ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.
Справа № 30-16/508-05-11493

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді:   Мирошниченко М. А.,

Суддів:    Ліпчанської Н. В. та Шевченко В. В.,

(склад судової колегії змінювався відповідно до розпоряджень голови Одеського апеляційного господарського суду №40 від 11.04.2007р. та  №101 від 06.09.2007р.),

при секретарі   -   Волощук О. О.,

за участю представників:

позивача  –Дюпіна Ю.М., Покась О.С.,

відповідача –Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради –Делієргієв Г.Г.,

відповідача –Одеської міськради –Нікішев О.В.,

3-ї особи - Управління фінансів  Одеської міськради –Салюк О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса  апеляційні скарги   Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, Одеської міськради та ВАТ „Мосавтодор та партнери”

на  рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2006 р.

у справі   №30-16/508-05-11493

за позовом  ВАТ „Мосавтодор та партнери”, м. Москва, Російська Федерація

до  Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, м. Одеса, Одеської міськради, м. Одеса,

3-я особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Управління фінансів  Одеської міськради, м. Одеса,

про  стягнення за договором підряду у сумі 22 911 049 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

16.12.2005 р. (вх. №14015) ВАТ „Мосавтодор та партнери” у господарському суді Одеської області пред’явлено позов до Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради та Одеської міськради про стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості за фактично виконані роботи з поточного та капітального ремонту дорожнього покриття в м. Одесі, згідно договорів підряду №№1-12,15-17,19 від 17.05.2004 р., у розмірі 18 855 604 грн., у т.ч. ПДВ 20% у сумі 3 142 600,66 грн., 3% річних у сумі 897 621 грн., компенсації дії інфляції (борг з урахуванням індексу інфляції) у сумі 3 157 824 грн.. 3-ю особою, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, позивачем вказано –Управління фінансів Одеської міськради (а.с. 4-6, т.1). Свої  вимоги воно мотивувало наступним.

З метою проведення торгів (тендеру) з конкурсного відбору постачальника, згідно до ЗУ „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, постійним міським тендерним комітетом з організації та проведення процедури закупівель товарів, робіт і послуг за кошти бюджету м. Одеси (організатором торгів) були проведені відкриті торги, замовник торгів - Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради (надалі - Управління), предмет закупівлі –роботи з капітального та поточного ремонту дорожнього покриття в м. Одесі. Позивач прийняв участь в торгах шляхом надіслання своїх тендерних пропозицій зі всіма необхідними доданими матеріалами, умови яких передбачали оплату по факту виконання робіт. В результаті здійснення процедур відкритих і двоступеневих торгів щодо закупівлі товарів, робіт і послуг за державні кошти всі тендерні пропозиції позивача було акцептовано повністю, позивача було визнано переможцем торгів по тендерним пропозиціям Т-466/04, Т-470/04, Т-473/04, Т-476/04, Т-479/04, Т-483/04, Т-487/04, Т-491/04, Т-495/04, Т-500/04, Т-505/04, Т-510/04, Т-514/04, Т-518/04, Т-522/04, Т-526/04 на загальну суму 18 777 665 грн., у т. ч. ПДВ 20% у сумі 3129610,83 грн., що підтверджується копією відповідного звіту №36 від 20.05.2004 р. та листів №19-ТК і №20-ТК від 07.05.2004 р.. На підставі вищезазначеного, позивачем з Управлінням було укладено договори підряду №№1-12,15-17,19 від 17.05.2004 р. на загальну суму 18 758 685,40 грн., у т.ч. ПДВ 20% у сумі 3126447,56 грн.. Всі роботи з капітального та поточного ремонту дорожнього покриття, передбачені вищевказаними договорами, були повністю виконані позивачем і прийняті відповідачем без будь-яких зауважень впродовж травня-липня 2004 р., що підтверджується відповідними довідками про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) та актами приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) на загальну суму 18855604 грн., у т.ч. ПДВ 20% в сумі 3142600,66 грн.. Але, у порушення вимог акцептованих тендерних пропозицій, умов вищезазначених договорів, вимог ст.ст. 526,530,854 ЦК України, ст. 193 ГК України, відповідач не здійснив оплату фактично прийнятих ним робіт, що підтверджується довідкою банку, в якому позивачем відкрито свій поточний рахунок. Згідно з п.1.3 положення про Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, затвердженого рішенням Одеської міської ради №1701-ХХІУ від 26.09.2003 р., фінансування видатків цього Управління здійснюється з коштів бюджету м. Одеси. Таким чином, Управління є розпорядником державних коштів, тобто установою, створеною в установленому порядку органами місцевого самоврядування та уповноваженою на отримання державних коштів, взяття за ними зобов’язань та здійснення платежів (ст. 1 ЗУ „Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”). Це підтверджується і п.3.1 договорів, які встановлюють, що розрахунки за виконані роботи провадяться за рахунок, зокрема, відповідних бюджетних призначень 2004 р. і наступних років. Отже, зобов’язання за договорами були прийняти на себе Управлінням в інтересах територіальної громади м. Одеси та за рахунок коштів бюджету м. Одеси. Заборгованість за фактично виконані роботи за договорами має бути погашено за рахунок коштів бюджету м. Одеси, а Одеська міськрада, як представник територіальної громади м. Одеси, і Управління є солідарними боржниками. В обґрунтування свого позову позивач також послався на ст.ст. 15,16,172, ч.1 ст. 175, ст. 625 ЦК України, ст.ст. 10,16 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст. 2 Бюджетного кодексу України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.12.2005 р. (а.с. 1, т.1) було залучено за клопотанням позивача до участі у справі в якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача –Управління фінансів  Одеської міськради.

