донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

24.07.2007 р.                                                                            справа №11/41

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Гези  Т.Д. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
не з'явився,

від відповідача:
Маєвська В.М.за дов. № 09-18/1160 від 29.12.2006р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціорнерного товариства "Нікопольский завод феросплавів" м. Нікополь Дніпропетровської області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
27.04.2007 року

по справі
№ 11/41 (суддя Чернота Л.Ф.)

за позовом
Відкритого акціорнерного товариства "Нікопольский завод феросплавів" м. Нікополь Дніпропетровської області

до
Відкритого акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" м. Маріуполь Донецької області

про
стягнення 2121грн. 89коп.

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів»м. Нікополь Дніпропетровської області звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області вартості вагової нестачі коксової продукції у сумі 2121грн.89коп.

Позивач в позові зазначив, що відповідач як постачальник виконав неналежним чином умови договору поставки та поставив продукцію у кількості меншій ніж вказано у сплаченому рахунку та супроводжувальних документах, тому, посилаючись на ст.ст.16, 526, 670 Цивільного Кодексу України, ст.24 Статуту залізниць України,  ст.ст.2, 5, 58, 64 Господарського процесуального кодексу України просив стягнути з відповідача у примусовому порядку вартість вагової недостачі коксової продукції у сумі 2121грн.89коп.

Господарський суд Донецької області рішенням від 27.04.2007р. у справі № 11/41 у задоволенні позовних вимог про стягнення вартості вагової недостачі у сумі 2121грн.89коп. відмовив.

Господарський суд визнав приймання продукції здійсненим з порушенням п.п.14, 17, пп. “е”, “л” п.25 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.07.65р. №П-6. (далі –Інструкція № П-6).

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. у справі №11/41 Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати через неправильне застосування судом норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що висновки господарського суду, викладені у рішенні, ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права і не відповідають фактичним обставинам справи.

Так, заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про те, що позивач при прийманні продукції не здійснив переваження тари вагону після вивантаження коксу, чим порушив п.14 Інструкції П-6, оскільки умовами договору №012/06-03/3550 від 01.12.2005р. (п.6.1) узгоджено, що приймання продукції здійснюється згідно вимог П-6, і вага тари приймається позивачем за даними, зазначеними у залізничній накладній відповідачем.

Заявник скарги вважає, що господарський суд помилково визнав, що позивач повинен зазначати в актах приймання номер рахунку-фактури, на підставі якого здійснено оплату за отриману продукцію, оскільки в п.11 акту зазначено про відсутність рахунку під час приймання.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про те, що позивач в порушення п.12.1 договору в актах приймання не зазначив опис стану маркування, оскільки п.12.1 договору передбачено зазначення стану маркування тільки в комерційних актах.

Крім того, заявник скарги вважає, що судом дана неналежна оцінка порушенню позивачем п.п. “л” п.25 Інструкції П-6, якій передбачає порядок перевірки стану тари в момент огляду продукції, а не самої продукції, тоді як стан тари відображено при видачі вантажу залізницею в п.6 накладних, де зазначено про прибуття вантажу у справних вагонах, без ознак втрати.

Представник заявника скарги у судове засідання 24.07.2007р. не з’явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.98 ГПК України про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без представника позивача, оскільки наявних матеріалів достатньо для повного, всебічного та об’єктивного розгляду справи.

Представник Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області просив у задоволенні апеляційної скарги ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” у справі №11/41 відмовити, рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. залишити без змін, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представника відповідача Донецький апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між ВАТ “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області та ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь був укладений договір поставки №012/06-03/3550 від 01.12.2005р., з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей щодо п.9.3 договору та специфікації № 1.

Згідно умов даного договору відповідач зобов’язувався поставити, а позивач прийняти та оплатити вартість горішку коксового на умовах, викладених в даному договорі. Сума договору визначається як сума за всіма специфікаціями, які є невід’ємною частиною договору.

На виконання умов даного договору за залізничними накладними: №№48077377, 48077376, 48077352, 48077378, 48077301, 48077270, 48077300, 48077039, 48076960, 48076958, 48077038, 48076959, 48077051, 48077129, 48077130, 48076970, 48077128 відповідач направив коксовий горішок та коксовий горішок фракції 13-32мм на адресу ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”.

Позивач приймання продукції із вагонів №№ 66102211, 65728115, 64375884, 66764176, 67364281,65807638, 67167726, які прибули за вищевказаними накладними здійснив комісією у складі Реков С.В. (начальник зміни ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), Зайцева Л.Д. (ваговщик ЖДЦ ВАТ „НЗФ”) та за участю представника громадськості Авдоніна В.В. (працівник складання потягів ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), якій діяв на підставі посвідчення № 4161/1 від 26.05.2006р.

