ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
ПОСТАНОВА

"03" вересня 2007 р.
Справа №  14/182

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 14182

за  позовом Державного Кіровоградського сокоекстрактного заводу, м.Кіровоград

до відповідача: Державної податкової інспекції у м. Кіровограді (далі по тексту– ДПІ), м. Кіровоград

про  визнання нечинними актів

Секретар судового засідання – Адаменко А.В.

Представники :

Від позивача – Шаповалов Д.М., довіреність №2 від 03.04.2007 р.,              Самарін А.С., довіреність №15 від 08.01.2007 р.

Від відповідача – Панасенко І.Б., довіреність №122 від 04.04.2007 р.

Подано позов про визнання нечинними податкових  повідомлень - рішень ДПІ у м. Кіровограді № 0, 0, 0, №0 від 11.10.2006 р.(№1, 1, 1, №1 від 22.12.2006 р., 2, 2, 2, №2 від 24.02.2007 р., 3, 3, 3, №3 від 14.05.2007 р.).

В обґрунтування заявлених вимог позивач стверджує, що підприємством не порушено порядок обрахунку збору за забруднення навколишнього природного середовища, в зв'язку з чим податкове повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. про нарахування податкового зобов'язання по даному збору в розмірі 417,00 грн., в тому числі 247,00 грн. основного платежу та 170,00 грн. штрафної фінансової санкції є  безпідставним та необґрунтованим.

Позивач не погоджується з висновком податкового органу щодо заниження підприємством збору за спеціальне використання водних ресурсів за 2005 рік в сумі 513,60 грн. внаслідок заниження обсягу фактично використаної води та зазначає, що обсяг фактично використаних водних ресурсів визначено посадовими особами податкової служби невірно, без врахування актів перевірок та звітів, що надаються водопостачаючому підприємству. В зв'язку з цим вважає податкове повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. про визначення податкового зобов'язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів в розмірі 719,00 грн., в тому числі 514,00 грн. основного платежу та 205,00 грн. штрафних(фінансових) санкцій безпідставним та необґрунтованим.

Позивач зазначає, що висновок податкового органу щодо донарахування податку з власників транспортних засобів є невірним, а тому безпідставним та необґрунтованим податкове повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. про нарахування податкового зобов'язання по податку з власників транспортних засобів в розмірі 254,00 грн., в тому числі 84,00 грн. основного платежу та 170,00 грн. штрафної(фінансової) санкції.

Позивач не погоджується з прийняттям податковою службою податкового повідомлення-рішення №0001987300 від 11.10.2006 р. про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2 318,61 грн., в тому числі 772,87 грн. основного платежу та 1 545,74 грн. штрафної(фінансової) санкції та зазначає, що працівниками, які скористалися соціальною пільгою своєчасно були подані заяви працедавцю, що і стало підставою для зменшення податку з доходів фізичних осіб.

В доповнення до викладених в позовній заяві доводів позивач подав уточнення змісту позовних вимог, в якому посилаючись на норми статті 92,116,117 Конституції України, статті 1,2,14 Закону України “Про систему оподаткування” зазначає про безпідставність нарахування державним податковим органом податкових зобов'язань по збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за забруднення навколишнього природного середовища, оскільки ставки, механізм справляння податків та зборів(обов”язкових платежів) не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування. Порядок нарахування, справляння та сплати збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за забруднення навколишнього природного середовища затверджені Постановами Кабінету Міністрів України, які не є Законами про оподаткування, отже рішення податкової служби з донарахування збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за забруднення навколишнього природного середовища є незаконними.

В доповненнях до позовної заяви позивач зазначає, що заперечень щодо правильності обчислення податку з власників транспортних засобів не  має.

В доповненнях щодо неправильності визначення відповідачем штрафної санкції підприємству на підставі підпункту 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” згідно податкового повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. позивач зазначає, що норми даної статті не містять такої умови застосування штрафної санкції, як самостійне донарахування податковим органом суми податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктом “б” 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону у подвійному розмірі від суми донарахованого податку.

В запереченнях на позов ДПІ у м. Кіровограді не погоджується з позовними вимогами та просить господарський суд в їх задоволенні відмовити.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ

Спеціалістами ДПІ у м. Кіровограді, ДПА у Кіровоградської області, Олександрійської ОДПІ проведено планову перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2005 р. по 30.06.2006 р., за результатами якої складено акт перевірки №8323-100378844 від 02.10.2006 р.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято  податкове повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. про нарахування податкового зобов'язання по збору за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 417,00 грн., в тому числі 247,00 грн. основного платежу та 170,00 грн. штрафної (фінансової) санкції, податкове повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. про визначення податкового зобов'язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів в розмірі 719,00 грн., в тому числі 514,00 грн. основного платежу та 205,00 грн. штрафної(фінансової) санкцій, податкове повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р. про нарахування податкового зобов'язання по податку з власників транспортних засобів в розмірі 254,00 грн., в тому числі 84,00 грн. основного платежу та 170,00 грн. штрафної(фінансової) санкції, податкового повідомлення-рішення №0001987300 від 11.10.2006 р. про визначення податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмірі 2 318,61 грн., в тому числі 772,87 грн. основного платежу та 1 545,74 грн. штрафної(фінансової) санкції.

