СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

Справа №  05/2185а

"27" червня 2007 р.,  10 год.
30 хв.
м. Черкаси

Господарський суд Черкаської
області в складі :  головуючого -  судді Швидкого В.А., при секретарі Ятіній
І.О., за   участю представників:

від позивача: Кабаннік  М.В. - за довіреністю;

від відповідача:
не з”явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в Соснівському  районі

до Суб"єкта
підприємницької діяльності -  фізичної
особи ОСОБА_1

про  стягнення
233,82 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Управлінням Пенсійного фонду України
в Соснівському  районі (далі-позивач)
заявлено позов про стягнення з суб"єкта підприємницької діяльності -  фізичної особи ОСОБА_1  (далі-відповідач) 233,82 грн. як різниці між
ставкою внеску та частини фіксованого податку, сплаченого відповідачем, на
підставі Закону України № 1058 від 09.07.2003 року “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”, Закону України "Про державний бюджет на
2005 рік" за період з січня по березень 2005 року.

Представник позивача позов в судовому
засіданні підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач, будучи належним
чином  повідомлений про дату, час і  місце
розгляду справи свого представника в судове засідання не направив,
відзив на позов суду не надав.  Про
причину нез"явлення
відповідача  в судове засідання не
повідомлено.

Суд вважає  можливим розглянути справу за відсутністю
представника відповідача за наявними у ній матеріалами у відповідності до ст.
128 КАС України.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення  представника
позивача суд вважає, що  позов  задоволенню не підлягає.

Відповідач, зареєстрований як
фізична особа - суб"єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом
Соснівською міською ради 13 лютого 1995 року, про що зроблено запис про
включення відомостей доНОМЕР_1, та зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду
України в Соснівському районі як платник страхових внесків за НОМЕР_2, що  перебуває на спрощеній системі оподаткування,
тому відповідно до  Указу Президента від
03 липня 1998 року № 727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб"єктів малого підприємництва сплачує фіксований розмір
єдиного податку.

Позивачем проведена  непланова перевірка на предмет своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати фіксованих внесків на
обов'язкове державне пенсійне страхування за період з  01 січня 2005 року по 31 березня 2005 року, в
підтверджені тому  акт
перевіркиНОМЕР_3,  під час перевірки  встановлено,
що відповідно до статті 45 Закону України "Про державний бюджет
України на 2005 рік", якою був встановлений фіксований розмір страхового
внеску у розмірі мінімального страхового внеску, підприємець ОСОБА_1
зобов'язана сплатити за 1 квартал 2005 року
з 01 січня 2005 року по 31 березня 2005 року включно фіксований
страховий внесок, розрахований як різниця між встановленою ставкою внеску 83,84
грн. та частиною єдиного або фіксованого податків, яка згідно Указу Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва”   та Декрету
Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” становить 42
(єдиний податок) та 10 (фіксований податок) відсотків відповідно. За
січень - березень 2005 року  відповідачу
зараховано 15 грн. фіксованого податку.
Тому за висновком  перевірки
позивача відповідач зобов'язаний доплатити 233 грн. 82 коп. до фіксованого
розміру  страхового внеску.   Акт перевірки отриманий відповідачем  22 лютого
2007 року, що підтверджується рекомендованим листом.

Відповідно до Указу Президента
України " Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва від
03 липня 1998 року ( далі - Указ), суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа, яка сплачує єдиний, фіксований податок, звільняється від обов'язку
нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів,
пов'язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів його сім'ї.

Відділення Державного казначейства
України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного
податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного
фонду України - 42 відсотки.

Відповідно до п. 6 Указу, суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує єдиний, фіксований податок, не є платником
таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів): збору на обов'язкове
державне   пенсійне страхування.

З 01 січня 2004 року набув чинності
Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
від 09 липня 2003 року № 1058 ( далі - Закон України №1058). Закон визначає
порядок сплати страхових внесків до Пенсійного Фонду України.

Відповідно до ст. 11 Закону
України  №1058 загальнообов'язковому
державному пенсійному страхуванню підлягають члени колективних та орендних
підприємств, сільськогосподарських кооперативів та фермерських господарств, у
тому числі тих, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент) та  фізичні особи -
суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий
спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), та члени
сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно  до ст. 14 Закону України №1058
страхувальниками є роботодавці-фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок,
придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб
на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством.

Згідно ст. 15,17 Закону  України №1058 платниками страхових внесків до
солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, які
зобов'язані подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у
строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом, а також
нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі
страхові внески.

Відповідно до п. 8 ст. 45 Закону
України "Про державний бюджет України на 2005 рік" № 2285, в редакції
до внесення змін Законом України від  25
березня 2005 року N 2505-IV ( яким даний закон викладено у новій редакції),
було встановлено, що на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України № 1058 (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., N 49 - 51, ст. 376), на місяць на кожну особу.

Суд вважає, що законодавчо
фіксованого розміру  внеску для цих  платників не було встановлено,  оскільки
у Законі України № 1058 лише вказано порядок розрахунку мінімального
страхового внеску,  а не його розмір.

25 березня 2005 року Верховною
Радою України було прийнято Закон України № 2505-ІV “Про внесення змін до
Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік" та деяких
інших  законодавчих актів України”  (далі - Закон № 2505),  яким
суттєво  змінено редакцію статті
45 Закону № 2285 (на яку, як на підставу стягнення вказаних коштів із
відповідача, посилається позивач), та в пункті 4 Прикінцевих положень якого
вказано,  що  сплата та зарахування до бюджетів і державних
цільових фондів сум єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва та
фіксованого податку здійснюються у порядку та на умовах, які діяли до 1 січня
2005 року.

16 березня 2006 року прийнято Закон
України № 3583-ІV “Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку
та звітності,  у зв'язку з перерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності,  Фонду соціального страхування на випадок
безробіття протягом 2004 року -І кварталу 2005 року” у якому вказано не вважати
заборгованістю суми внесків до Пенсійного фонду України  суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують  особливі умови
оподаткування, обліку та звітності, які були сплачені  ними в складі податків згідно з чинним
законодавством України протягом 2004 року -І кварталу 2005 року, але не були
зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку із застосуванням  Державним казначейством України  норм діючого на той час Закону  України
"Про державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004
року № 2285- ІV.

Оскільки відповідач перераховувала
фіксований податок відповідно до вимог чинного на той час законодавства,  претензій до неї не було,  тому суд вважає, що відсутні підстави
вимагати від  відповідача доплати
вказаної позивачем суми.

Цей висновок підтверджується
змістом статей 2,3 Закону № 3583, за якими
щодо цих сум не проводяться донарахування та фінансові санкції та
встановлено правило обліку страхового стажу відповідно до фактичних виплат до
ПФУ, тобто, опосередковано встановлено право платників доплачувати внески до
Пенсійного фонду для  врахування цих
місяців до облікового стажу.

Отже, суд вважає, що відповідач
вправі самостійно вирішувати питання доплати пенсійних внесків до  суми страхового внеску, тому заявлена
позивачем сума  не може стягуватися
примусово.

З огляду на викладене,  суд вважає вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд,  -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Київського  апеляційного адміністративного  суду в порядку та строки встановлені
відповідно до ст. 186 КАС України.

СУДДЯ
В.А.ШВИДКИЙ