СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 вересня 2007 року
Справа № 20-8/013-7/068-11/290-7/256

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Дугаренко О.В.,

за участю представників сторін:

позивача: Жданов Антон Ахметович, довіреність б/н від 06.02.07, Громадська організація "Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України "КОРС";

відповідача: не з'явився, Фонд комунального майна Севастопольскої міської ради,

розглянувши апеляційну скаргу Громадська організація "Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України "КОРС" на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Ілюхіна Г.П.) від 15.08.2007 у справі №20-8/013-7/068-11/290-7/256

за позовом           Громадської організації "Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України "КОРС" (вул. Михайлівська, 5-50,Севастополь,99002)

до           Фонду комунального майна Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3,Севастополь,99011)

Всеукраїнського комітету оборони прав людини (вул. Хрещатик, 15/5,Київ 1,01001)

про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 194-02 від 28ю08ю2002 з застосуванням наслідків недійсності правочину;

визнання недійсним рішення міської комісії з оренди комунального майна, оформленого протоколом № 1 від 19.07.2002, в частині надання Севастопольському відділенню Всеукраїнського комітету оборони прав людини в оренду вбудованого приміщення загальною площею 21,94 м2, розташованого в цокольному поверсі за адресою: місто Севастополя, вул. Леніна, 33-10;

визнання недійсним наказу начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації № 314 від 22.07.2002 в частині надання Севастопольському  відділенню Всеукраїнського комітету оборони прав людини в оренду вбудованого приміщення загальною площею 21,94 м2, яке знаходиться в цокольному приміщенні за адресою: місто Севастополя, вул. Леніна, 33-10;

визнання позивача орендарем всього нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Севастополь, вул. Леніна 33-10, шляхом зобов'язання відповідача укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди № 190-02 від 28.08.2002.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя (суддя Г.П. Ілюхіна) від 15.08.2007 у справі № 20-8/013-7/068-11/290-7/256 відмовлено у задоволенні позову Громадської організації "Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України "КОРС" до Фонду комунального майна Севастопольської міської ради, Всеукраїнського комітету оборони прав людини про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна № 194-02 від 28.08.2002 з застосуванням наслідків недійсності правочину; визнання права орендарем всього нежитлового приміщення.

Не погодившись з постановленим судовим актом, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані неповним з’ясуванням господарським судом міста Севастополя обставин, що мають значення для справи, а також порушенням норм матеріального  та процесуального права.

Так, Громадська організація "Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України "КОРС" вважає, що місцевим господарським судом  був зроблений  необґрунтований висновок про те, що Севастопольське відділення всеукраїнського комітету оборони прав людини у даній  справи  діяло від імені юридичної особи - Всеукраїнського комітету оборони прав людини.

Також, на думку заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції неправомірно зробив висновок про недійсність договору оренди спірного майна, посилаючись на наявність акту прийому-передачі приміщення.

Порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, на думку апелянта, виразилося у тому, що всупереч вимогам статті 24 Господарського процесуального кодексу України ухвалою від 10 квітня 2007 року судом першої інстанції була проведена зміна відповідача у справі з Севастопольського відділення всеукраїнського комітету оборони прав людини на  Всеукраїнський комітет оборони прав людини без згоди на то позивача, що стало підставою для прийняття неправомірного судового рішення.

У судове засідання, призначене на 18 вересня 2007 року представники відповідачів не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином  рекомендованою кореспонденцією, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідно до частини 2 статті 101 Господарського-процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу за відсутності нез’явившихся  представників сторін.

Переглянувши постанову суду першої інстанції в порядку статті 99 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

У січні 2007 року Громадська організація „Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України „КОРС” звернулась до  господарського суду міста Севастополя з позовною заявою до відповідача, Фонду комунального майна Севастопольської міської ради  про визнання недійсним договору оренди  нерухомого майна № 194-02 від 28.08.2002 із застосуванням наслідків недійсності проточину; визнання недійсним рішення міської комісії з оренди комунального майна, оформленого протоколом № 1 від 19.07.2002, у частині надання  Севастопольському відділенню Всеукраїнського комітету оборони  прав людини в оренду вбудованого приміщення загальною площею 21,94 кв.м., розташованого на цокольному  поверсі за адресою: місто Севастополь, вул. Леніна, 33-10; визнання недійсним наказу  начальника Управління з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації № 314 від 22.07.2002 у  частині надання Севастопольському відділенню Всеукраїнського комітету оборони прав людини в оренду вбудованого приміщення загальною площею 21,94 кв.м, яке знаходиться на  цокольному  поверсі за адресою: місто Севастополь, вул. Леніна, 33-10; визнання позивача орендарем всього нежитлового приміщення, розташованого за адресою: місто Севастополь, вул. Леніна, 33-10, шляхом зобов’язання відповідача укласти  відповідну додаткову  угоду до договору оренди від 28.08.2002 № 190-02.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки від 20 лютого 2007 року до участі у справі залучено у якості другого відповідача –Всеукраїнський комітет захисту прав людини в особі Севастопольського відділе Ухвалою господарського суду Автономної Республіки від 20 лютого 2007 року до участі у справі залучено у якості другого відповідача –Всеукраїнський комітет захисту прав людини в особі Севастопольського відділення.