18.01.2006 р. до справи судом залучений відзив на позов Управління фінансів  Одеської міськради (а.с. 133-134, т.3), в якому воно, з посиланням на ст.ст. 22,75,77 Бюджетного кодексу України, зазначило, що розрахунки з постачальниками відповідних послуг здійснюються головними розпорядниками коштів бюджету. Проект рішення „Про бюджет міста Одеси” готується Управлінням фінансів на основі бюджетних запитів, які надаються головними розпорядниками коштів бюджету. Розпорядниками бюджетних призначень на капітальний та поточний ремонт доріг у 2004 р. були Управління житлово-комунального господарства та  Управління дорожнього господарства та благоустрою міста. У 2004 р. у бюджеті м. Одеса (враховуючи поточні уточнення) на капітальний ремонт доріг міста було заплановано 17339,2 тис. грн., на поточний - 1717,9 тис. грн., які були профінансовані у повному обсязі та спрямовані на погашення кредитів ВАТ „МТБ”, „Кредит Банк”. У 2005 р. головним розпорядником бюджетних призначень на капітальний та поточний ремонт доріг було Управління дорожнього господарства та благоустрою міста. У бюджеті 2005 р. на капітальний ремонт доріг було передбачено асигнування у сумі –71805,5 тис. грн., на поточний –3640 тис. грн.. Факт виконання по призначенням на капітальний ремонт доріг становив у 2005 р. 61088,1 тис. грн. (капітальний ремонт), 3140 тис. грн. (поточний ремонт). У бюджеті міста на 2004,2005 та 2006 р.р. головним розпорядником бюджетних коштів не було передбачено асигнувань на погашення заборгованості перед позивачем за проведення капітального та поточного ремонту доріг міста.

18.01.2006 р. судом до справи було залучено письмове обґрунтування позивача (а.с. 135-136, т.3), в якому він просив задовольнити позов та зазначив, те ж що й у позові та те, що всі роботи з капітального та поточного ремонту дорожнього покриття, передбачені договорами, були повністю виконані позивачем і прийняті відповідачем без будь-яких зауважень впродовж травня-липня 2004 р., що підтверджується відповідними довідками про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) та актами приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) на загальну суму 18752579,38 грн., у т.ч. ПДВ 20% в сумі 3125429,90 грн.. Тендер, результатом якого стало укладення договорів підряду, проводився постійним міським тендерним комітетом, який відповідно до Положення про постійний міський тендерний комітет з організації і проведення процедур закупівель товарів, робіт і послуг, за рахунок коштів бюджету міста, затвердженого рішенням Одеської міськради від 27.12.2002 р. №906-ХХІУ, не є юридичною особою, а створений Одеською міськрадою фактично у своєму складі під своїм керівництвом. В обґрунтування свого позову та письмового обґрунтування позивач додатково послався на ч.3 ст. 13 Конституції України, ЗУ „Про власність”, п.4 ст. 319 ЦК України, ст.ст. 16,41 ЗУ „Про автомобільні дороги” та ст. 25 Бюджетного кодексу України.