Не погодившись з зазначеними рішеннями позивач оскаржив їх  в процедурі адміністративного оскарженнями. За результатами розгляду скарг позивача податкові повідомлення-рішення залишені без змін, що стало підставою для прийняття ДПІ у м. Кіровограді спірних податкових повідомлень-рішень зі значками ”1”, “2”, “3”.

Господарський суд частково задовольняє позовні вимоги в силу наступного.

За висновком податкового органу, викладеному в акті перевірки під час перевірки встановлено порушення позивачем пунктів 2,4 Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №303 від 01.03.1999 р. та пунктів 2,3,6 Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженого наказом Мінекобезпеки України, ДПА України від 19.07.1999 р. №162379 та зареєстрованої в Мін'юсті України 09.08.1999 р. за №5443837 із змінами та доповненнями, в результаті чого занижено збір за забруднення навколишнього природного середовища за 2005 р. у розмірі 246,50 грн., в тому числі за 4 квартал 2005 р. - 246,50 грн., а також порушення пунктів 5,13 Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1999 р. №1494 та пункту 6.2 розділу 6 Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженої наказом Мінфіну України, ДПА України, Мінекономіки України, Мінекобезпеки України від 01.10.1999 р. №231539118219 та зареєстрованої у Мін'юсті України 19.10.1999 р. за №7114004, в результаті чого занижено збір за спеціальне використання водних ресурсів за 2005 р. в сумі 513,60 грн.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення від 11.10.2006 р. №0 вбачається, що нарахування позивачу до сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища здійснено податковою службою на підставі  Порядку встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №303 від 01.03.1999 р. та Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затвердженого наказом Мінекобезпеки України, ДПА України від 19.07.1999 р. №162379 та зареєстрованої в Мін'юсті України 09.08.1999 р. за №5443837 із змінами та доповненнями.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення від 11.10.2006 р. №0 вбачається, що нарахування позивачу до сплати збору за спеціальне використання водних ресурсів здійснено податковою службою на підставі  Порядку справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.1999 р. №1494 та Інструкції про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затвердженої наказом Мінфіну України, ДПА України, Мінекономіки України, Мінекобезпеки України від 01.10.1999 р. №231539118219 та зареєстрованої у Мін'юсті України 19.10.1999 р. за №7114004.

Статтею 92 Конституції України  встановлено, що виключно законами України визначаються система оподаткування, податки та збори.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про систему оподаткування"  система оподаткування - це сукупність податків та зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та державних цільових фондів, що справляються у встановленому законами України порядку.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про систему оподаткування", збір за спеціальне використання водних ресурсів та збір за забруднення навколишнього природного середовища віднесено до загальнодержавних податків, зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про систему оподаткування" ставки, механізм справляння податків та зборів (обов'язкових платежів) не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Інструкція про порядок обчислення і справляння збору за спеціальне використання водних ресурсів та збору за користування водами для потреб гідроенергетики і водного транспорту, затверджена наказом Міністерства фінансів України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства економіки України, Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №231539118219 від 01.10.1999 р. та  Інструкція про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища, затверджена наказом Мінекобезпеки України, ДПА України від 19.07.1999 р. №162379 та зареєстрована в Мін'юсті України 09.08.1999 р. за №5443837 із змінами та доповненнями, якими керувався податковий орган при нарахуванні позивачу збору за спеціальне користування водними ресурсами  та збору за забруднення навколишнього природного середовища не є Законом про оподаткування.

Зі змісту статей 116, 117 Конституції України вбачається, що Кабінет Міністрів  України не наділений повноваженнями встановлювати  норматив збору, порядок його обчислення та сплати, що підлягає  сплаті суб'єктами, визначеними у спеціальному Законі.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

З огляду на викладене, господарський суд вважає неправомірними дії податкової служби щодо нарахування позивачу за спірними податковими повідомленнями - рішеннями  збору за спеціальне користування водними ресурсами  та штрафні (фінансові) санкції по ньому та збору за забруднення навколишнього природного середовища та штрафні(фінансові) санкції по ньому, в зв'язку з чим  задовольняє позовні вимоги щодо визнання нечинними податкових повідомлень – рішень ДПІ у м. Кіровограді №0 від 11.10.2006 р., №1 від 22.12.2006 р.,  №2 від 05.03.2007 р.,  №3 від 22.05.2007 р., №0 від 11.10.2006 р., №1 від 22.12.2006 р.,  №2 від 05.03.2007 р.,  №3 від 22.05.2007 р.