Заявою від 05 квітня 2007 року позивач в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України змінив предмет позову, просив визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 194-02 від 28 серпня 2002 року із застосуванням наслідків недійсності правочину та визнати Громадську організацію „Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України ”КОРС”  орендатором всього нежитлового приміщення за адресою: м. Севастополь, вул.. Леніна, 33-10, зобов’язавши відповідача укласти відповідну додаткову угоду до договору оренди № 190-02 від 28 серпня 2002 року.

Ухвалою господарського суду міста Севастополя від 10 квітня 2007 року в порядку статті 24 Господарського процесуального кодексу України  замінено другого відповідача: Севастопольське відділення Всеукраїнського комітету   захисту прав людини на Всеукраїнський комітет оборони прав людини.

Позивач вважає, що все приміщення в цілому повинно було бути передано в оренду йому, а не розподілено між двома орендарями, один з яких є неналежним,  оскільки відповідач уклав договір з суб'єктом, який не може бути орендарем, не має цивільної правоздатності, не є юридичною особою,  Громадська організація „Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України „КОРС" звернулась до господарського суду з відповідним позовом.

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на загальні положення про дійсність правочинів.

Вивчивши матеріали справи, обговоривши  доводи апеляційної скарги, вислухавши  представника позивача, судова колегія не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних  положень Цивільного кодексу України  Цивільний   кодекс  України  застосовується  до  цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,  які виникли  до  набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Оскільки договір укладений до набрання чинності Цивільним кодексом України, відповідність його законодавству має перевірятись з урахуванням діючих на момент його укладення норм, з огляду на що посилання Громадській організації „Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України „КОРС"   на норми Цивільного кодексу України як на матеріально-правову підставу задоволення позову є хибним.

Згідно зі статтею 48 Цивільного Кодексу УРСР недійсною є та угода, що  не  відповідає  вимогам   закону. По недійсній  угоді  кожна  з  сторін  зобов'язана  повернути другій  стороні  все  одержане  за  угодою,  а  при   неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені  законом.

Як свідчать матеріали справи, 14 січня 2002 року та 11 лютого 2002 року позивач звертався до Севастопольської міської державної адміністрації в міську комісію по оренді комунальної власності з заявою про оренду нежитлового приміщення за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, 33-10, площею 30 м2, строком на 5 років.

Однак, оскільки на час звернення Громадської організації „Севастопольська асоціація соціальної підтримки та захисту колишніх співробітників спецслужб України „КОРС"   Фонду  комунального майна Севастопольської міської ради  було відомо про наявність відповідного звернення Севастопольського відділення Всеукраїнського комітету оборони прав людин,   08 серпня 2002 року позивачу було повідомлено про оренду приміщення двома громадськими організаціями згідно Протоколу № 1 від 19 липня 2002 року і запропоновано укласти договір оренди.

28 серпня 2002 року між Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, правонаступником якого є Фонд комунального майна Севастопольської міської ради, та Севастопольським відділенням Всеукраїнського комітету по захисту (оборони) прав людини в особі директора Ковальова А.В. (по довіреності) по узгодженню з Фондом комунального майна Севастопольської міської ради укладено договір оренди № 194-02 нерухомого майна: вбудованого приміщення загальною площею 21,94 м, що знаходиться за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, 33-10, строком до 22 липня 2007 року, балансоутримувачем якого є Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 3, для розміщення організації, про що складено акт прийому-передачі  та  розрахунок орендної плати.

28 серпня 2002 року між Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської державної адміністрації, правонаступником якого є Фонд комунального майна Севастопольської міськоїради, та Громадською організацією „Севастопольська асоціація соціальної  підтримки  та  захисту  колишніх  співробітників  спецслужб  України  „КОРС" укладено договір оренди № 190-02 нерухомого майна: вбудованого приміщення загальною площею 16,21 м , що знаходиться за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, 33-10, строком до 22.07.2007.

Як було зазначено вище, підставою для визнання недійсним оспорюваного договору позивач вважає те, що стороною в договорі  виступає  особа, яка не має необхідного обсягу цивільної працездатності, а саме –не є юридичною особою.

У відповідності зі  статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази    подаються    сторонами    та    іншими   учасниками судового процесу.

Місцевим господарським судом було встановлено, що  Севастопольське відділення Всеукраїнського комітету оборони прав людини належним чином легалізоване шляхом повідомлення в органи місцевого самоврядування, в засобах масової інформації. Такий висновок суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та не суперечить вимогам статті 14 Закону України „Про об’єднання громадян” № 2460-ХІІ від 16.06.1992 в редакції Закону України № 3582-ХІІ від 11.11.1993, що діяла на дату реєстрації Громадської організації „Всеукраїнський комітет оборони прав людини”.

