ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06.09.07 р.                                                                               Справа № 9/233

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Приватного підприємства „Выбор”, м.Маріуполь

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Маріуполь

про: стягнення 100 632грн.97коп.

У судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: Турчанко О.В. – довіреність б/н від 05.09.2007р. (представник);

від відповідача: Шульга І.П. – паспорт № виданий (директор);

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Приватне підприємство „Выбор”, м.Маріуполь звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 100 632грн.97коп., яка складається з основного боргу в сумі 32 925грн.21коп., суми індексу інфляції в розмірі 5 490грн.35коп., 3% річних в сумі 1 831грн.11коп. та суми пені в розмірі 60 386грн.03коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №34 від 21.03.2005р., матеріальні накладні №5 від 16.06.2005р., №17 від 04.08.2005р., №22 від 16.09.2005р., №2 від 18.03.2005р., №4 від 28.04.2005р., №21 від 09.09.2005р. та рахунки №5 від 16.06.2005р., №17 від 04.08.2005р., №22 від 16.09.2005р., №2 від 18.03.2005р., №3 від 28.04.2005р., №21 від 09.09.2005р.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву № б/н від 06.09.2007р., згідно з яким позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення основного боргу, індексу інфляції та 3% річних, а вимоги щодо стягнення пені не визнає, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності.

Згідно довідки Головного управління статистики у Донецькій області №22-15/2633 Закрите акціонерне товариство „Стальком”, м.Маріуполь станом на 23.08.2007р. в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України значиться як юридична особа.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача господарський суд встановив:

21.03.2005р. між Приватним підприємством „Выбор” та Закритим акціонерним товариством „Стальком” був укладений договір №34, згідно з яким продавець (позивач) зобов`язується продати, а покупець (відповідач) прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі товар, сортимент, кількість та ціна якого зазначені у специфікаціях до даного договору (п.1.1).

На виконання умов договору, позивач здійснив постачання відповідної продукції – сварочної проволоки та флюсу, що підтверджується матеріальними накладними №5 від 16.06.2005р., №17 від 04.08.2005р., №22 від 16.09.2005р., №2 від 18.03.2005р., №4 від 28.04.2005р., №21 від 09.09.2005р. на загальну суму 84 513грн.29коп. (копії накладних наявні в матеріалах справи).

Відповідно до зазначених накладних позивачем були виставлені рахунки №5 від 16.06.2005р., №17 від 04.08.2005р., №22 від 16.09.2005р., №2 від 18.03.2005р., №3 від 28.04.2005р., №21 від 09.09.2005р. на загальну суму 84 513грн.29коп., копії яких додані до матеріалів справи.

За твердженням позивача, відповідач частково виконав свої обов`язки за договором, а саме сплатив грошові кошти за отриманий товар в розмірі 51 588грн.08коп.

Згідно до ст.655 цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу продавець передає товар у власність покупцю, а покупець приймає товар та зобов`язується оплатити за нього відповідну грошову суму.

За приписом ст.692 ЦК України покупець повинен оплатити товар після його прийняття. За твердженням позивача, відмову від прийняття товару останній від відповідача не отримував.

Таким чином, відповідач свої договірні зобов’язання по сплаті отриманої продукції не виконав в повному обсязі, у зв’язку з чим з його боку виникла заборгованість в сумі 32 925грн.21коп.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов’язання не допускається.

Оскільки відповідач не представив суду доказів перерахування на рахунок позивача заборгованості за договором №34 від 21.03.2005р. в сумі 32 925грн.21коп., суд робить висновок, що дана заборгованість не погашена до теперішнього часу. Крім того, відповідно до відзиву на позовну заяву №б/н від 06.09.2007р. відповідач визнає суму основного боргу.

Таким чином, з огляду на наявність заборгованості відповідача в сумі 32925грн.21коп., що підтверджено матеріалами справи, з урахуванням визнання позову відповідачем в цій частині, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства „Выбор” в частині стягнення суми основного боргу є обґрунтованими, доведеними належними чином та такими, що підлягають задоволенню.

За приписом ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі даної статті, позивачем нараховано суму індексу інфляції за період з жовтня 2005р. по травень 2007р. в розмірі 5 490грн.35коп. та 3% річних в сумі 1831грн.11коп. за період з 09.09.2005р. по 18.07.2007р. та з 16.09.2005р. по 18.07.2007р. на заборгованість, що виникла за договором купівлі-продажу №34 від 21.03.2005р.

Розглянувши представлений розрахунок суми інфляції та 3% річних, з огляду на наявність заборгованості за договором, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення суми інфляції та 3% річних обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” встановлено, що сторони в договорі за прострочення сплати платежу мають право встановити пеню, розмір якої не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.7.2 договору за несвоєчасну або неповну оплату товару покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення. Договір у цій частині підписаний сторонами без заперечень, в судовому порядку недійсним не визнаний.

На підставі даного пункту договору позивачем нараховано відповідачу пеню в сумі 60 386грн.03коп. за період з 04.08.2006р. по 04.08.2007р. на заборгованість, яка виникла за договором №34 від 21.03.2005р.

Відповідач, як зазначалось вище, в своєму відзиві на позовну заяву не визнає дану суму, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності.

Суд приймає заперечення відповідача з огляду на наступне.

За приписом ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 256. Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 258 ЦК України встановлено, що для  окремих  видів вимог законом  може  встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

За приписом ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік  застосовується,  зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня,  коли особа довідалася  або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна  давність  обчислюється  за  загальними  правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, що визначений роками,  спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Однак поважних причин пропущення строку позовної давності позивачем не заявлено, судом не встановлено.

На підставі наведеного суд вважає вимоги позивача в частині стягненя пені в сумі 60 386грн.03коп. такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами в порядку, встановленому ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.254, 256, 258, 261, 525, 526, 549, 625, 655, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст.193, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного підприємства „Выбор”, м.Маріуполь до Закритого акціонерного товариства „Стальком”, м.Маріуполь про стягнення заборгованості в сумі 100 632грн.97коп., яка складається з основного боргу в сумі 32 925грн.21коп., суми індексу інфляції в розмірі 5 490грн.35коп., 3% річних в сумі 1 831грн.11коп. та суми пені в розмірі 60 386грн.03коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Стальком” (за адресою: вул.Станиславського, 5, м.Маріуполь, Донецька область, 87502, р/р 77269 в філії ПУМБ м.Маріуполя, ІПН 644, ) на користь Приватного підприємства „Выбор” (за адресою: вул.Ландшафтна, 14/43, м.Маріуполь, Донецька область, 87543, р/р 0622 в Орджонікідзівському відділенні ПІБ м.Маріуполя, ІПН 34, ) основний борг в сумі 32 925грн.21коп., суму індексу інфляції в розмірі 5 490грн.35коп., 3% річних в сумі 1831грн.11коп., а також витрати по сплаті державного мита в сумі 402грн.47коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 47грн.19коп.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У судовому засіданні 06.09.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення рішення.

Суддя

Текст рішення підписаний 11.09.2007р.