СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 червня 2007 року

Справа № 20-9/013

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Петрова
В.Ю., довіреність б/н від 02.04.2007;

відповідача: ОСОБА_2,
довіреність НОМЕР_1 від 10.02.06;

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю "Акар" на рішення
господарського суду міста Севастополя (суддя
Рибіна С.А.) від 04.04.2007 у справі № 20-9/013

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю
"Акар" (вул. Велика Морська, 1, м.Севастополь, 99001)

до          суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про розірвання договору підряду та
стягнення 7200,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Севастополя (суддя Рибіна С.А.) від 04.04.2007 у справі № 20-9/013 відмовлено у
задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Акар" до
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про розірвання договору підряду та
стягнення 7200,00 грн.

Не погодившись з постановленим
судовим актом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення
скасувати, позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків,
викладених у рішенні господарського суду, обставинам справи.

Заперечення на апеляційну скаргу до
суду не надходили.

Судове засідання 21.05.2007
відкладено на 11.06.2007.

Судове засідання 11.06.2007
відкладено на 18.06.2007.

У зв'язку з зайнятістю у іншому
судовому процесі судді Гоголя Ю.М. 18.06.2007 за розпорядженням виконуючого
обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду В.В. Сотула
у складі судової колегії була проведена заміна судді Гоголя Ю.М. на суддю
Гонтаря В.І.

За клопотанням представників сторін
судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія
встановила наступне.

У січні 2004 року товариство з
обмеженою відповідальністю "Акар" звернулось до господарського суду з
позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, просило розірвати
договір підряду НОМЕР_2 від 28.05.2003 та стягнути суму  сплаченого авансу за договором у розмірі  7200,00 грн., посилаючись на статтю 344
Цивільного кодексу Української РСР.

Відповідно до свідоцтва про заміну
імені від 21.07.2005 № 25 ОСОБА_1 змінив ім'я на ОСОБА_3, з огляду на що
останній є належним відповідачем у справі.

Відповідач, заперечуючи проти
позову, вважає його безпідставним з огляду на відсутність вини виконавця робіт
у виявлених недоліках.

Оскаржуване рішення мотивоване
посиланням на відсутність підстав для задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи,
вислухавши представників сторін, експерта, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду
обставинам справи, судова колегія  вважає
апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з
наступних підстав.

Правовідносини сторін виникли з
договору підряду НОМЕР_2 від 28.05.2003, відповідно до умов якого Замовник
доручив, а Підрядник прийняв на себе зобов'язання виконати роботи по виконанню
кам'яно-килимового покриття  (логотип)
згідно протоколу договірної ціни, який є
невід'ємною частиною договору.

Пунктом 8.3 договору передбачено
його дію з моменту підписання сторонами та до закінчення робіт та повного
розрахунку за виконані роботи.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних
положень Цивільного кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс України
застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин,  які
виникли  до  набрання
чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і обов'язків, що
виникли  або  продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Отже, спір підлягає врегулюванню на
підставі норм діючого Цивільного кодексу України.

Відповідно до пункту 1 статті 837
Цивільного кодексу України за   договором
підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну
роботу за завданням другої сторони (замовника),
а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 852 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо   підрядник
відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші
недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного
виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити  їх
за  свій рахунок з правом  на
відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного
зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у
роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних
недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування
збитків.

Відповідачем 28.05.2003 виставлено
позивачу рахунок № 4 на сплату авансу в сумі 7200,00 грн., який останнім було
сплачено (а.с. 15, 16, том 1).

Як свідчать матеріали, станом на
08.07.2003 відповідач виконав роботи за договором та видав гарантійний талон
системи -технічний сертифікат ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Сертифікатом
підтверджувалось, що кам'яно-килимове покриття відповідає технічним даним та
ДСТУ, гарантійний строк експлуатації покриття становить 6 місяців з моменту
закінчення робіт.

Підставою для звернення товариства
з обмеженою відповідальністю "Акар" до суду стало виявлення недоліків
виконаних робіт до спливу 6 місячного гарантійного строку.

У відповідності зі статтею 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Пунктом 2.1 договору підряду НОМЕР_2
від 28.05.2003 передбачено, що роботи повинні бути виконані на території площею
6,8 кв.м. у місті Севастополі по вул. В.Морська, біля ресторану „Казань”.

Отже, відповідачу було відомо, що
покриття має знаходитись на пішохідній частині вулиці та буде експлуатуватись
цілорічно, при різних погодних умовах.

Однак зі змісту гарантійного талону
(а.с.14, том 1) вбачається, що виконане покриття  технічний сертифікат ІНФОРМАЦІЯ_1,
ІНФОРМАЦІЯ_2 підлягає застосуванню на таких об'єктах, як виставочні зали,
магазини, кафе, ресторани, офіси, автосалони, пансіонати, об'єкти тяжкої
промисловості при температурі 20 градусів С.