Так,   9 січня 1994 року під № 590 зареєстровано об'єднання громадян „Всеукраїнський комітет оборони прав людини", 15 червня 1998 року включено до Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України.

09 жовтня 1997 року Радою Всеукраїнського комітету оборони прав людини затверджено Положення про Севастопольське відділення Всеукраїнського комітету оборони прав людини, як осередку Всеукраїнського комітету оборони прав людини.

18 листопада 1997 вих. №ВЛ-131 Всеукраїнський комітет оборони прав людини повідомив Голову Севастопольської міської ради про те, що його Севастопольське відділення, відповідно до пункту 1.5. Статуту, є місцевим осередком Всеукраїнського комітету оборони прав людини в республіці Крим; головою обрано Ковальова А.В.

У Довіднику українських неурядових організацій захисту прав та інтересів громадян (видавництво Центру інновації та розвитку, 1999 рік, м. Київ) під № 222 на сторінці 106 значиться Севастопольське відділення Всеукраїнського комітету оборони прав людини, адреса: 335011, АР Крим, м. Севастополь, вул. Пушкіна, 2, а/я 147; тел.: (0692) 71-62-97; контактна особа: Ковальов А.В., голова; територія, на яку поширюється діяльність організації: м. Севастополь; опис діяльності: організація займається збором інформації про порушення прав людини, надає консультації правового характеру, захищає інтереси громадян у суді, допомога надається будь-кому, хто її потребує, допомога не оплачувана, організація належить до Всеукраїнського комітету оборони прав людини.

15 серпня 2002 року Голова Всеукраїнського комітету оборони прав людини (свідоцтво про реєстрацію об'єднання громадян від 09.08.1994 № 590) Вансовська Л.В. уповноважила Ковальова А.В. - голову Севастопольського відділення, підписати договір оренди приміщення за адресою: м. Севастополь, вул. Леніна, 33-10, та отримати один примірник цього договору.

Доводи Громадської організації „Севастопольська асоціація соціальної  підтримки  та  захисту  колишніх  співробітників  спецслужб  України  „КОРС" про відсутність  у місцевого осередку  Севастопольського відділення Всеукраїнського комітету оборони прав людини права на укладання договору не можуть бути прийняти до уваги судом апеляційної інстанції з тих підстав, що за наявності належно оформлених повноважень юридичної особи керівники її відособлених підрозділів (філій), представництв, відділень) мають право укладати договори від імені юридичної особи у межах наданих повноважень.

Однак, якщо  керівник відособленого підрозділу має такі повноваження, але у тексті договору помилково відсутні вказівки на те, що договір укладений від імені юридичної особи, то тільки ця обставина не може бути  підставою для визнання договору недійсним.

У таких  випадках договір слід вважати укладеним від імені юридичної  особи.  Така ж позиція висловлена у частини 2 пункту 1 роз’яснень Вищого господарського  суду України від 30.03.1995 № 02-5/220 „Про укладання договорів  відособленими підрозділами юридичних осіб”, де вказано, що, якщо керівник відособленого підрозділу має такі повноваження, але у  тексті  договору  помилково  відсутні  вказівки  на те,  що договір укладений  від  імені  юридичної  особи,  то   тільки   ця обставина не  може бути підставою для визнання договору недійсним. У таких  випадках  договір  слід  вважати  укладеним   від   імені юридичної особи.

За таких обставин правові підстави для задоволення позовних вимог у частині визнання недійсним договору  оренди нерухомого майна № 194-02 від 28 серпня 2002 року відсутні.

Також не ґрунтується на нормах закону і вимога позивача про визнання його орендарем приміщення, розташованого за адресою: місто Севастополь, вул.. Леніна, 33-10 в цілому шляхом  зобов’язання Фонду комунального майна Севастопольської міської ради укласти відповідну  додаткову угоду до договору оренди від 28 серпня 2002 року № 190-02.

Крім того, 22 липня 2006 року закінчився строк дії договорів оренди на спірне приміщення, тому сторони не позбавлені можливості  розпочати у встановленому порядку вирішення питання укладення договорів на новий строк та на певних умовах з відповідними компетентними органами.

Доводи апеляційноі скарги щодо порушення судом першої інстанціі норм процесуального права   не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке порушення не призвело до прийняття неправильного рішення.

Перелік викладеного свідчить про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105  Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу  Громадської організації „Севастопольська асоціація соціальної  підтримки  та  захисту  колишніх  співробітників  спецслужб  України  „КОРС"  залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду  міста Севастополя від 15.08.2007 у справі № 20-8/013-7/068-11/290-7/256  залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                Л.М. Заплава

О.В. Дугаренко