Надалі Управлінням дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради суду надано письмове заперечення від 16.02.2006 р. (вих. №192) (а.с. 58-59, т.4), в якому воно зазначило, що договори були укладені на суму 18 758 685,40 грн., у т.ч. ПДВ 20% у сумі 3126447,57 грн.. Про приймання результату робіт між Управлінням і позивачем підписувалися акти приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в), а також довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3), а всього на загальну суму 18 85 5604 грн., у т.ч. ПДВ 20% у сумі 3142600,66 грн.. У зв’язку з відсутністю грошових коштів, можливість сплатити прийняті роботи була відсутня. Відповідач просив суд при прийнятті рішення з цієї справи врахувати тяжкий фінансовий стан останнього.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.03.2006 р. (підписане колегією суддів у складі: головуючого судді –Рога Н.В., суддів –Бакланова Н.В., Петров В.С. 22.03.2006 р.) позов задоволено частково, а саме стягнено з Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради на користь ВАТ „Мосавтодор та партнери” заборгованість  у розмірі 18 855 604 грн. (у т.ч. ПДВ у сумі 3142600,66 грн.), 3% річних у сумі 897 621 грн., інфляційні у сумі 3 157 824 грн., витрати по сплаті держмита у сумі 25500 грн. та витрати на ІТЗ судового процесу у сумі 118 грн.; в іншій частині позову відмовлено (а.с. 116-118, т.4). Таке рішення суд обґрунтував тим, що Управління своїх зобов’язань щодо розрахунків за виконані роботи, на підставі актів приймання виконаних підрядних робіт, не виконало, проти чого не заперечує. Заперечення представника Управління щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та інфляційних до уваги судом не прийняті, оскільки представник даного відповідача не довів, в чому саме він не згодний по цих вимогах та чому вони не підлягають задоволенню. Посилання Управління фінансів Одеської міськради на невнесення в бюджет міста на 2004, 2005 та 2006 роки головним розпорядником бюджетних коштів асигнувань на погашення заборгованості перед позивачем за проведений капітальний та поточний ремонти доріг міста не може бути підставою для невиконання умов договорів, адже, договором не передбачено можливості оплати виконаних робіт лише за наявності виділених на це коштів міським бюджетом. Заявлене позивачем у позові стягнення коштів у солідарному порядку з Управління та Одеської міськради не може бути здійснено, оскільки, згідно до ст. 1 ЗУ „Про місцеве самоврядування в Україні”, рада є представницьким органом місцевого самоврядування –виборним органом, який складається з депутатів і наділений правом представляти інтереси територіальної громади, а, згідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов’язок виникає у випадках, встановлених договором, що договорами №№1-12,15-17,19 від 17.05.2004 р. не передбачено, або законом, зокрема, у разі неподільності предмету зобов’язання. В обґрунтування такого рішення суд послався на  ст.ст. 15,16,525,526,625,629,837 ЦК України.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 10.04.2006 р. (вх. №1018) Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та відмовити позивачу у позові, з тих підстав, що 17.05.2004 р. між представником позивача та заступником начальника Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради Ляшенко І.О. (розпорядження міського голови №223/К-01р від 25.02.2004 р., наказ №3-Л від 25.02.2004 р.) були укладені договори №№1-12,15-17,19, предметом яких є виконання робіт з поточного та капітального ремонту дорожнього покриття в м. Одесі. Загальна сума робіт за цими договорами складала 18758685,40 грн. (у т.ч. ПДВ у сумі 3126447,56 грн.). Згідно до п.4.2.10 положення про Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, начальник управління укладає, відповідно до чинного законодавства, договори про виконання робіт і надання послуг, необхідних для виконання управлінням своїх повноважень. Крім того, згідно п.4.2.12, в межах своїх повноважень видає доручення. На підставі вищезазначеного, Ляшенко І.О. не є уповноваженою особою, крім того, у матеріалах справи відсутня довіреність на ім’я Ляшенко І.О. від Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, на підставі якої він міг укласти вищезазначені договори. Крім того, у справі є акти приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в), а також довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) на загальну суму 18855604 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 3142600,66 грн., які не підписувалися начальником Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради –Аймедовою І.М.. На вищезазначених документах є підпис начальника виробничо-технічного відділу Управління дорожнього господарства та благоустрою міста - Стойчевої Ю.М. (розпорядження міського голови №350/К-01р від 26.03.2004 р., наказ №4-Л від 26.03.2004 р.) та Шмагая В.П., якій не був фахівцем Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради (наказ №2 від 01.02.2005 р.). Згідно до п.2.1.1 положення про виробничо-технічний відділ Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, контроль об’ємів та якості виконуючих робіт підрядними організаціями та прийом виконаних об’ємів робіт. Прийом об’ємів в експлуатацію (п.2.1.3) безпосередньо входить до компетенції вищезгаданого відділу. В матеріалах справи відсутні акти прийому об’єктів в експлуатацію.