При  перевірці правильності нарахування та своєчасності сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів встановлено, що в порушення Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” позивачем занижено податок з власників транспортних засобів в розмірі 83,90 грн., а саме при перевірці розрахунку по податку з власників транспортних засобів встановлено, що платник податку в розрахунку по трактору МТЗ-80 зазначено об'єм циліндрів двигуна – 2070 куб.см, а необхідно 4750 куб. см. Дане порушення стало підставою для правомірного нарахування позивачу податку з власників транспортних засобів в розмірі 84,00 грн. основного платежу та 170,00 грн. штрафної(фінансової) санкції, а всього 254,00 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №0 від 11.10.2006 р.

В доповненнях до позовної заяви позивач зазначив, що заперечень щодо правильності обчислення податку з власників транспортних засобів не має

За таких обставин, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання нечинним податкових повідомлень-рішень  ДПІ у м. Кіровограді №0 від 11.10.2006 р., №1 від 22.12.2006 р.,  №2 від 05.03.2007 р.,  №3 від 22.05.2007 р.

Перевіркою правомірності надання пільг по податку з доходів фізичних осіб із заробітної плати працівників за перевірений період податковою службою встановлено порушення підпункту 6.3.2 пункту 6.3 статті 6 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” в частині надання податкової соціальної пільги працівникам, якими не було надано до працедавця заяву про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом, а саме недоутримано податку з Шульги І.О. - 275,67 грн., Волховського М.В. - 246,29 грн., Статовського О.В. - 772,87 грн., а всього 772,87 грн.

Керуючись підпунктом “б” 4.2.2. пункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та підпунктом 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 цього Закону відповідач на підставі податкового повідомлення-рішення №3 від 11.10.2006 р. донарахував позивачу податкове зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб в розмір 772,87 грн. та застосував штрафну(фінансвоу) санкцію в розмірі 1 545,74 грн.

В судовому засіданні представники позивача не заперечили факту, встановленого податковим органом щодо не надання вищезазначеними працівниками до працедавця заяви про самостійне обрання місця застосування податкової соціальної пільги за формою, визначеною центральним податковим органом. В той же час зазначили, що норми підпункту 17.1.9 статті 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не містять такої умови застосування штрафної санкції, як самостійне донарахування податковим органом суми податкового зобов'язання платника податків на підставах, визначених підпунктом “б” 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону.

З”ясувавши обставини справи, господарський суд вважає невірним застосування податковою службою в даному випадку підпункту “б” 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та донарахування податкового зобов'язання, оскільки дана норма зобов'язує контролюючий орган самостійно визначити податкове зобов'язання платника податків у разі, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження  або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.  В даному випадку платник податків не заявляє податкове зобов'язання у податковій декларації, отже дані перевірки не можуть свідчать про заниження  або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

В той же час Закон України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, а саме підпункт 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 передбачив відповідальність платника податків за таке порушення податкового законодавства, а саме у разі коли платник податків здійснює грошові виплати без попереднього нарахування та сплати податку, збору(обов”язкового платежу), якщо відповідно до законодавства таке нарахування та сплата є обов'язковою передумовою такої виплати, такий платник податків сплачує штраф у подвійному розмір від суми зобов'язання з такого податку, збору(обов”язкового платежу).

Разом з тим, самостійне донарахування податковим органом суми податкового зобов'язання на підставах, визначених підпунктом “б” 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону не містить такої умови, як застосування штрафної санкції на підставі підпункту 17.1.9 пункту 17.1 статті 17 Закону.

За таких обставин, господарський суд частково задовольняє позовні вимоги та визнає нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Кіровограді №0001981730 від 11.10.2006 р., №0001981731 від 22.12.2006 р.

№0001981732 від 24.02.2007 р., №0001981733 від 14.05.2007 р. в частині нарахування податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в розмірі 772,87 грн., в іншій частині позовних вимог  відмовляє.

Керуючись частинами 1-3 статті 160, частиною 1 статті 162, статтями 163, частинами 1-4 статті 254, статтею 258, пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати нечинними податкові повідомлення – рішення ДПІ у м. Кіровограді №0 від 11.10.2006 р., №1 від 22.12.2006 р.,  №2 від 05.03.2007 р.,  №3 від 22.05.2007 р. про нарахування податкового зобов'язання по збору за забруднення навколишнього природного середовища в розмірі 417,00 грн., в тому числі 247,00 грн. основного платежу та 170,00 грн. штрафної(фінансової) санкції.

Визнати нечинними податкові повідомлення – рішення ДПІ у м. Кіровограді №0 від 11.10.2006 р., №1 від 22.12.2006 р.,  №2 від 05.03.2007 р.,  №3 від 22.05.2007 р. про нарахування податкового зобов'язання по збору за спеціальне використання водних ресурсів в розмірі 719,00 грн., в тому числі 514,00 грн. основного платежу та 205,00 грн. штрафної(фінансової) санкції.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення ДПІ у  м. Кіровограді №0001981730 від 11.10.2006 р., №0001981731 від 22.12.2006 р., №0001981732 від 24.02.2007 р., №0001981733 від 14.05.2007 р. в частині нарахування податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб за основним платежем в розмірі 772,87 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через господарський суд Кіровоградської області.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складання постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України – з дня складення в повному обсязі.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, і копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя