ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.06.2007  року                                                            Справа № 6/1пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                            Баннової Т.М.

Єжової С.С.

за участю секретаря

судового засідання:                              Антонової І.В.

та представників сторін:

від  позивача за

первісним позовом:                              - Мельникова А.О., представник за довіреністю,

довіреність від 01.12.06 № 01-1/918,

- Монастирський В.П., представник за

довіреністю, довіреність від 01.12.06 № 2,

-          Попова Ю.О., представник за довіреністю,

довіреність від 01.12.06 б/н;

від відповідача

за первісним позовом :                              - Павлюк Т.І., начальник юр. –договірного

відділу, довіреність від 03.01.07 № 23-09-6,

-          Горшанов Д.І., заступник голови Правління

з правових питань, довіреність від 03.01.07

№ 23-10-6,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                                          Відкритого акціонерного товариства

„Лисичанська сода”,

м. Лисичанськ Луганської області

на  рішення

господарського суду                              Луганської області

від                                                             07.05.07 (підписано 14.05.07)

у справі                                                  № 6/1пд (головуючий суддя –Яресько Б.В.,

судді –Мінська Т.М., Пономаренко Є.Ю.)

за позовом                                                   Державного підприємства

„Лисичанська теплоелектроцентраль”,

м. Лисичанськ Луганської області

до відповідача                                               Відкритого акціонерного товариства

„Лисичанська сода”,

м. Лисичанськ Луганської області

про                                                                    спонукання укласти договір купівлі –продажу

теплової енергії

за зустрічним позовом                               Відкритого акціонерного товариства

„Лисичанська сода”,

м. Лисичанськ Луганської області

до                                                             Державного підприємства

„Лисичанська теплоелектроцентраль”,

м. Лисичанськ Луганської області

про                                                            спонукання укласти договір на переробку

давальницького палива та сировини для

виробництва теплової енергії

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство „Лисичанська теплоелектроцентраль”, м. Лисичанськ Луганської області (далі за текстом –ДП „Лисичанська ТЕЦ”, позивач за первісним позовом по справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства „Лисичанська сода”, м. Лисичанськ Луганської області (далі за текстом –ВАТ „Лисичанська сода”, відповідач за первісним позовом по справі) про спонукання укласти договір купівлі –продажу теплової енергії з 01 лютого 2007 року в редакції, що додається, зі змінами, передбаченими додатковою угодою від 09.01.07.

Під час розгляду справи позивач заявою від 13.02.07 № 06-3/184 змінив предмет позову та просив суд про спонукання укласти договір купівлі –продажу теплової енергії з відповідачем з 01.02.07 в редакції проекту договору від 14 грудня 2006 року зі змінами редакції п. 4.4, який слід викласти у такій редакції: „розрахунки за відпущену теплову енергію здійснюються за тарифом, затвердженим постановою НКРЕ та який діє на час виставлення рахунків”, що було прийнято до уваги судом першої інстанції.

ВАТ „Лисичанська сода” подало суду зустрічну позовну заяву від 26.02.07 № 30-2-4 про спонукання укласти з ДП „Лисичанська ТЕЦ” договір на переробку давальницького палива та сировини для виробництва теплової енергії  № 01/02Т в редакції, що додано до матеріалів справи.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.05.07 по справі                                    № 6/1пд первісний позов задоволено в частині укладання договору купівлі –продажу теплової енергії з ДП „Лисичанська теплоелектроцентраль” в редакції проекту договору від 14.12.06, зі змінами редакції пункту 4.4, який викласти в такій редакції: „розрахунки за відпущену теплову енергію здійснюються за тарифом, затвердженим постановою НКРЕЕ, та який діє на час виставлення рахунків”; в решті відмовлено з урахуванням ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України; в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю; стягнуто судові витрати у розмірі 101 грн. 50 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач за первісним позовом звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 17.05.07 № 30-1-1, якою просить скасувати рішення господарського суду Луганської області та прийняти нове про відмову у задоволенні первісного позову й про задоволення зустрічного позову.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник посилається на те, що має місце неповне з’ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 21.05.07 по справі для розгляду апеляційної скарги відповідача за первісним позовом  на вказане рішення суду призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., суддя –Баннова Т.М., суддя – Медуниця О.Є.

У зв’язку з відпусткою судді Медуниці О.Є. розпорядженням голови суду виключено із складу колегії по даній справі суддю Медуницю О.Є. та введено до колегії суддю Єжову С.С.

Відповідно до ст. 98 Господарського процесуального кодексу України Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 21.05.07 у справі № 6/1пд прийняв апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом до апеляційного провадження.