Не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 10.04.2006 р. (вх. №1019) Одеська міськрада звернулася до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, з тих підстав, що судом неправомірно застосовано положення ЦК України, тоді як необхідно було застосовувати положення ГК України. Судом не прийнято до уваги ч.5 ст. 318 ГК України; згідно розділу 5 договорів №1-19 від 17.05.2004 р. передача виконаних робіт підрядником замовнику, здійснюється за актом прийому виконаних робіт, де замовником робіт є Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради. Акти прийому робіт не підписані ані безпосередньо замовником, ані будь-якою іншою особою, відповідно до довіреності, належним чином оформленої на проведення вказаної дії безпосередньо від ім’я замовника. Представлений позивачем лист Управління, в якому в простій письмовій формі перелічувалися особи, яким доручається здійснення приймання виконаних підрядних робіт з договорів, на думку скаржника, не є належним доказом по справі. При застосуванні ст. 625 ЦК України, судом порушено вимоги ст. 622 ГК України. Конкретні дати складання і підписання актів (ф. КВ-2), які є підставою стягнення, відсутні. Господарська-правова відповідальність виключає застосування цивільно-правової відповідальності за невиконання грошового зобов’язання в частині стягнення 3% річних і індексу інфляції, передбачену ст. 625 ГК України. Рішення в частині стягнення судом 3% річних у сумі 897621 грн. та компенсації дії інфляції у сумі 3157824 грн. порушує вимоги ст.ст. 322,230,232 ГК України.

Частково   не погоджуючись із вищезазначеним судовим рішенням, 10.04.2006 р. (вх. №1017) ВАТ „Мосавтодор та партнери” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити це рішення, а позов задовольнити повністю, тобто стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості за фактично виконані роботи з поточного та капітального ремонту дорожнього покриття в м. Одесі, згідно договорів підряду №№1-12,15-17,19 від 17.05.2004 р. у розмірі 18855604 грн., у т.ч. ПДВ 20% у сумі 3142600,66 грн., 3% річних у сумі 897621 грн., компенсацію дії інфляції (борг з урахуванням індексу інфляції) у сумі 3157824 грн., з тих же підстав, що були викладені ним у самому позові та письмовому обґрунтуванні.

Розгляд апеляційних скарг було призначено на 30.05.2006р., про що сторони та 3-я особа, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

Представник відповідача - Одеської міськради у судове засідання 30.05.2006р. не з’явився.

Проте, від цього відповідача та позивача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи і судова колегія задовольнила їх та відклала розгляд справи   на 13.06.2006р., про що сторони і третя особа були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 13.06.2006р. сторони заявили письмові  клопотання про продовження строку апеляційного провадження та  відкладення розгляду справи до жовтня 2006р.  з метою надання їм можливості врегулювати спірні відносини.

Ухвалою суду від 13.06.2006р. зазначені клопотання були задоволенні, строк розгляду справи продовжено до 31.10.2006р., а розгляд її  відкладено на 03.10.2006р., про  що сторони і третя  особа були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 03.10.2006р. за клопотанням сторін строк апеляційного провадження   було продовжено на три місяця до 31.01.2007р. та відкладено розгляд справи на 16.01.2007р. о 10:00, про що учасники процесу були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 16.01.2007р. за клопотанням сторін строк апеляційного провадження   було продовжено на три місяця - до 30.04.2007р. та відкладено розгляд справи на 24.04.2007р. о 10:00, про що учасники процесу були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 24.04.2007р. за клопотанням сторін строк апеляційного провадження   було продовжено на три місяця - до 30.07.2007р. та відкладено розгляд справи на 03.07.2007р. о 10:00, про що учасники процесу були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 03.07.2007р. за клопотанням сторін строк апеляційного провадження   було продовжено на три місяця - до 30.10.2007р. та відкладено розгляд справи на 04.09.2007р. о 10:00, про що учасники процесу були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 04.09.2007р. за клопотанням представника позивача, підтриманого іншими учасниками процесу, розгляд справи відкладено на 11.09.2007р. об 11:30, про що учасники процесу були повідомлені належним чином.

Оскільки від представників учасників процесу не надійшло клопотань про технічну фіксацію судового засідання, така фіксація, відповідно до ст. 81-1 ГПК України, не здійснювалась, але вівся протокол судового засідання.

Представники скаржників (відповідачів) в усних поясненнях наданих апеляційному суду підтримали свої скарги і просили їх задовольнити на  викладених у них підставах, а у задоволенні скарги позивача - відмовити.

Представники скаржника (позивача) в усних поясненнях наданих апеляційному суду підтримали свою скаргу і просили її задовольнити на  викладених у ній підставах, а у задоволенні скарг відповідачів - відмовити.

Представник 3-ї особи в усних поясненнях наданих апеляційному суду підтримав скарги відповідачів і просив їх задовольнити, а у задоволенні скарги позивача - відмовити.

За згодою представників сторін та 3-ї особи, згідно ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення представників сторін та 3-ї особи, ознайомившись з доводами  апеляційних скарг,  дослідивши обставини  і матеріали  справи,  в тому числі наявні у ній докази,  відповідність викладеним  в рішенні висновкам  цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до висновку, що апеляційні скарги  задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Обґрунтовуючи в апеляційних скаргах свої вимоги про скасування рішення місцевого суду відповідачі - Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеси (далі - Управління)  та Одеська міська рада (далі - Рада), зазначили наступні підстави.

1. Договори підряду №1–12,15-17,19 від 17.05.2004р., укладені між Позивачем та  Управлінням дорожнього господарства та благоустрою міста Одеси (далі - Управління), підписано з боку Управління не уповноваженою на це особою, а саме заступником начальника Управління –Ляшенко І.О., який діяв без відповідного доручення і повноважень.

2. Акти приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) на загальну суму 18855604 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 3142600,66 грн.,  підписувалися не керівником замовника - начальником Управління –Аймедовою І.М.., а начальником виробничо-технічного відділу Управління - Стойчевою Ю.М. та Шмагаєм В.П., який не був фахівцем Управління, і які не мали повноважень на їх підписання.

3. У матеріалах справи відсутні акти прийому об’єктів в експлуатацію.

4. До господарсько - правових відносин сторін і передбачену ГК України відповідальність за порушення господарського зобов’язання місцевий суд, у порушення приписів ст. 322 ГК України, застосував, передбачені ст. 625 ЦК України, наслідки за неналежне виконання цивільно - правових зобов’язань в частині стягнення 3% річних та збитків від інфляції.

Проте, з цими доводами погодитись не можна, виходячи з такого.

Як вбачається зі змісту договорів підряду №1–12,15-17,19 від 17.05.2004р., їх було підписано з боку Управління саме начальником цього Управління –Аймедовою І.М. з посиланням на це у договорі, як у вступній його частині, так і при визначенні осіб, які підписували ці договори. Зазначені договори скріплені печатками Управління і на них (договорах) не зроблено будь-яких посилань (поміток), що договори підписує не начальник Управління, а інша особа.

Крім того, відповідно до п 3.4.1. Інструкції про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі  дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів (затвердженої наказом МВС України 11.01.99 N 17 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28 квітня 1999 р. за N 264/3557), відповідальність  і  контроль  за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається  на  керівників  підприємств,  установ і організацій, господарських  об'єднань,  суб'єктів  підприємницької  діяльності, інших   організаційних форм підприємництва, діяльність яких, передбачена чинним законодавством України.

За таких обставин, керівник Управління повинен був контролювати  законність користування печаткою та відповідати за її використання, тобто за поставлення її на зазначених договорах, а тому посилання відповідача на те, що ці договори підписано не уповноваженою особою, не можуть прийматись до уваги.

Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ці договори підписала не начальник Управління –Аймедова І.М., а її заступник - Ляшенко І.О., тобто відповідачі, у порушення приписів ст.ст. 33 та 34 ГПК України, не довели належними доказами своєї позиції щодо того, що договори  було укладено і підписано не тією особою, яка була зазначена у них.

