КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2007                                                                                           № 36/152

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:                                          Рєпіної  Л.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Компанія "Девенпорт Коммерс Лімітед"

на рішення Господарського суду м.Києва від 04.06.2007

у справі № 36/152 (Трофименко Т.Ю.)

за позовом                               Компанія "Девенпорт Коммерс Лімітед"

до                                                   Фонд державного майна України

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тауер"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання недійсним акту від 30.09.2004 поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу № 31 - КПНБ від 24.07.2002 та відновлення дії договору купівлі-продажу № 31 - КПНБ

ВСТАНОВИВ:

Компанія „ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД” звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до Фонду державного майна України , ТОВ”Тауер” про визнання недійсним акту  від 30 вересня 2004 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу  № 31-КПНБ від 24.07.2002 р. та відновлення дії договору купівлі-продажу № 31 – КПНБ від 24.07.2002 р. у зв’язку з тим, що розірвання  договору купівлі-продажу за ініціативою Фонду державного майна України  на підставі акту від 30 вересня 2004 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу  № 31-КПНБ від 24.07.2002 р. є неправомірним, оскільки порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Тауер» обов’язків, передбачених пп. 5.3.1, 5.3.2, 5.3.3 ст. 5 Договору, а саме: «забезпечення закінчення будівництва об’єкта протягом 2-х років, створення на базі об’єкта приватизації сучасний торговий центр на 150 робочих місць, здійснення заходів щодо збереження навколишнього середовища, забезпечити дотримання санітарних та екологічних норм під час добудови та експлуатації об’єкта приватизації», які були викладені в акті, не відбулося, тому Товариство з обмеженою відповідальністю  «Тауер», учасником (засновником) якого є позивач, було неправомірно позбавлено права власності на об’єкт, що є порушенням корпоративних прав позивача на отримання прибутку та на здійснення організаційно-установчих повноважень відносно складу та використання майна товариства.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 04.06.2007 р. у справі № 36/152 в частині визнання недійсним акту від 30 вересня 2004 року поточної перевірки виконання умов Договору купівлі-продажу № 31 – КПНБ об’єкта незавершеного будівництва - Виробничо-лабораторний корпус ВАТ „Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», який був складений та підписаний Фондом державного майна України та ТОВ «Тауер», провадження було припинено на підставі п.1. ст. 80 Господарського кодексу України, а в частині відновлення дії Договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва, що підлягає продажу за комерційним конкурсом від 24 липня 2002 року № 31 – КПНБ, укладеному між Фондом державного майна України та ТОВ «Тауер», в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Компанія «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД» звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 04.06.2007 року по справі № 36/152 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов Компанії «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД» про визнання недійсним акту від 30 вересня 2004 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу №31-КПНБ від 24.07.02 року та відновлення дії договору купівлі продажу №31-КПНБ  від 24.07.02 року, в повному обсязі, мотивуючи свою скаргу тим, що оскаржуване рішення прийнято судом з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, яке полягає в порушені правила предметної підсудності та в неповному з’ясуванні обставин справи, що мають значення для цієї справи.

Розглянувши справу за правилами розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України, суд  дійшов наступного висновку.

Компанія «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД» відповідно до п.1.4. та п.6.1.1.1 Статуту ТОВ «Тауер», зареєстрованого 19.01.2001 року Мінською районною державною адміністрацією м. Києва за реєстраційним № 09120, є засновником (учасником) товариства та має частку в Статутному капіталі ТОВ «Тауер»  в розмірі 90 % Статутного капіталу.

24.07.2002 року між Фондом державного майна України та ТОВ «Тауер» було укладено договір купівлі-продажу № 31 – КПНБ об’єкту незавершеного будівництва - Виробничо-лабораторний корпус ВАТ „Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Польова, 24, відповідно до якого ТОВ «Тауер» було приватизовано об’єкт, як переможцем комерційного конкурсу, який проводився Фондом державного майна України.

Згідно з п.п. 5.3.  договору третя особа  взяла на себе зобов’язання виконати умови продажу, відповідно до протоколів конкурсної комісії від 31.05.2002 р. № 1, від 05.07.2002 № 2 та від 15.07.2002 р. № 3, а саме: забезпечити закінчення будівництва Об’єкта протягом 2-х років; створити на базі об’єкта приватизації сучасний торговий центр на 150 робочих місць; здійснити заходи щодо збереження навколишнього середовища, забезпечити дотримання санітарних  та екологічних норм під час добудови та експлуатації об’єкта приватизації.

Відповідно до п. 6.1.3. договору та ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна»  30.09.2004 року Фондом державного майна України було здійснено поточну перевірку виконання відповідачем-2 умов договору купівлі-продажу об’єкта приватизації, за результатами якої був складений акт перевірки, що містив висновки невиконання відповідачем-2 умов, передбачених  п.п. 5.3.1, 5.3.2, 5.3.3 договору. Цей акт перевірки був підписаний без жодних зауважень відповідачем-2.

На підставі акту від 30.09.2004 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу  № 31-КПНБ від 24.07.2002 р. та відповідно до ст. 27 Закону України «Про приватизацію державного майна» відповідач-1 звернувся до суду з позовом про розірвання договору купівлі-продажу.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду м. Києва від 01.11.2005 р. № 2/460 було відмовлено в позові Фонду державного майна України до ТОВ «Тауер» про розірвання договору купівлі-продажу від 24.07.2002 року та повернення об’єкта.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.01.2006 р. № 2/460 рішення Господарського суду м. Києва від 01.11.2005 р. № 2/460 скасовано, задоволено позовні вимоги Фонду державного майна України до ТОВ «Тауер» про розірвання договору купівлі-продажу від 24.07.2002 року та зобов’язано ТОВ «Тауер» повернути об’єкт незавершеного будівництва у державну власність.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції, яке оскаржується, підставою для відмови в задоволені позовних вимог Компанії «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД», зазначено те, що спір про визнання недійсним акту від 30.09.2004 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу № 31 – КПНБ об’єкта незавершеного будівництва - Виробничо-лабораторний корпус ВАТ „Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», складеного та підписаного Фондом державного майна України та ТОВ «Тауер», повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства виходячи із суб’єктивного складу сторін та змісту спірних правовідносин.

Зазначений висновок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим, оскільки, предметом розгляду справи є виконання договору купівлі–продажу від 24.07.2002 р. № 31 – КПНБ об’єкта незавершеного будівництва–Виробничо-лабораторний корпус ВАТ «Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» (далі – договір) та визнання недійсним акту від 30.09.2004 року поточної перевірки виконання умов договору купівлі-продажу № 31 – КПНБ об’єкта незавершеного будівництва - Виробничо-лабораторний корпус ВАТ „Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», який був складений та підписаний Фондом державного майна України та ТОВ «Тауер», в зв’язку з виконанням спірного договору.

Таким чином, спірні відносини безпосередньо виникли у зв’язку з виконанням договору купівлі-продажу.

Спірний договір купівлі-продажу був укладений відповідно до норм Цивільного кодексу України, тобто під час такого договору його сторони вільно домовлялися про зміст та обсяг прав і обов’язків за договором. В змісті спірного договору відсутні відносини влади і підпорядкування, що є обов’язковими для адміністративного договору.

Тому, спірний договір є цивільний (господарський), а не адміністративним, оскільки кожний суб’єкт спірного договору виступає як рівний один до одного, тому за таким Договором виникають цивільно (господарсько) – правові відносини, а не публічно-правові.

Крім того, акт від 30.09.2004 року поточної перевірки виконання умов Договору купівлі-продажу № 31 – КПНБ об’єкта незавершеного будівництва - Виробничо-лабораторний корпус ВАТ „Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва» був складений відповідачами про виконання умов договору щодо приватизації державного майна.

Таким чином, відповідач-1 у відносинах з відповідачем-2 щодо укладання та виконання договору виступає, не як суб’єкт владних повноважень, а як учасник господарсько-правових відносин пов’язаних з приватизацією державного майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна.

Також слід зазначити, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України встановлено, що справи, які виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам.

Позивач є учасником ТОВ «Тауер», що було встановлено судом першої інстанції, а зазначений спір безпосередньо пов'язаний з управлінням Товариством, так як підписання з боку ТОВ «Тауер» акту від 30.09.2004 р., який був складений на виконання договору купівлі-продажу, призвело до позбавлення прав власності Товариства на приватизований за договором об’єкт та відповідно стосується корпоративних прав та інтересів позивача, як учасника відповідача-2, які полягають в отриманні прибутку від ефективного використання майна товариства.

Таким чином, судом першої інстанції при прийняті рішення в частині припинення провадження на підставі п.1 ст. 80 ГПК України щодо визнання акту від 30.09.2004 р. недійсним, не було враховано положення п.1 та п. 4 ст. 12 ГПК України, які передбачають, що спір, який виник щодо виконання господарського договору, у тому числі щодо приватизації майна та спір, який виник з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником  цього договору, що пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів, підвідомчі господарським судам, що є порушенням правил предметної підсудності.

Як було встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови в задоволені позовних вимог Компанії «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД», стало відсутність доказів порушення або оспорювання прав позивача.

Розглянувши матеріали справи із вищезазначеним висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки в результаті складання Фондом державного майна України спірного акту та підписання його ТОВ «Тауер» без жодних зауважень (як пояснив представник ТОВ „Тауер” помилково), відбулося розірвання договору купівлі-продажу в судовому порядку та позбавлення ТОВ «Тауер» права власності на об’єкт, що безпосередньо стосується корпоративних прав позивача, як учасника цього товариства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 ЦК України, ст. 135 ГК України та п. «б» ст. 10 Закону України від 19.09.1991 р. № 1576 «Про господарські товариства» встановлено що учасники господарського товариства мають права на отримання прибутку, здійснення організаційно-установчих повноважень, до яких відноситься визначення складу та порядку використання  майна товариства.

Згідно ст. 57 Закону України від 07.02.1991 р. № 691-ХІІ «Про власність» передбачено, якщо в результаті видання акту органом державного управління або місцевим органом державної влади, що не відповідає законові, порушуються права власника та інших осіб щодо володіння, користування чи розпорядження належним їм майном, такий акт визнається недійсним за позовом власника або особи, права якої порушено.

Виходячи із матеріалів справи та позовних вимог позивача, він не погоджувався з висновками викладеними в спірному акті щодо порушення відповідачем-2 своїх обов’язків, визначених  в пунктах 5.3.1, 5.3.2, 5.3.3 договору та відповідно з діями товариства, учасником якого  він є,  щодо підписання зазначеного акту без зауважень, що в результаті призвело до позбавлена товариства права власності на приватизований об’єкт.

Таким чином, розірвання договору купівлі-продажу в судовому порядку на підставі спірного акту та позбавлення ТОВ «Тауер» права власності на об’єкт безпосередньо стосуються прав позивача на отримання прибутку від використання об’єкту приватизації та здійснення  своїх повноважень щодо визначення складу та порядку використання майна товариства, що також не було з’ясовано судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Як було встановлено судом першої інстанції, підставою для відмови в задоволені позовних вимог Компанії «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД», стало відсутність доказів того, що ТОВ «Тауер» виконано свої зобов’язання  щодо забезпечення закінчення будівництва об’єкта протягом 2-х років, створення на базі об’єкта приватизації сучасний торговий центр на 150 робочих місць, здійснення заходів щодо збереження навколишнього середовища, забезпечити дотримання санітарних та екологічних норм під час добудови та експлуатації об’єкта приватизації.

Крім того, свої висновки суд обґрунтовував виходячи із постанови Київського апеляційного господарського суду від 04.01.2006 р. № 2/460, в якій як зазначив суд було встановлено, що укладений договір чітко містить зазначене зобов’язання ТОВ «Тауер» щодо виконання  робіт та строк  виконання цього зобов’язання, а спірний договір не містить жодних посилань на те, що дворічний строк  на виконання будівельних робіт повинен розраховуватися з моменту переоформлення на ТОВ «Тауер» прав забудовника.

З такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може виходячи з наступного.

Пунктом 5.3.1. ст. 5 договору купівлі-продажу встановлено обов’язок відповідача-2 виконувати умови продажу, а саме: забезпечити закінчення будівництва об’єкта протягом 2-х років, а в пунктах 5.3.2. та п. 5.3.3 договору передбачено обов’язки створити на базі об’єкта приватизації сучасний торговий центр на 150 робочих місць, здійснити заходи щодо збереження навколишнього середовища та забезпечити дотримання санітарних  та екологічних норм під час добудови та експлуатації об’єкта приватизації.

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов’язано його початок.

Тому виходячи із умов спірного договору купівлі-продажу та статей 253, 530 ЦК України дворічний строк на завершення будівництва перебігає з моменту (події) початку (поновлення) відповідачем-2 будівництва об’єкту приватизації. Таким чином, вимоги про відновлення строку дії договору необґрунтовані.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Виконання будівельних робіт, в тому числі  добудови, згідно до ст. 9, ст. 24 Закону України «Про планування та забудову територій», ст. 22 Закону України „Про основи містобудування”, ст. 116, 124 Земельного кодексу України та Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженим наказом Держбуду  України від 05.12.2000 № 273, потребує отримання власником об’єкту будівництва права користування земельною ділянкою та дозволу на виконання будівельних робіт.

Позивачем були надані докази належного виконання відповідачем-2 своїх зобов’язань по відновленню права на добудову об’єкту у порядку передбаченому законом та іншими правовими актами, що підтверджуються матеріалами справи: лист відповідач-2  08.08.2002 р. № 19 до Київського міського голови про надання йому в оренду земельну ділянку, на якій знаходиться придбаний Об’єкт приватизації, лист-доручення Київської міської ради від 23.08.2002 р. № 225-КР-4200/2; висновком Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 02.04.2004 р. № 19-28-47; лист Головного державного санітарного лікаря м. Києва від 02.07.2003 р. № 4806; висновок Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві від 11.08.2003р. № 08-8-20/6214; лист Управління охорони пам’яток історії, культури та історичного середовища КМДА від 06.11.2002р. № 4207; лист Солом’янської районної в місті Києві державної адміністрації від 22.03.2004р. № 2368/01; лист Головного управління культури, мистецтв та охорони культурної спадщини від 16.07.2004р. № 061-09/2688, висновок Київського міського головного управління земельних ресурсів (Київміськголовзем) від 04.10.2004р. № 02-09-3/572.

Тому, висновки суду першої інстанції щодо відсутності належного виконання ТОВ «Тауер» своїх обов’язків, передбачених пп. 5.3.1 договору, а саме: «забезпечення закінчення будівництва об’єкта протягом 2-х років»,  є необґрунтованими.

Щодо п.5.3.2. та п. 5.3.3. ст. 5 Договору, то виходячи із їх змісту вони виконуються у 2-х річний строк визначений в п.5.3.1. ст. 5 Договору, тобто з моменту (події) початку (поновлення) відповідачем-2 будівництва об’єкту приватизації.

Положення п. 5.4 договору, на які посилається суд, то вони  передбачають, що на вимогу відповідач–1 відповідач-2 зобов’язаний протягом 2-х років від дати нотаріального посвідчення договору надавати відповідачу-2 для ознайомлення необхідні матеріали, відомості, документи тощо про виконання умов  договору. Однак, із положень цього пункту ніяким чином не вбачається встановлення строку для закінчення будівництва.

Таким чином, і висновки викладені в акті щодо невиконання відповідачем-2 обов’язків викладених в п. 5.3.1. , п.5.3.2. та п.5.3.3. договорі купівлі-продажу, а саме: забезпечення закінчення будівництва об’єкта протягом 2-х років, створення на базі Об’єкта приватизації сучасний торговий центр на 150 робочих місць, здійснення заходів щодо збереження навколишнього середовища, забезпечити дотримання санітарних  та екологічних норм під час добудови та експлуатації Об’єкта приватизації, також суперечать нормам ст. 253, 526, 530, 610 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання його недійсним, а розірвання спірного договору є  неправомірним.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що господарським судом  не повно встановлені всі необхідні обставини по справі, не в повному обсязі здійснена правова оцінка доказів, а тому рішення господарського суду   підлягає скасуванню .

Суд вважає, що вимоги про поновлення діі вищенаведеного договору купівлі-продажу повинні розглядатися в окремому провадженні.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

. Апеляційну скаргу Компанії «ДЕВЕНПОРТ КОММЕРС ЛІМІТЕД» на рішення Господарського суду м. Києва від 04.06.2007 р. у справі  № 36/152 задовольнити частково.

2. Рішення  Господарського суду м. Києва від 04.06.2007 р. у справі  № 36/152 скасувати.

3.  Визнати недійсним Акт від 30 вересня 2004 року поточної перевірки виконання умов Договору купівлі-продажу № 31 – КПНБ об’єкта незакінченого будівництва - Виробничо-лабораторний корпус ВАТ „Український конструкторсько-технологічний інститут зварювального виробництва», складений та підписаний Фондом державного майна України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тауер».

Позовні вимоги щодо поновлення дії договору купівлі-продажу №31 КПНБ об,акта незакінченого будівництва - Виробничо-лабораторного корпуса ВАТ „Український конструкторсько-технологічного інституту зварювального виробництва” залишити без розгляду.

4.  Матеріали справи  № 36/152 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя                                                                      Зеленін  В.О.

Судді                                                                                          Рєпіна  Л.О.

Синиця  О.Ф.

12.07.07 (відправлено)