ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.07.2007                                                                                           Справа  № 10/106

За позовом ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз”, м.Івано-Франківськ

до відповідача Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м.Ужгород

про стягнення суми 641216,72грн. боргу за транспортування природного газу.

Суддя      І.В.Івашкович

Представники:

від позивача: Припхан О.Й. - провідний юрисконсульт юридичного відділу філії УМГ „Прикарпаттрансгаз”, довіреність від 18.12.2006р.

від відповідача: Шкурко Р.В. - начальник юридичного управління, довіреність №07/1167 від 30.05.2007

СУТЬ СПОРУ: ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз”, м.Івано-Франківськ звернулась з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз”, м.Ужгород про стягнення суми 641216,72грн. боргу за транспортування природного газу.

Позов мотивує тим, що за укладеними з Мукачівським підприємством теплових мереж договорами №57-ЗАК від 15.02.2002 та №261-ЗАК від 02.01.2003 виникла заборгованість за транспортування природного газу в розмірі 641216,72грн., в тому числі за договором №57-ЗАК від 15.15.2002 - борг склав 485622,54грн. за послуги з транспортування природного газу, надані з січня по грудень 2002р., за договором №261-ЗАК від 02.01.2003 - 155594,18грн. за період з січня по березень 2003р. Рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.10.2003р. по справі №10/221 в задоволенні позову про стягнення з Мукачівського підприємства теплових мереж на користь УМГ „Прикарпаттрансгаз” боргу в розмірі 641216,72грн. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що споживач Мукачівське підприємство теплових мереж не спожив таку кількість природного газу, що вказана в актах-реєстрах, оскільки такі акти складено без врахування показників наявних у споживача приладів обліку.

Позивач стверджує, що за укладеними з споживачем Мукачівським підприємством теплових мереж договорами УМГ „Прикарпаттрансгаз” не передає природний газ безпосередньо споживачу та не підписує з ним акти прийому-передачі природного газу, оскільки ці функції згідно з договором покладено на облгаз (ВАТ „Закарпатгаз”).

Передача газу Трансгазом (УМГ „Прикарпаттрансгаз”) облгазу здійснюється відповідно до технічної угоди, укладеної між ними.

Наголошує, що згідно з п.4.3 договорів підставою для розрахунків є підписаний уповноваженими представниками облгазу та Трансгазу акт та додаток про відпуск газу, що складається до 5 числа наступного за звітним місяця. У даному випадку на підставі додатків та актів-реєстрів документально підтверджено передачу обсягів газу облгазу, як посереднику, який повинен передати їх замовнику по акту прийому-передачі, а згідно з п.3.1.2 укладених договорів Трансгаз не несе відповідальності за дії облгазу по перерозподілу обсягів газу.

Представником позивача в процесі судового розгляду позовні вимоги підтримано в повному обсязі. Посилається на обґрунтування та підтвердження їх підстав доданими документальними доказами.

Відповідач подав письмовий відзив на позов (заява №07/1231 від 07.06.2007) та доповнення до відзиву (заява №07/1313 від 18.06.2007), згідно з якими проти позову заперечує в повному обсязі.

При обґрунтуванні заперечень відповідач наголошує, зокрема, що сума позовних вимог складає виключно вартість послуг з транспортування природного газу, донарахованого ВАТ „Закарпатгаз” стосовно споживача природного газу Мукачівського підприємства теплових мереж за потужністю наявного у нього неопломбованого газоспоживаючого обладнання в порядку п.2.10 Правил подачі та використання природного газу в народному господарстві України. Зазначає, що такі нарахування визнано неправомірними в судовому порядку за результатами вирішення спорів по справах господарського суду Закарпатської області №№10/104, 10/87, 6/66-10-16-К, 11/136 (додано копії судових рішень по вказаних справах).

Окрім того, відповідач посилається на відсутність визначених законодавством цивільно-правових підстав, на яких могли б ґрунтуватися зобов'язання ВАТ „Закарпатгаз” перед УМГ „Прикарпаттрансгаз” по оплаті спірної суми. Наголошує, що за змістом договорів №57-ЗАК від 15.02.02 та №261-ЗАК від 02.01.2003 ВАТ „Закарпатгаз” жодних зобов’язань по оплаті перед УМГ „Прикарпаттрансгаз” не несе, а здійснює лише технічні функції з прийому-передачі природного газу для потреб замовника - Мукачівського підприємства теплових мереж, веде оперативний контроль за споживанням газу замовником, бере участь у складанні актів прийому-передачі газу на підставі відповідних облікових даних.

