ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.07                                                                                        Справа №  10/359/07

Суддя   Алейникова Т.Г.

За позовом : Нікопольського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах Нікопольської міської ради, м. Нікополь дніпропетровської області

До відповідача : Товариство з обмеженою відповідальністю “ЮВІ-ТРЕЙД”,

м. Запоріжжя

про  стягнення суми 59 595, 75 грн.

Справа розглядалася 23.07.07р. оголошено резолютивну частину рішення.

Нікопольський міжрайонний  природоохоронний прокурор звернувся до господарського суду в інтересах держави  в особі Нікопольської міської ради з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮВІ-ТРЕЙД” про стягнення збитків, заподіяних користуванням земельною ділянкою. Просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „ЮВІ-ТРЕЙД” до місцевого бюджету Нікопольської міської ради збитки, заподіяні використанням земельної ділянки, розташованої по вул. Добролюбова, 72 в м. Нікополь,  в сумі 59 595, 75 гривень на користь Нікопольської міської ради.

Відповідач з позовом не згоден, У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечує, мотивуючи це тим, що ТОВ „ЮВІ-ТРЕЙД” не мало ніяких господарських зобов’язань та не порушувало правил здійснення господарської діяльності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив:

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про плату за землю”, ст. 96 Земельного кодексу України, використання землі в Україні є платним. Перевіркою, проведеною Нікопольською міжрайонною природоохоронною прокуратурою встановлено, що ТОВ „ЮВІ-ТРЕЙД” використовує земельну ділянку, розташовану по вул. Добролюбова, 72 в м. Нікополь, площею 32 700 кв. м. в період з 22.06.2004р. до 01.10.2006 р. для комерційної діяльності без належно оформлених правовстановлюючих документів, тобто в порушення ст. 2 Закону України „Про плату за землю”, ст. 96 Земельного кодексу України. Крім того, ст. 153 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, зобов’язаний своєчасно вносити плату за використання природних ресурсів, відшкодовувати збитки, завдані ним власникам або первинним  користувачам природних ресурсів. Також, відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодовувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушені.

Згідно до ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під  збитками  розуміються  витрати,  зроблені  управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи,   які  управнена  сторона  одержала  б  у  разі  належного виконання   зобов'язання   або   додержання   правил    здійснення господарської діяльності другою стороною.  Крім того, у відповідності до ст. 174 Господарського кодексу України, Господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта; з акту управління господарською діяльністю;   з   господарського  договору  та  інших  угод; внаслідок    заподіяння   шкоди   суб'єкту   або    суб'єктом господарювання,  придбання  або  збереження  майна  суб'єкта   або суб'єктом  господарювання за рахунок іншої особи без достатніх  на те підстав;      у  результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших  дій  суб'єктів.

Також, позивач посилається на ст. 5 Закону України „Про плату за землю”, згідно до якої об’єктом плати за землю є земельна ділянка, яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди.

Позов задоволенню не підлягає у зв’язку із наступним. Оскільки ділянка не знаходилась у власності чи в оренді  у відповідача, то підстав для плати за землю та відшкодування збитків нема. Крім того, ТОВ „ЮВІ-ТРЕЙД” до сих пір не уклало належним чином договір оренди. У цьому винні органи місцевої влади, оскільки підприємство зверталося у 2005 р. до Нікопольської міської ради з цього питання, але ТОВ „ЮВІ-ТРЕЙД” було відмовлено.

Вичерпний перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам наведений у ст. 156 Земельного кодексу України включає, зокрема, відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.93р. №284 /далі Порядок/, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Згідно до п. 3 Порядку відшкодуванню підлягають, зокрема, інші збитки  власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у  непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Проаналізувавши наведені норми, суд  дійшов висновку, що до складу неодержаних доходів не входить недоотримана плата за землю (орендна плата). Крім того, позивач в судовому засіданні не обґрунтував неодержані доходи, які отримало ТОВ „ЮВІ-ТРЕЙД” від користування земельною ділянкою.

Також позивачем в судовому засіданні не було надано доказів того, що ТОВ „ЮВІ-ТРЕЙД” користувалося всією ділянкою, загальною площею 32 700 кв. м. в період з 22.06.2004р. до 01.10.2006 р., розташованою по вул. Добролюбова, 72 в м. Нікополь.

З огляду на викладене, суд підстав для задоволення позову не вбачає.

Керуючись ст. 49,  82, 84 ГПК України,   суд

Вирішив:

У позові відмовити.

Суддя                                                                        Алейникова Т.Г.