Відзивом від 04.06.07 № 06-3/521 позивач за первісним позовом відхилив доводи апеляційної інстанції та вважає рішення суду, що оскаржується, законним та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення сторін, обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Господарський суд Луганської області обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову ДП „Лисичанська ТЕЦ” про спонукання ВАТ „Лисичанська сода” укласти договір купівлі –продажу теплової енергії в редакції проекту договору від 14 грудня 2006 року зі змінами редакції пункту 4.4, який викласти в такій редакції: „розрахунки за відпущену теплову енергію здійснюються за тарифом, затвердженим постановою НКРЕ та який діє на час виставлення рахунків”, та про відмову у задоволенні зустрічного позову про спонукання ДП „Лисичанська ТЕЦ” укласти договір з ВАТ „Лисичанська сода” на переробку давальницького палива та сировини для виробництва теплової енергії № 01/02Т в редакції, що доданий до справи.

Так, за матеріалами справи ДП „Лисичанська теплоелектроцентраль” здійснює діяльність з постачання теплової енергії та включений до переліку суб’єктів природних монополій Луганської області на ринку централізованого постачання теплової енергії в частині міста Лисичанськ в межах території, на якій розташовані діючі теплові мережі.

У зв’язку з цим на діяльність позивача розповсюджується дія Закону України „Про природні монополії”, прийнятий Президентом України 20.01.00 № 1682 –ІІІ,  ст. 2 якого передбачає, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають на товарних ринках України, які перебувають у стані природної монополії,  та на суміжних ринках за участю суб'єктів природних монополій.

Для зазначеного підприємства як суб’єкта природних монополій існує пряма вказівка діючого законодавства щодо необхідності укладення договору купівлі –продажу теплової енергії з огляду на наступне.

Відносини між суб’єктами господарської діяльності незалежно від форм власності у сфері теплопостачання регулюються Законом України „Про теплопостачання” (далі за текстом - Закон), також нормами Господарського кодексу України.

Під поняттям теплова енергія слід розуміти товарну продукцію, що виробляється на об’єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі –продажу (ст. 1 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 275 Господарського кодексу України відпуск теплової енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається; виробники і постачальники енергії, що займають монопольне становище, зокрема суб’єкти природних монополій, зобов’язані укласти договір енергопостачання на вимогу споживачів, які мають технічні засоби для одержання енергії. Розбіжності, що виникають при укладенні такого договору, врегульовуються відповідно до вимог Господарського кодексу України.

Частиною 4 ст. 19 Закону передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі –продажу.

Статті 24 та 25 Закону містять права та обов’язки споживача теплової енергії та теплогенеруючої, теплотранспортної та теплопостачальної організацій.

До основних обов’язків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачана організація має право укладати договори купівлі –продажу теплової енергії із споживачами.

Аналізуючи норми діючого законодавства у сфері теплопостачання між суб’єктами господарювання, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність у взаємовідношеннях з постачання теплової енергії укладення сторонами по даній справі договору саме купівлі –продажу теплової енергії.

На виконання приписів закону позивач за первісним позовом направив на адресу відповідача за первісним позовом проект договору № 01-01/07-КП купівлі – продажу теплової енергії на 2007 рік зі строком дії з 01.01.07 до 31.12.07.

За умовами вказаного договору позивач за первісним позовом зобов’язується поставити, а відповідач за первісним позовом - прийняти та оплатити теплову енергію у вигляді пару в обсягах та строки визначені договором.

Вказаний проект договору купівлі –продажу теплової енергії з боку відповідача за первісним позовом підписаний не був.

В свою чергу, 19.12.06 ВАТ „Лисичанська сода” направило на адресу позивача за первісним позовом проект договору на переробку давальницького палива для виробництва теплової енергії № 01/02-Т, згідно якого позивач за первісним позовом приймає на себе зобов’язання надати послуги з переробці давальницої сировини та палива в готову продукцію, а відповідач за первісним позовом –прийняти готову продукцію, а саме теплову енергію, та оплатити виконані роботи. Проект цього договору залишився також не підписаним позивачем за первісним позовом.