Посилаючись на ці та інші викладені у письмовому відзиві на позов та додатку до відзиву мотиви, відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Представником відповідача заперечення згідно з відзивом на позов підтримано.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що спірні послуги з транспортування природного газу, вимога про оплату боргу за які є предметом позову по даній справі, надавались згідно з укладеними між ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” в особі УМГ „Прикарпатрансгаз” (Трансгазом) та Мукачівським підприємством теплових мереж (Споживачем) договорами на транспортування природного газу №57-ЗАК від 15.02.2002 (за період з січня по грудень 2002р.) та №261-ЗАК від 02.01.2003 (за період з січня по березень 2003р.).

Умовами вищевказаних договорів (п.3.1) передбачалось, що Трансгаз зобов'язується транспортувати газ Замовника по магістральних газопроводах до газорозподільчої станції, передати облгазу газ на ГРС в загальному потоці газу в обумовлених договором обсягах. Умовами договорів про порядок обліку природного газу (п.4) встановлено, що фактична кількість поданого Замовнику газу визначається по показниках контрольно-вимірювальних комерційних приладів, встановлених у Замовника, показники цих приладів є відправниками для складання актів прийому-передачі газу. Умовами договорів про порядок розрахунків (п.6) передбачено, що оплата послуг по транспортуванню газу здійснюється Замовником на підставі актів прийому-передачі газу.

Аналіз змісту вищезазначених договорів показує, що ВАТ по газопостачанню та газифікації „Закарпатгаз” (м.Ужгород) не є стороною таких договорів.

Отже, з договорів №57-ЗАК від 15.02.2002 та №261-ЗАК від 02.01.2003 не виникає цивільно-правове зобов'язання між ВАТ „Закарпатгаз” та ДК „Укртрансгаз” НАК „Нафтогаз України” в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” (м.Івано-Франківськ), в тому числі ВАТ „Закарпатгаз” не несе жодних зобов’язань перед ДК „Укртрансгаз” в особі філії УМГ „Прикарпаттрансгаз” по оплаті послуг з транспортування природного газу. Згідно з умовами спірних договорів ВАТ „Закарпатгаз”, як облгаз, здійснює виключно технічні функції з прийняття газу від Трансгазу на ГРС відповідно до укладеної між ними технічної угоди, передачі його Замовнику (Мукачівському підприємству теплових мереж), а також здійснення оперативного контролю споживання газу Замовником, бере участь у складанні та підписанні із Замовником актів прийому-передачі природного газу,  підписані  із  Трансгазом  актів-реєстрів  природного  газу.  Натомість,

зобов’язання по оплаті послуг з транспортування  природного газу за вищевказаними спірними договорами несе Замовник - Мукачівське підприємство теплових мереж.

Заборгованість в розмірі 641216,72грн., що складає суму позовних вимог по даній справі, була  предметом спору по справі №10/221 за позовом прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, НАК „Нафтогаз України” в особі ДК „Укртрансгаз” (УМГ „Прикарпаттрансгаз”) до Мукачівського підприємства теплових мереж. Рішенням господарського суду Закарпатської області від 20.10.2003р. по справі №10/221 відмовлено в задоволенні позову про стягнення з Мукачівського підприємства теплових мереж на користь ДК „Укртрансгаз” в особі УМГ „Прикарпаттрансгаз” суми 641216,72грн. боргу за послуги з транспортування природного газу. При прийнятті рішення по справі №10/221 судом констатовано, що додатки до актів-реєстрів про відпуск газу споживачам, на яких ґрунтувались позовні вимоги, самі по собі не є належною підставою для розрахунків згідно з договорами №57-ЗАК від 15.02.02 та №261-ЗАК від 02.01.03, оскільки такі в частині споживача Мукачівського ПТМ складено не на підставі оформлених за його участю актів прийому-передачі природного газу.

