СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

20 червня 2007 року
Справа № 20-9/059

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю:

прокурора: не з'явився;

представників сторін:

позивача: Кухарєнко Віра Миколаївна, довіреність №04-02 від 10.01.07;

відповідача: Черемісін Володимир Михайлович, довіреність №91 від                                                              19.06.07;

3-ої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Севастопольський геодезичний центр" на постанову господарського суду міста Севастополя (суддя  Рибіна С.А.) від 16 квітня 2007 року у справі № 20-9/059

за позовом           Прокурора Ленінського району міста Севастополя (вул. Вороніна, 11,Севастополь,99011)

в інтересах держави в особі Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (вул. Гоголя, 20-а,Севастополь,99011)

до           Державного підприємства "Севастопольський геодезичний центр" (вул. Очаковцев, 50,Севастополь,99011)

3-тя особа  Севастопольський міський центр зайнятості  (вул. Руднєва, 40,Севастополь,99053)

про стягнення 18613,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Ленінського району міста Севастополя звернувся до господарського суду міста Севастополя з позовом в інтересах держави в особі Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення з Державного підприємства "Севастопольський геодезичний центр" 18613,00 грн.

Ухвалою від 13.03.2007 року суд першої інстанції залучив Севастопольський міський центр зайнятості до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Постановою господарського суду міста Севастополя (суддя Рибіна С.А.) від 16 квітня 2007 року у справі № 20-9/059 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Севастопольський геодезичний центр" на користь Севастопольського відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 18613,00 грн. Постанова суду  першої інстанції мотивована тим, що відповідачем не було забезпечено працевлаштування необхідної кількості інвалідів у 2005 році.

Не погодившись з постановою суду, відповідач 24 квітня 2007 року подав заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну каргу відповідач подав 11 травня 2007 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку відповідача, ним було виконаний норматив працевлаштування інвалідів у 2005 році, тому не має підстав для стягнення 18613,00 грн.  відповідно до статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

У судовому засіданні 20.06.2007 року представник заявника підтримав вимоги апеляційної скарги, представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив залишити без змін постанову суду першої інстанції.

Прокурор та представник третьої особи у судове засідання не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Від третьої особи надійшло клопотання про слухання справи за відсутністю представника Севастопольського міського центру зайнятості.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю прокурора та представника третьої особи, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Згідно з поданим Державним підприємством "Севастопольський геодезичний центр" до Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів  звіту Форми  № 10-ПІ про зайнятість  та працевлаштування інвалідів за 2005 рік у відповідача середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу складала 38 осіб, норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів складав 2 місця від загальної кількості працюючих на підприємстві, фактично на підприємстві протягом 2005 року працював один інвалід, середня річна заробітна плата на підприємстві за 2005 рік склала 18613,00 грн.

Таким чином, на думку позивача, Державне підприємство "Севастопольський геодезичний центр" за недотримання нормативів робочих місць за кількістю працюючих інвалідів зобов’язано сплатити штрафні санкції у сумі, яка дорівнює середньорічній заробітній платні на підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, тобто 18613,00 грн.

Однак, вказані кошти на рахунок Відділення  до теперішнього часу в  добровільному порядку не поступили, внаслідок чого утворилася заборгованість підприємства перед Відділенням по сплаті адміністративно - господарських  санкцій на суму  18613,00 грн.

Вивчивши матеріали справи,  вислухавши представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Статтею 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Згідно з пунктом 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995 року № 314, підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 14 вказаного Положення встановлено, що  підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів; інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Відповідно до статті 20 вказаного Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Відповідач в апеляційній скарзі зазначав, що за 2005 рік згідно із звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів, наданим до Севастопольського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників підприємства склала 38 чоловік. Підприємством було створено одне робоче місце для працевлаштування інвалідів, виходячи з нормативу, встановленого статтею 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, тобто 4% (38 * 4% = 1,52). При цьому відповідач вважає, що існуюче законодавство не визначає процедуру округлення середньооблікової кількості працівників.

Проте, судова колегія з висновком відповідача погодитись не може у зв’язку з наступним.

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції щодо заповнення форми N 10-ПІ поштова - річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів", яка діяла на той період,  дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу, середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).

Таким чином, судова колегія вважає помилковим висновок відповідача, оскільки, враховуючи норму зазначеної Інструкції, норматив працевлаштування інвалідів на підприємстві складає 2 вакансії, тому відповідач повинен був забезпечити створення двох робочих місць для інвалідів.

Як вже було зазначено, середня річна заробітна плата на підприємстві за 2005 рік склала 18613,00 грн., працевлаштований був лише один інвалід у 2005 році, а згідно з листом Севастопольського міського центру зайнятості відповідач  протягом 2005 року звіти форми 3-ПН  про наявні вакантні місця для працевлаштування інвалідів не надавав. Тому відповідно до вимог статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” відповідач повинен був сплатити Севастопольському міському відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції в сумі 18613,00 грн.

Враховуючим викладене, судова колегія вважає позовні вимоги такими що підлягають задоволенню, а постанову суду першої інстанції вважає такою що прийнята відповідно до вимог норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Севастопольський геодезичний центр" залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду міста Севастополя від 16 квітня 2007 року у справі № 20-9/059 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді