ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

16.05.07
Справа №2/30-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при секретарі: Соколові А.А.

за участю представників:позивача: ОСОБА_2 - довіреність
НОМЕР_1;

відповідача: Неділько В.Г. - довіреність б/н від
02.04.2007 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу Комунального підприємства радгосп-заводу «Янтарний», м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від
26.02.2007 р. у справі № 20/30-07

за позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Херсон

до відповідача Комунального підприємства радгосп-заводу
«Янтарний», м. Херсон

про стягнення 67 264,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізичною особою - приватним підприємцем ОСОБА_1, м. Херсон  було подано позов про стягнення з
Комунального підприємства радгосп-заводу «Янтарний», м. Херсон збитків за
виконані роботи по захисту сільгоспугідь від хвороб, шкідників та бур'янів  у розмірі 67 264,00 грн.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Херсонської області своїм
рішенням від 26.02.2007р. у справі № 2/30-07 (суддя Скобєлкін С.В.) позов Приватного
підприємця  м ОСОБА_1, м. Херсон
задовольнив у повному обсязі. З відповідача на користь позивача стягнуто 67
264,00 грн. основного боргу, 672,64 грн. держмита і 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з рішенням господарського
суду, Комунальне підприємство радгосп-завод «Янтарний», м. Херсон звернулось з
апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати повністю та прийняти
нове рішення. При цьому заявник апеляційної скарги посилається на прийняття
судом рішення з порушенням норм процесуального права, а саме:

-          у
судовому засіданні 26.02.2007р. була присутня фізична особа, як зазначено у
рішенні -від позивача - ОСОБА_1, однак посвідчення особи пред'явлено не було;

-
господарським судом необґрунтовано були відхилені пояснення робітників
радгоспу, які свідчать про не проведення позивачем робіт в господарстві по
захисту рослин;

-          судом
залишено поза увагою клопотання відповідача щодо проведення почеркознавчої
експертизи;

На
підставі викладеного, просить рішення господарського суду Херсонської області
скасувати повністю та прийняти нове рішення.

Представник  відповідача у
судовому засіданні  підтримав доводи
апеляційної скарги.

У доповненні до апеляційної скарги, вказує, що акт
звірки, який міститься у матеріалах справи не може бути доказом, а є тільки
документом за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік
операцій. Вважає, що позивачем до суду не надано як доказ, рахунки про сплату
вартості робіт і їх калькуляція.

Приватний підприємець ОСОБА_1, м. Херсон, позивач у справі, у відзиві на
апеляційну скаргу, а також його представник у судовому засіданні зазначив, що
рішення суду прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Вказує, на безпідставність тверджень заявника, оскільки особу позивача було
встановлено в судовому засіданні. Судом було відмовлено у проведенні
почеркознавчої експертизи, так як достовірність наданих документів суд перевірив
шляхом огляду їх оригіналів. Крім того, всі договори укладені в письмовій
формі, виконання робіт підтверджується відповідними актами, а сума
заборгованості підтверджується актом звірки бухгалтерських документів і
розрахунків, який засвідчено печаткою підприємства відповідача. Просить
залишити рішення господарського суду Херсонської області у справі №2/30-07 -
без змін.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду №1471 від 15.05.2007р. справу призначено до розгляду у
складі колегії: головуючого - Колодій Н.А., суддів: Мірошниченко М.В.,
Кричмаржевський В.А.

В судовому засіданні 16.05.2007р. за згодою
представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду
апеляційної інстанції.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся
без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

З
матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що правовідносини між
позивачем та відповідачем врегульовані договорами укладеними протягом
2004-2005р.р  на проведення робіт по
захисту сільськогосподарських угідь від хвороб, шкідників та бур'янів.

Всього було укладено 9-ть договорів, а саме (а.с.15-41):

- б/н від 30.06.2004р. на суму 20004грн.;

- НОМЕР_2 на суму 2250грн.;

- НОМЕР_3 на суму 6820грн.;

-НОМЕР_4 на суму 6380грн.;

- НОМЕР_5 на суму 5610грн.;

- НОМЕР_6 на суму 6820грн.;

- НОМЕР_7 на суму 3900грн.;

- НОМЕР_8 на суму 8580грн.;

- НОМЕР_9 на суму 6600грн.;

Предметом вищевказаних договорів є надання послуг Приватним підприємцем
ОСОБА_1 (Виконавець) по обробці сільськогосподарських угідь Комунального
підприємства радгосп-заводу «Янтарний» (Замовник).

Договори
підписані та скріплені печатками, від імені Замовника - директором            Якименко Ю.Н., та від імені
Виконавця - ОСОБА_1.

На
виконання умов вищезазначених договорів позивач здійснив обробку
сільгоспугідь  відповідача на суму 67
264,00 грн.

Відповідач свої
зобов'язання за договорами не виконав, оплату в повному обсязі не здійснив,
внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 67 264,00 грн.

Стягнення з відповідача 67 264,00 грн., вартості за надані послуги по
обробці угідь стало предметом спору у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.
ст. 99, 100 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в
апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. У
процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення
місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, не знаходить правових підстав для скасування
судового рішення виходячи з наступного.

За
всіма зазначеними договорами, відповідач доручає, а позивач приймає на себе
зобов'язання здійснити обробку сільгоспугідь.

Відповідно до пунктів 5.1, зазначених Договорів, строк дії останніх
визначений з моменту їх підписання та діє до повного розрахунку Замовника із
Виконавцем.