Вимоги позивача по даній справі ґрунтуються саме на тих обставинах, що природний газ в обсягах, зазначених в щомісячних додатках до актів-реєстрів, передано Облгазу, як посереднику, який  повинен був їх передати Замовнику по акту прийому-передачі, а згідно з п.3.1.2 укладених спірних договорів Трансгаз не несе відповідальності за дії Облгазу по перерозподілу  обсягів газу.

Суд з такими мотивами доводів позивача не погоджується з огляду на наступне.

Із з’ясованих судом фактичних обставин і матеріалів справи вбачається, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума 641216,72грн. фактично складає вартісний еквівалент несплаченої з боку Мукачівського підприємства теплових мереж різниці в нарахуванні обсягів природного газу, що виникла при підписанні між ВАТ „Закарпатгаз” та Мукачівським підприємством теплових мереж актів прийому-передачі природного газу за спірний період (з січня по грудень 2002 р., з січня по березень 2003 р.).

Зазначена різниця виникла внаслідок того, що протягом вищевказаного спірного періоду з боку ВАТ „Закарпатгаз” здійснювався облік поставленого споживачу - Мукачівському підприємству теплових мереж природного газу за проектною номінальною потужністю та кількістю годин роботи газового обладнання споживача через відсутність у нього приладів обліку газу із класом точності не гірше 1.0. Саме такі облікові дані ВАТ „Закарпатггаз” відображено в додатках до актів-реєстрів, на які посилається позивач, як на підтвердження фактичних обсягів про транспортованого природного газу. Разом з тим, облікові дані споживача -  Мукачівського підприємства теплових мереж ґрунтуються  на показниках наявних на його об’єктах приладів обліку, які сертифіковані, дозволені до застосування Держстандартом.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 06.05.2004р. по справі №10/87 зі спору між ВАТ „Закарпатгаз” та Мукачівським підприємством теплових мереж (додано копію) застосований ВАТ ”Закарпатгаз” спосіб визначення кількості поставленого Мукачівському ПТМ природного газу за потужністю газоспоживаючого обладнання визнано неправомірним та зроблено висновок, що нарахування обсягів спожитого природного газу повинні здійснюватись за показниками наявних у споживача - Мукачівського ПТМ комерційних приладів обліку.

Таким чином, у щомісячних додатках до актів-реєстрів за період з січня 2002р. по березень 2003р. стосовно споживача - Мукачівського підприємства теплових мереж зазначено обсяги природного газу, що не відповідають об’єктивним обліковим даним про кількість фактично відпущеного споживачу природного газу.

Твердження позивача про те, що додатки до актів-реєстрів є документальним підтвердженням передачі обсягів газу Облгазу, як посереднику, який повинен передати їх замовнику по акту-прийому передачі, не відповідає дійсності, не узгоджується із фактичними матеріалами та  обставинами справи. Згідно з умовами спірних договорів №57-ЗАК від 15.02.02 та №261-ЗАК від 02.01.03 (п.4.3) акти-реєстри реалізації газу  підписуються між Облгазом та Трансгазом на підставі оформлених між Замовником та Облгазом актів прийому-передачі газу. Про зазначене констатовано також у рішенні господарського суду  Закарпатської області від 20.10.03 по справі №10/221.

Фактично підписані Трансгазом і Облгазом акти-реєстри разом із  підписаними Облгазом  і Замовником актами прийому-передачі мають розглядатись як підтвердження обсягів природного газу протранспортованого  кінцевому споживачу.

Із наведеного вище слідує, що нарахування позивачем спірної суми 641216,72грн. здійснено у зв’язку з відображенням в актах-реєстрах недостовірних даних про обсяги протранспортованого споживачу - Мукачівському ПТМ природного газу, оскільки такі визначено згідно з неправомірно проведеними Облгазом (ВАТ „Закарпатгазом”)  нарахуваннями. Отже, транспортування позивачем протягом спірного періоду природного газу в обсягах, що відповідають вартісному еквіваленту 641216грн., фактично не здійснювалось.

Виходячи з вищенаведених обґрунтувань, суд вважає позовні вимоги безпідставними, такими, що не ґрунтуються на фактичних обставинах і матеріалах справи, а отже не підлягають задоволенню. У позові слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                           І.В.Івашкович

Рішення,  оформлене  відповідно  до  ст.84  ГПК  України,     підписано 24.07.07р.