За результатами перевірки складено акт про приймання продукції по кількості №4161/1 від 26.05.2006р., в якому зазначено, що приймання почато 26.05.2006р. о 14год.31хв.

Оскільки комісією була виявлена недостача коксової продукції у вагонах, приймання вантажу було припинене о 14-52год. 26.05.2006р. для виклику представника продавця та вантажовідправника для спільного приймання вантажу.

В пункті 2 акту здійснена дописка про те, що вантаж знаходиться на території, яка охороняється воєнізованою охороною.

27.05.2005р. комісією у складі Гончарук С.І. (начальника зміни ЖДЦ ВАТ „НЗФ”, Кірсанова М.М. (ваговщика ЖДЦ ВАТ „НЗФ”) та представника громадськості Науковець А.В. (працівник складання потягів ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), якій діяв на підставі посвідчення № 4161/2 від 26.05.2006р., об 17-00год. було продовжене приймання вантажу, про що складений акт про приймання продукції по кількості №4161/2 від 27.05.2006р. без участі представника відправника вантажу (постачальника).

Згідно акту про приймання продукції по кількості №4161/2 від 27.05.2006р. у вагонах №№ 66102211, 65728115, 64375884, 66764176, 67364281,65807638, 67167726, виявлена недостача у кількості 21,45тн.,  зважування проводилось на тензометричних 100тн. вагонних вагах.

Відповідно п.12 акту № 4161/2 від 27.05.2006р. комісія дійшла до висновку про те, що причиною недостачі є невірне визначення ваги вантажовідправником.

Позивач приймання продукції із вагонів №№ 66559386, 60490943, 65730988, 66862681, 66375551, 64549959, 66936709, 65400459,67606723, 67843185, які прибули за вищевказаними накладними здійснив комісією у складі Павлючик О.У. (начальник зміни ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), Марченко О.О. (ваговщик ЖДЦ ВАТ „НЗФ”) та за участю представника громадськості Величко С.С. (працівник складання потягів ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), якій діяв на підставі посвідчення № 4155/1 від 24.05.2006р.

За результатами перевірки складено акт про приймання продукції по кількості №4155/1 від 24.05.2006р., в якому зазначено, що приймання почато 24.05.2006р. о 13год.21хв.

Оскільки комісією була виявлена недостача коксової продукції у вагонах, приймання вантажу було припинене о 13-51год. 24.05.2006р. для виклику представника продавця та вантажовідправника для спільного приймання вантажу.

25.05.2006р. комісією у складі Шкура О.В. (начальник зміни ЖДЦ ВАТ „НЗФ”), Порожняя К.І. (ваговщика ЖДЦ ВАТ „НЗФ”) та представника громадськості Плескач П.М. (працівник складання потягів ЖДЦ ВАТ “НЗФ”), якій діяв на підставі посвідчення № 4155/2 від 25.05.2006р., об 17-00год. було продовжене приймання вантажу, про що складений акт про приймання продукції по кількості №4155/2 від 25.05.2006р. без участі представника відправника вантажу (постачальника).

Згідно акту про приймання продукції по кількості №4155/2 від 25.05.2006р. у вагонах №№ 66559386, 60490943, 65730988, 66862681, 66375551, 64549959, 65400459,67606723, 67843185, виявлена недостача у кількості 6,35тн., у вагоні 66936709 виявлений надлишок вантажу у кількості 0,40тн., зважування проводилось на тензометричних 100тн. вагонних вагах.

Відповідно п.12 акту № 4155/2 від 25.05.2006р. комісія дійшла до висновку про те, що причиною недостачі є невірне визначення ваги вантажовідправником.

Згідно актів №4161/1 від 26.05.2006р., №4161/2 від 27.05.2006р., №4155/1 від 24.05.2006р., №4155/2 від 25.05.2006р. при прийманні вантажу за кількістю позивачем була виявлена нестача продукції у вказаних вагонах, яка за розрахунком позивача складає суму 2121грн.89коп. (з ПДВ та залізничним тарифом).

В пункті 11 актів №4161/2 від 27.05.2006р., №4155/2 від 25.05.2006р. комісією зазначено, що загальна кількість продукції, якої не вистачає, буде визначена при отриманні рахунку.

Позивач вважаючи, що відповідачем не виконані умови договору поставки, продукція поставлена у кількості меншій, ніж вказано у сплаченому рахунку та супроводжувальних документах, просив стягнути вартість вагової недостачі коксової продукції у сумі 2121грн.89коп. з відповідача.

