ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

31.07.07                                                                                           Справа  № 10/85

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді                                                                   Скрутовського П. Д.

суддів                                                                                        Краєвської М. В.

Слуки М. Г.

розглянув апеляційну скаргу Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області б/н від 04.07.2007 р.

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2007 р.

у справі № 10/85

за позовом ТзОВ «Апогей», смт. Ясеня Рахівського району Закарпатської області

до відповідача Чорнотисянської сільської ради Рахівського району Закарпатської області

про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення 5 000 грн. моральної шкоди

за участю представників сторін:

від позивача –явка необов’язкова –не з’явився

від відповідача (скаржника)  –явка необов’язкова –Пересунько О. В. –головний юрисконсульт (довіреність № 120 від 04.05.2007 р.); Павлючок І. Д. –сільський голова (посвідчення № 1 від 26.03.2006 р.)

Представникам відповідача (скаржника) у судовому засіданні були роз’яснені права та обов’язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно клопотання, технічна фіксація судового процесу не здійснюється, ведеться протокол судового засідання. Заяв про відвід суддів не надходило.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.07.2007 р. прийнята до свого провадження апеляційна скарга Чорнотисянської сільської ради, розгляд справи призначено на 31.07.2007 р., явка сторін не була визнана обов’язковою.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 13.06.2007 р. у справі № 10/85 за позовом ТзОВ «Апогей», смт. Ясіня Рахівського району Закарпатської області до Чорнотисянської сільської ради Рухівського району Закарпатської області про усунення перешкод у користуванні будівлею медпункту в с. Чорна Тиса по вул. Центральній, 155 А та стягнення 5 000 грн. моральної шкоди позов задоволено частково, зобов’язано відповідача усунути перешкоди у здійсненні позивачем права власності на будівлю медпункту та звільнити займані приміщення вказаної будівлі, в задоволенні вимог про стягнення 5 000 грн. моральної шкоди відмовлено.

При винесенні оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд керувався ст.ст. 16, 321, 328, 386 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність», а також положеннями договору купівлі-продажу від 12.04.2002 р., укладеного між АТ «Ясінянський лісокомбінат»та позивачем та мотивував його тим, що вказаний договір є чинним, а доводи, що спірна будівля знаходиться на балансі відповідача не можуть братися до уваги, оскільки це не є ознакою права власності. Щодо відшкодування моральної шкоди, то господарський суд вважає, що поширення в засобах масової інформації неправдивих відомостей щодо набуття права власності позивачем на спірну будівлю не підтверджують приниження ділової репутації юридичної особи, оскільки у доданій до матеріалів справи газеті будь-які відомості про ТзОВ «Апогей»відсутні.

Скаржник, відповідач у справі, не погодився з рішенням господарського суду Закарпатської області, вважає його незаконним і необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дане рішення повністю, посилаючись на ст. 228 ЦК України, зазначає, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження  майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок є нікчемним. Так, апелянт вважає, що звільнення відповідачем спірної будівлі, в якій знаходиться лікарська амбулаторія, спричинить порушення норм ст. 49 Конституції України, яка передбачає право кожного на охорону здоров’я, медичну допомогу та медичне страхування.

Позивач не скористався правом, наданим ст. 96 ГПК України, не подав відзиву на апеляційну скаргу, а також не забезпечив явки уповноваженого представника у судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи.

Розглянувши наявні матеріали справи, доводи та заперечення, наведені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представників відповідача у судовому засіданні, колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з наступних підстав:

Із наявних у справі матеріалів вбачається, що за договором купівлі-продажу від 12.04.2002 р., укладеним між АТ «Ясінянський лісокомбінат»(продавець) та СП «Апогей»ЛТД (покупець), покупцем придбано у власність основні засоби АТ «Ясінянського лісокомбінату»згідно переліку, вказаного в акті прийому-передачі від 12.04.2002 р.

Відповідно до умов вказаного договору, покупець (СП «Апогей»ЛТД) придбав будівлю медпункту, що знаходиться за адресою: с. Чорна Тиса, вул. Центральна, 155 А. На підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу та акту прийому-передачі від 12.04.2002 р., за СП «Апогей» ЛТД зареєстровано будівлю  медпункту разом з житловими квартирами в цілому на праві колективної власності, що підтверджується реєстраційним посвідченням № 58 від 18.09.2002 р., виданим Рахівським районним бюро технічної інвентаризації, копія якого міститься у матеріалах справи.

