ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04 вересня 2007 р.                                                                            Справа  № 17/148

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні за участю представників:

позивача –Шибаєв А.М., представник за довіреністю;

відповідача – Яцишин Я.П., директор.

розглянув справу за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород до видавництва „ТУР прес”, м. Перечин про стягнення 6083 грн. адміністративно–господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів

Позивачем заявлені вказані вимоги, а представник його у ході судового розгляду наполягає на їх задоволенні судом,  оскільки відповідач всупереч вимогам ст.ст. 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі–Закон) не виконав встановлений на 2006 рік норматив створення робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів та не сплатив позивачеві у зв’язку з цим штрафних санкцій у розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві відповідача за 1 нестворене робоче місце для працевлаштування інвалідів, що   становить предмет позовних вимог.

Відповідач у письмовому відзиві на позов та його представник у ході судового розгляду заперечує проти позову, посилаючись на те, що підприємством на протязі звітного періоду вживалися  заходи спрямовані на працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу шляхом створення робочого місця оператора  комп’ютерного набору та повідомлення про це Перечинського районного центру зайнятості. Оскільки на протязі 2006р. на підприємство не були направлені інваліди для працевлаштування, на підприємство не може покладатися відповідальність за їх непрацевлаштування, що є предметом даного позову. Крім того, повідомив про те, що згідно договору укладеного між відповідачем та Перечинським РЦЗ, останній на протязі червня-вересня 2007р. здійснює професійне навчання за спеціальністю оператор комп’ютерного набору безробітного інваліда Кость І. І., який на протязі місяця після закінчення навчання буде працевлаштований на підприємстві відповідача.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін у ході судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у  задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

За приписами ст.ст. 19, 20  Закону для підприємств, установ, організацій (далі - підприємства) встановлюється норматив створення робочих місць для  працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається  розміром середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце не зайняте інвалідом. Для підприємств, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір зазначених санкцій визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати за кожне робоче місце не зайняте інвалідом. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.

Відповідачеві за змістом Закону встановлено на 2006 рік норматив створення  робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у кількості 1-го робочого місця, оскільки середньооблікова чисельність працюючих на підприємстві відповідача за 2006 рік становила 13 осіб. Матеріалами справи, зокрема статистичним звітом відповідача „Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік” (форма №10-ПІ), встановлено що  відповідачем у звітному періоді не працевлаштовано інвалідів та не сплачено у зв’язку з цим самостійно у встановленому порядку штрафні санкції у розмірі половини середньої річної заробітної плати за одне нестворене робоче місце.

Разом з тим, у ході судового розгляду справи відповідачем доведено поданими суду матеріалами, що ним вживалися залежні від нього заходи для виконання згаданого нормативу, а саме, створено та облаштовано відповідним чином та за власні кошти робоче місце за спеціальністю оператора комп’ютерного набору, на якому може бути працевлаштований інвалід, про що на протязі звітного періоду  було поінформовано у встановленому порядку Перечинський районний центр зайнятості як орган уповноважений безпосередньо здійснювати працевлаштування інвалідів.

За наведених обставин відсутні підстави для покладення відповідальності на Перечинське комунальне спеціалізоване підприємство - видавництво „ТУРпрес” за невиконання  встановленого нормативу,  в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, п. 7 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України,

суд  постановив:

1.  У позові відмовити.

Суддя                                                                                            Ушак І.Г.