Акти приймання виконаних підрядних робіт (ф. КБ-2в) та довідки про вартість виконаних підрядних робіт (ф. КБ-3) на загальну суму 18855604 грн., у т.ч. ПДВ у сумі 3142600,66 грн., як це визнають сторони, дійсно підписувалися не керівником замовника -  начальником Управління –Аймедовою І.М., а начальником виробничо-технічного відділу Управління - Стойчевою Ю.М. та Шмагаєм В.П..

Однак, з наявного у матеріалах справи повідомлення  вбачається, що зазначені особи були уповноважені керівником Управління приймати ці роботи, тобто акти та довідки підписали уповноважені на це особи, які не зробили у них будь-яких зауважень щодо своєї незгоди з зазначеними у цих документах об’ємами робіт, їх вартістю та якістю.

За таких обставин, посилання скаржників - відповідачів на не можливість застосування цих документів в якості доказів належного виконання позивачем умов договору та передбачених ним робіт не можуть прийматись до уваги.

Доводи відповідачів, що до спірних правовідносин місцевий суд, у порушення приписів ст. 322 ГК України, застосував, передбачені ст. 625 ЦК України, наслідки за неналежне виконання цивільно - правових зобов’язань в частині стягнення 3% річних та збитків від інфляції, не можуть прийматись до уваги, оскільки можливість застосування до спірних відносин наслідків, передбачених ст. 322 ГК України, не позбавляє можливості застосування наслідків, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки передбачені зазначеними статтями наслідки та санкції є різнорідними і застосування одних не перешкоджає застосуванню інших.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що всі доводи відповідачів щодо необґрунтованості та помилковості висновків місцевого суду невмотивовані, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та не ґрунтуються на чинному законодавстві.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, про те, що суд повинен був задовольнити його позов у повному обсязі та стягнути зазначену ним заборгованість з обох відповідачів солідарно, не можуть прийматись до уваги, з огляду на таке.

Як зазначалось вище, сторонами за договором, стягнення за яким є предметом цього спору, є позивач і відповідач - Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради. Зазначене Управління є юридичною особою і, відповідно, згідно його статуту, чинного законодавства та умов договору, повинно самостійно відповідати за взяті на себе зобов’язання. Інший зазначений позивачем відповідач – Одеська міська рада не є стороною за договором та не приймав по ньому будь-яких зобов’язань, в тому числі про оплату виконаних позивачем робіт, а тому не повинен відповідати за виконання цього договору. Так, обставина, що діяльність Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради фінансується за рахунок місцевого бюджету, не може бути підставою для покладання на Одеську міську раду відповідальності за невиконання Управлінням дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради зобов’язань за договором.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновків, що місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення заборгованості саме з Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення суду є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин,  що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; 4) порушення  або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне  застосування  норм  процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови,  якщо це  порушення  призвело  до  прийняття  неправильного рішення.

Наведені позивачем та відповідачами в апеляційних скаргах доводи фактично повторюють  доводи, викладені в позові та відзивах на нього, яким, як зазначалось вище, місцевий  суд дав належну оцінку та вмотивовано визнав їх необґрунтованими, вони (доводи) не спростовують висновків місцевого суду, а тому не можуть бути підставою для скасування судового  рішення.

Будь-яких інших доводів щодо незаконності рішення місцевого суду та допущення ним порушень норм матеріального та процесуального права, крім вищезазначених та визнаних апеляційною інстанцією необґрунтованими та безпідставними, скаржники не навели.

Перевіряючи, згідно приписів ст. 101 ГПК України, законність і обґрунтованість  рішення місцевого суду в повному обсязі, тобто не тільки на підставах, викладених в апеляційних скаргах,  судова колегія не встановила  будь - яких порушень норм матеріального і процесуального права з боку місцевого суду і вважає, що зроблені місцевим судом висновки відповідають фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам та приписам чинного законодавства.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає будь-яких, передбачених ст. 104 ГПК України, правових підстав для  скасування рішення місцевого суду.

Керуючись ст.ст. 99,101-105  ГПК  України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 14.03.2006 р. у справі №30-16/508-05-11493 –залишити без змін, а апеляційні скарги Управління дорожнього господарства та благоустрою міста Одеської міськради, Одеської міськради та ВАТ „Мосавтодор та партнери” на зазначене судове рішення –без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена  у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий:                                                                                  Мирошниченко М. А.

Судді:                                                                                                  Ліпчанська Н. В.

Шевченко В. В.

Повний текст постанови виготовлено 12.09.2007 р.