Господарським судом першої інстанції встановлено, що позивачем –СП «Апогей» ЛТД –придбано майно АТ «Ясінянський лісокомбінат», в тому числі спірну будівлю за вищезгаданим договором купівлі-продажу від 12.04.2002 р., в порядку розпродажу майна останнього згідно ліквідаційної процедури в межах провадження у справі № 6/121 про банкрутство АТ «Ясінянський лісокомбінат».

Крім цього, правомірність відчуження майна та укладення договору купівлі-продажу від 12.04.2002 р., а також виданих на його підставі документів, що підтверджують право власності СП «Апогей» ЛТД на спірну будівлю, ніким не оспорювалось, докази про недійсність таких документів у матеріалах справи відсутні. Також місцевий господарський суд правомірно вказав, що відсутні будь-які законодавчо визначені підстави для визнання вищезгаданого договору нікчемним.

Довідкою № 095 від 05.04.2006 р. про включення до ЄДРПО України, копія якої міститься у матеріалах даної справи, підтверджено перереєстрацію СП «Апогей» ЛТД (ідентифікаційний код 22108761) в ТзОВ «Апогей» (ідентифікаційний код 22108761).

Апеляційний господарський суд, як і господарський суд Закарпатської області, не може прийняти до уваги доводи позивача про те, що спірна будівля знаходиться на балансі Чорнотисянської сільської ради, оскільки згідно з чинним законодавством, перебування будівлі на балансі не є ознакою права власності, яке відповідно до закону має бути підтверджено правовстановлюючими документами.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, господарський суд апеляційної інстанції, погоджуючись з місцевим господарським судом, дійшов висновку, що позивач на даний час є власником будівлі медпункту в с. Чорна Тиса по вул.Центральній, 155 А.

Відповідно до норм ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Із обставин і матеріалів справи вбачається, що в будівлі медпункту в с. Чорна Тиса по вул. Центральній,155 А, яка належить ТзОВ «Апогей», смт. Ясіня на праві власності, розташована лікарська амбулаторія загальної практики –сімейної медицини с. Чорна Тиса Рахівського району, утримання якої здійснюється з бюджету Чорнотисянської сільської ради.

На вимогу власника спірної будівлі –ТзОВ «Апогей»про необхідність врегулювання відносин щодо використання цієї будівлі, з боку Чорнотисянської сільської ради будь-яких заходів не було вжито. Будівля по вул. Центральній,155 А в с. Чорна Тиса, що є власністю ТзОВ «Апогей», і надалі використовується Чорнотисянською сільською радою як лікарська амбулаторія.

Так, з наведеного випливає, що позивач позбавлений можливості здійснювати щодо спірної будівлі своє право власності, а саме на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, оскільки своєю поведінкою відповідач чинить позивачу перешкоди у здійсненні свого права власності.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов’язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні права власності позивача на спірну будівлю та звільнити цю будівлю.

Таким чином, вимоги позивача про зобов’язання відповідача усунути перешкоди у користуванні будівлею медпункту у с. Чорна Тиса Рахівського району правомірно задоволені місцевим господарським судом з огляду на вищевикладене.

Щодо стягнення з відповідача 5 000 грн. моральної шкоди, то колегія суддів господарського суду апеляційної інстанції також вважає, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на те, що поширення в засобах масової інформації неправдивих відомостей, у яких ставляться під сумнів підстави набуття позивачем права власності на спірну будівлю, не підтверджують приниження у будь-який спосіб ділової репутації юридичної особи ТзОВ «Апогей». Крім цього, у публікації, розміщеній в районній газеті «Зоря Рахівщини», копія якої міститься у матеріалах справи, відомості щодо ТзОВ «Апогей» відсутні.

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення чинного законодавства України, апеляційна інстанція дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду прийняте з врахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм законодавства України, а тому не вбачає підстав для його зміни чи скасування.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обстпавини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 89, 91, 99, 101-105 ГПК України, -

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення господарського суду Закарпатської області від 13.06.2007 р. у справі № 10/85 залишити без змін.

2.          Апеляційну скаргу Чорнотисянської сільської ради залишити без задоволення.

3.          Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

4.          Постанова може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Головуючий-суддя                                                                                П. Д. Скрутовський

Суддя                                                                                                       М. В. Краєвська

Суддя                                                                                                       М. Г. Слука