Відповідно до п.3.3 Договорів, відповідач зобов'язався здійснити
розрахунок з виконавцем в такі строки:

-          за
договором б/н від 30.06.2004р. на суму 20004грн., не пізніше 10.08.2004р.;

-          за
договором НОМЕР_2 на суму 2250грн., не пізніше 01.08.2005р.;

-     за договором НОМЕР_3 на суму 6820грн., не
пізніше 20.08.2005р.;

-     за договоромНОМЕР_4 на суму 6380грн., не
пізніше 20.08.2005р.;

-     за договором НОМЕР_5 на суму 5610грн.; не
пізніше 01.08.2005р.;

-     за договором НОМЕР_6 на суму 6820грн.; не
пізніше 20.08.2005р.;

-     за договором НОМЕР_7 на суму 3900грн.; не
пізніше 01.08.2005р.;

-     за договором НОМЕР_8 на суму 8580грн.; не
пізніше 10.09.2005р.;

-     за договором НОМЕР_9 на суму 6600грн.; не
пізніше 01.08.2005р.;

Підставою для взаємних розрахунків є акт про виконані
роботи (п.3.1 Договорів).

На
виконання умов договорів, Виконавцем було виконано всі передбачені договорами
роботи, про що свідчать підписані акти прийому-передачі виконаних робіт, копії
яких містяться в матеріалах справи.
Зокрема:

-          акт здачі-приймання виконаних робіт б/н від
30.06.2004р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 01.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 03.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 05.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 14.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 18.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 20.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 23.05.2005р.;

-          акт
здачі-приймання виконаних робіт б/н від 28.05.2005р.;

Відповідач зобов'язання за Договорами по оплаті наданих
позивачем послуг не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в
сумі 67 264,00 грн.

Позивач,
вважаючи, що його права порушені звернувся із позовом до господарського суду.

На договір про надання послуг поширюються загальні
положення про виконання зобов'язань.

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням  другої сторони (замовника)
надати послугу,  яка  споживається
в  процесі  вчинення певної дії або здійснення певної
діяльності, а замовник зобов'язується
оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено
договором.

Статтею 903 ЦК України визначено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має
виконуватися належним чином відповідно до умов
договору  та  вимог
цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що  звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься в ст.193 Господарського кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої
інстанції про те, що заборгованість у сумі 67 264,00 грн. підлягає стягненню,
оскільки підтверджена документально і заявлена обґрунтовано. Відповідач доказів
оплати заборгованості перед позивачем суду не надав.

Обговоривши
доводи заявника апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне
викласти наступне.

Відповідач, в процесі розгляду справи заперечував факт виконання
позивачем робіт вказаних у договорах, мотивуючи це тим, що на договорах про
виконання робіт та на актах здачі-приймання виконаних робіт підписи позивача
різняться та не відповідають оригіналам. Крім того, на підтвердження факту
невиконання позивачем договірних робіт, заявником надані пояснення працівників
радгоспу.

Згідно з
приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті  обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які  відповідно до законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт
виконання підрядних робіт позивачем підтверджено наданими суду актами  виконаних робіт, підписаних у
двосторонньому  порядку сторонами.
Заперечення відповідача з того приводу, що в наданих суду письмових доказах
приватний підприємець ОСОБА_1  підписує  різними підписами, суд до уваги не приймає,
оскільки сам підприємець свої підписи на представлених суду документах не
заперечує. Враховуючи ці обставини, колегія суддів  дійшла
висновку  про  недоцільність
призначення  судової
почеркознавчої експертизи.

Як
вбачається із наданих актів здачі-приймання виконаних робіт, останні підписані
від імені Замовника - директором Якименко Ю.Н. без заперечень та будь-яких
зауважень. Більш того, замовник погодився, що робота виконана у строк та
якісно, про що свідчить відповідний підпис головного агронома підприємства
відповідача у справі.

Відповідно
до приписів ст.43 ГПК України, Господарський суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись
законом.

Залучені до справи пояснення працівників радгоспу,
(а.с.67-69) на думку суду свідчать про проведення робіт ОСОБА_1 протягом
2004-2005рр., оскільки виходячи зі змісту цих пояснень, працівники все ж таки
визнають факт проведення робіт. Пояснення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3(а.с.68),
свідчать про те, що обробка садів радгоспу проводилась, акти агрономом
підписувалися за вказівкою директора, однак кількість підписаних актів він не
може пригадати.

Таким  чином,
відповідач не надав суду доказів, які б свідчили  про наявність у нього правових підстав для
звільнення від виконання своїх зобов'язань за договорами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України
№11 від 29.12.1976р. «Про судове рішення» рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги цивільного  процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності
з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних
правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону,  що регулює
подібні  відносини, або виходячи
із загальних засад і змісту законодавства України.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що
господарський суд правомірно прийняв рішення
про задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача 67 264,00 грн.,
основного боргу за Договорами.

Отже, доводи, викладені в апеляційній
скарзі, спростовуються вищенаведеним.

Таким чином,
апеляційний суд дійшов висновку, що господарський суд Херсонської області вірно
застосував норми матеріального і процесуального права і правильно прийняв рішення
про задоволення вимог позивача, правових підстав для скасування рішення
господарського суду немає.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судові витрати за подання
апеляційної скарги покладаються на відповідача
у справі.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального
кодексу України,  Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства
радгосп-заводу «Янтарний», м. Херсон, залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Херсонської області від 26.02.2007р. у справі №2/30-07 -
без змін.