Така ж інформація міститься в
Інструкції з експлуатації кам'яно-килимового покриття (а.с. 58, том 1).

Висновком судової
будівельно-технічної експертизи № 232 від 10.09.2006 встановлено, що у
кам'яно-килимовому покритті „Коутекс", розташованому на тротуарі по вул.
В. Морська, 3 у місті Севастополі перед будівлею, є дефекти, а саме: поверхня
покриття пориста, у порах є забруднення; на логотипах викришування наповнювача
по краю примикань до тротуарної плитки; неоднорідність пофарбування; контур
зображення нечіткий (а.с. 119-123, том 1).

Причинами виникнення дефектів
кам'яно-килимового покриття „Коутекс" можуть бути: несприятливі
природно-кліматичні умови; недотримання технології виконання робіт;
невідповідальність покриття типу об'єкту (згідно до інструкції по експлуатації
та гарантійному талону типи об'єктів, де можливо застосовувати це покриття,
наступні: виставочні зали,   магазини,
склади, холи, кафе, ресторації, автосалони, офіси та інші приміщення),
недотримання правил експлуатації.

Однак визначити, чи є виявлені
дефекти наслідком порушення суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1
технології виконання кам'яно-килимового покриття „Коутекс", розташованого
на тротуарі біля будинку № 3 по вул. В. Морська у м. Севастополі, неможливо.

Відповідно до статті 42
Господарського процесуального кодексу України висновок  судового
експерта  для господарського  суду
не  є обов'язковим  і
оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43
цього Кодексу.

Статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що господарський   суд
оцінює   докази   за
своїм  внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наявність дефектів у
об'єкті - кам'яно-килимовому покритті „Коутекс" та встановлені у справі
обставини, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, судова колегія
вважає невідповідними висновки, викладені у рішенні господарського суду,
обставинам справи, з огляду на що рішення підлягає скасуванню.

Оскільки відповідач не усунув
недоліки на вимогу позивача, останній не позбавлений права розірвати договір.

Статтею 224 Господарського кодексу
України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання  або
установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен
відшкодувати  завдані  цим
збитки  суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Отже, витрати у вигляді авансу,
сплаченого позивачем товариством з обмеженою відповідальністю "Акар"
в сумі 7200,00 грн., підлягають стягненню.

Доводи відповідача щодо
несвоєчасного повідомлення позивачем про виявлення недоліків виконаних робіт не
можуть бути прийняті до уваги, оскільки, як свідчать матеріали справи, листами
№ 857/2003 від 14.10.2003, № 670/2003 від 13.08.2003 та 723/2002 від 21.10.2003
(а.с. 35, 37, 111, том 1)  товариство з
обмеженою відповідальністю "Акар" зверталось до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 з вимогою усунути недоліки або демонтувати
покриття.

Доказів неотримання зазначених
звернень відповідачем суду не надано, тоді докази, надані позивачем, не
спростовані (а.с. 38, 39, том 1).

З врахуванням вищенаведеного також
безпідставними є доводи відповідача про недотримання позивачем встановленого
статтею 188 Господарського кодексу України порядку розірвання договору.

Крім того, позиція суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 щодо невизнання вимоги про розірвання
договору не змінилась і після порушення провадження у справі.

Не заслуговуючими уваги визнаються
посилання відповідача на відсутність у договорі НОМЕР_2 від 28.05.2003 умови
про можливість повернення сплачених підряднику сум у разі порушення останнім
договору або неналежного виконання угоди, оскільки пунктом 8.4 договору
передбачено, що у випадках, не передбачених даним договором, сторони керуються
діючим законодавством.

Згідно зі статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення,
господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони, у зв'язку з чим з
відповідача на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Акар"
підлягає стягненню сума держмита, сплачена останнім при зверненні позовом та
апеляційною скаргою.

Разом з тим, витрати, понесені
позивачем за проведення судової експертизи № В-237 від 14.10.2003 в сумі 250,00
грн. не можуть бути відшкодовані, оскільки зазначена експертиза проведена поза
межами судового процесу.

Керуючись статтями 101, 103,
пунктом 3 частини 1 статті 104, 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Акар" задовольнити.

2. Рішення господарського суду
міста Севастополя від 04.04.2007 у справі № 20-9/013 скасувати.

3. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "Акар" до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
про розірвання договору підряду та стягнення 7200,00 грн. задовольнити.

Розірвати договір підряду № 6 від
28.05.2003, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю
"Акар" та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_3; р/р НОМЕР_4 в СФ
АППБ "Аваль", МФО 324504, код № НОМЕР_3) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Акар"
(вул. Велика Морська, 1, а/с 219, м.Севастополь, 99001; р/р 1001,
МФО 324935, код ОКПО 19448418 в СФ КБ "Приватбанк" 7200,00 грн. -
збитків, 157,00 грн. - державного мита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. Доручити господарському суду
міста Севастополя видати накази.

Головуючий суддя

Судді