Статтею 179 Господарського кодексу України встановлено, що майново –господарські зобов’язання, які виникають між суб’єктами господарювання або між суб’єктами господарювання і не господарюючими суб’єктами –юридичними особами на підставі господарських договорів є господарсько –договірними зобов’язаннями. Укладення господарського договору є обов’язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов’язком для суб’єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов’язковості укладення договору для певних категорій суб’єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Отже, послуги з переробки давальницької сировини у готову продукцію (теплову енергію), що було предметом запропонованого відповідачем за первісним позовом договору № 01/02-Т, який, на його думку, виступає різновидом договору підряду, не є взаємовідношеннями між сторонами по справі саме з постачання теплової енергії, оскільки в силу положень ст. ст. 1, 15, 19, 23, 24 та 25 Закону зазначене постачання теплової енергії можливо тільки на підставі договору купівлі –продажу.

Доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються, тому що не відповідають положенням чинного законодавства у сфері теплопостачання.

Не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції посилання заявника скарги на ст. 19 Закону в обґрунтування своїх вимог за зустрічним позовом щодо укладання іншого договору (у даному випадку договору з переробки давальницької сировини у готову продукцію), ніж договору купівлі –продажу, яка передбачає, що діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватися суб’єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно –правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів, оскільки ця стаття визначає види правовідносин, які можуть бути застосовані у діяльності по виробництву теплової енергії, а не по її постачанню (передачі) споживачам.

З урахуванням викладеного, ВАТ „Лисичанська сода” не доведено судам першої та апеляційної інстанціях про наявність обов’язку позивача укласти з ним договір на інших умовам, ніж купівлі –продажу теплової енергії.

Згідно ст. 10 Закону України „Про природні монополії” суб'єкти природних монополій зобов'язані:

- дотримуватися встановленого порядку ціноутворення, стандартів і показників безпеки та якості товару, а також інших умов та правил здійснення підприємницької   діяльності, визначених у ліцензіях на здійснення підприємницької діяльності у   сферах природних монополій та на суміжних ринках;

- вести окремий бухгалтерський облік за кожним видом діяльності, що підлягає ліцензуванню;

- забезпечувати на недискримінаційних умовах реалізацію вироблених ними товарів споживачам, а також не чинити перешкод для реалізації угод між виробниками, що  здійснюють діяльність на суміжних ринках, та споживачами;

- надавати органам, які регулюють їх діяльність, документи та інформацію, необхідні   для виконання цими органами своїх повноважень, в обсягах та у строки, встановлені відповідними органами;

- забезпечувати посадовим особам органів, які регулюють їх діяльність, доступ до  документів та інформації, необхідних для здійснення цими органами своїх повноважень, а також до об'єктів, устаткування та земельних ділянок, що є у їх власності або у користуванні.

Суб'єкти природних монополій не можуть вчиняти дії, які призводять або  можуть призвести до неможливості виробництва (реалізації) товарів, щодо яких   здійснюється регулювання відповідно до цього Закону, або до заміни їх іншими товарами, не однаковими за споживчими характеристиками.

Суб'єкти природних монополій здійснюють закупівлю товарів, робіт і послуг відповідно до вимог та процедур, визначених Законом України „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Заявник апеляційної скарги не згодний з висновком місцевого господарського суду про відсутність у договорі купівлі –продажу теплової енергії, який за рішенням суду від 07.05.07 зобов’язаний укласти з позивачем за первісним позовом по справі, дискримінаційних умов, посилаючись на те, що різне призначення теплової енергії для її споживачів, різні об’єми її отримання та різні терміни її використання жодним чином не свідчить про однаковість умов договору купівлі –продажу теплової енергії для її споживачів, а також на те, що відсутність достатньої кількості сировини та коштів, необхідних для виконання своїх обов’язків перед ВАТ „Лисичанська сода” за цим договором, навпаки свідчить про дискримінацію умов договору купівлі –продажу по відношенню до ВАТ „Лисичанська сода”.

Дані доводи апеляційної скарги відхиляються Луганським апеляційним господарським судом, оскільки запропонований позивачем за первісним позовом  проект договору купівлі –продажу не суперечить Закону України „Про теплопостачання” та не містить дискримінаційних умов, в т. ч. для ВАТ „Лисичанська сода”. Крім того, п. 4 ст. 181 Господарського кодексу України містить порядок розгляду заперечень щодо окремих умов договору при його виконанні. Отже, у разі наявності, на думку відповідача за первісним позовом, дискримінаційних умов при укладанні у даному випадку договору купівлі –продажу теплової енергії, ВАТ „Лисичанська сода” може врегулювати відповідні розбіжності у встановленому законом порядку.

ВАТ „Лисичанська сода” (позивач за зустрічним позов) зазначає у апеляційній скарзі про те, що із –за відсутності у ДП „Лисичанська ТЕЦ” власної або придбаної сировини та достатньої кількості власних обігових коштів укладення договору купівлі –продажу теплової енергії призведе до неотримання ВАТ „Лисичанська сода” теплової енергії або отримання її у обмеженому обсязі чи з затримками; такі дії будуть порушенням вимог ч. 2 ст. 10 Закону України „Про теплопостачання” та ст. 8 Закону України „Про природні монополії”.

Стаття 8 Закону України „Про природні монополії” передбачає, що предметом регулювання діяльності суб'єктів природних монополій згідно з цим Законом є:

- ціни (тарифи) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

- доступ споживачів до товарів, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

- інші умови здійснення підприємницької діяльності у випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 15 Закону України „Про теплопостачання” визначено, що основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є регулювання тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії  з урахуванням змін цін на енергоносії та інших витрат.

Згідно з п. 13 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента від 14.03.95 № 213/95 (в редакції Указу Президента України від 21.04.98 № 335/98), НКРЕ в межах своїх повноважень на основі та на виконання законодавства приймає рішення у вигляді постанов розпоряджень.

Пунктом 4.4 проекту договору правомірно зазначено, що тариф на виробництво теплової енергії, яка поставляється для покупця, складає 132, 28 грн. за 1 Гкал (без ПДВ) відповідно до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 28.09.06 № 1286 „Про затвердження тарифів на виробництво теплової енергії для ДП „Лисичанська ТЕЦ”.

Також матеріалами справи не доведено, що з відповідача за первісним позовом обмежений доступ до товару, що виробляється позивачем за первісним позовом як суб’єктом природної монополії; навпаки, позивач за первісним позовом сам пропонує укласти договір купівлі –продажу теплової енергії .

Згідно зі ст. 3 Закону України „Про підприємництво”, прийнятого Верховною Радою УРСР 07.02.91 № 698- ХІІ, підприємці  мають  право без обмежень приймати  рішення і здійснювати самостійно будь-яку діяльність, що не суперечить чинному законодавству; особливості регулювання окремих видів підприємництва встановлюються законодавством України; перелік видів діяльності, підприємництво   в яких не застосовується у зв'язку з підвищеними вимогами до безпеки робіт та  необхідністю централізації функцій управління, встановлюється Верховною Радою  України, а відповідно до ст. 5 цього Закону Підприємництво здійснюється на основі таких принципів: вільний вибір видів діяльності; залучення   на    добровільних    засадах    до    здійснення підприємницької  діяльності  майна  та  коштів  юридичних  осіб  і громадян;самостійне   формування   програми   діяльності   та    вибір постачальників  і  споживачів вироблюваної продукції, встановлення цін відповідно до законодавства; вільний найм працівників; залучення і використання  матеріально-технічних,  фінансових, трудових,  природних та інших видів ресурсів, використання яких не заборонено або не обмежено законодавством.

Отже, позивач за первісним позовом вільний у здійсненні своєї підприємницької діяльності та не зобов’язаний доводити контрагенту та суду можливість забезпечення своєю виробничою сировиною, матеріалами та необхідними послугами.

Оскільки, як було зазначено вище, необхідність укладання зі споживачами договору купівлі –продажу теплової енергії прямо передбачено законом, то судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову ВАТ „Лисичанська сода” про спонукання укласти з ДП „Лисичанська теплоелектроцентраль” договір на переробку давальницького палива та сировини для виробництва теплової енергії  № 01/02Т.

З цього приводу також слід зазначити те, що предметом розгляду даної справи є спонукання споживача (відповідача за первісним позовом) укласти договір купівлі –продажу теплової енергії, а не неналежність виконання зобов’язань позивача за вказаним договором.

Первісний позов підлягає задоволенню частково з урахуванням ч. 2 ст. 187 Господарського кодексу України, яка передбачає, що день укладання договору може бути визначений у часі на майбутнє, причому, не раніше дня набрання судовим рішенням суду чинності.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 07.05.07 у справі № 6/1пд ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою сторін оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України державне мито по апеляційній скарзі покладається на заявника скарги (відповідача за первісним позовом по справі).

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1 ст. 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ :

1.          Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Лисичанська сода”,                 м. Лисичанськ Луганської області від 17.05.07 № 30-1-1 на рішення господарського суду Луганської області від 07.05.07 по справі № 6/1пд залишити без задоволення.

2.          Рішення господарського суду Луганської області від 07.05.07 по справі № 6/1пд залишити без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та надсилається сторонам у справі в п’ятиденний строк з дня її прийняття.

Головуючий суддя                                                                            І. В. Семендяєва

Суддя                                                                                               Т.М. Баннова

Суддя                                                                                               С.С. Єжова