Як встановлено судовою колегією, позивачем не надана специфікація № 1 або інша специфікація, згідно якої здійснена поставка коксу за спірними накладними, тому немає підстав вважати, що кокс поставлено за ціною, яка вказана позивачем в розрахунках ціни позову.

Крім того, в матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують факт оплати отриманої продукції, в зв’язку з чим, колегія суддів визнає, що твердження позивача в позовній заяві про те, що поставлена продукція оплачена в повному обсязі є недоведеними.

Господарським судом залишено поза увагою та не досліджено дотримання позивачем пункту 5.2 договору, яким передбачена оплата кожної партії продукції шляхом внесення авансового платежу у розмірі 100% від вартості партії продукції.

Пунктом 6.1 договору № 012/06-03/3550 від 01.12.2005р. сторони узгодили, що приймання продукції по кількості здійснюється у відповідності з Інструкцією П-6 (із змінами і доповненнями). Тара  приймається за даними, вказаними у залізничних накладних  продавцем.

В пункті 6.7 договору сторони узгодили, що продукція вважається прийнятою покупцем по кількості у відповідності із товаросупроводжувальними документами.

Таким чином, сторони в тексті договору встановили порядок приймання продукції по кількості у відповідності до вимог Інструкції  П-6 так й порядком, іншим, ніж передбачено Інструкцією П-6.

Відповідно пункту 14 Інструкції П-6 встановлений порядок перевірки ваги нетто, згідно якого, при неможливості переваження продукції без тари, визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформляються актами.

Визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари із ваги брутто за даними, зазначеними в транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто і ваги тари не дозволяється.

Однак, сторонами в договорі передбачено, що тара приймається а даними, вказаними у залізничних накладних.

Позивачем в п.10 актів приймання продукції по кількості №4161/2 від 27.05.2006р., №4155/2 від 25.05.2006р. зазначено, що визначення ваги нетто зроблено шляхом перевірки ваги брутто в момент одержання продукції і вага тари вагонів визначена за трафаретом (за документом).

Такі дії позивача відповідають умовам договору та п.3 Інструкції  П-6, в якому передбачені зобов’язання одержувача забезпечити приймання продукції по кількості у відповідності до умов договору.

Враховуючи вищенаведене, слід визнати помилковим висновок господарського суду про порушення позивачем при прийманні продукції п.14 Інструкції П-6 щодо вказання в акті ваги тари вагону без переважування тари шляхом порівняння ваги “нетто” продукції, яка була визначена у накладних, з вагою “брутто”.

Дослідивши надані позивачем в підтвердження позовних вимог документи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що наданими актами приймання не підтверджена вина відповідача у недостачі коксової продукції, враховуючі наступне.

Як правильно встановлено господарським судом, акти приймання продукції за кількістю №4161/1 від 26.05.2006р., № 4155/1 від 24.05.2006р. не можуть бути прийняті у якості належних доказів вини відповідача у відвантаженні коксової продукції з недостачею, оскільки вони не відповідають вимогам Інструкції П-6.

Так, в п. 2 акту № 4161/1 зазначено, що вагони прибули на станцію призначення 26.05.2006р. о 11.45год., приймання продукції по кількості почато 26.05.2006р. о 14.31год.,  однак в порушення пп.б п.25 Інструкції П-6 не вказано місце приймання продукції та складення акту, оскільки приймання продукції почалося о 14год.31хв. не вказані причини несвоєчасного приймання, час їх виникнення та усунення;

в акті №4155/1 не вказано місце знаходження продукції з моменту видачі її органом транспорту 24.05.2006р. 11год.00хв. і до початку приймання за кількістю 24.05.2006р. о 13год.20хв., та не вказано чи знаходилась продукція під охороною.

В актах приймання № 4161/2 від 27.05.2006р. та № 4155/2 від 25.05.2006р. вказані обставини, які члени комісії не могли засвідчити, а саме, те в якому стані надійшов вантаж на завод, так як це було не в день складання цих актів.

В актах приймання не зазначено про наявність, або відсутність маркірування вантажу вапняним розчином.

Із пункту 8 актів №4161/2 від 27.05.2006р., №4155/2 від 25.05.2006р. вбачається, що зважування проводилось на вагонних тензометричних 100тн вагах, однак в акті не зазначено де знаходились полувагони з коксовою продукцією, яким чином було здійснено переважування, не відображено складання акту перевірки №4161/1 від 26.05.2006р., №4155/1 від 24.05.2006р.

Пункт 11 актів приймання продукції по кількості №41610/2 від 27.05.2006р., №4155/2 від 25.05.2006р. містить відомості про те, що на момент приймання продукції рахунок-фактура позивачем не отриманий. Згідно з п.12 Інструкції П-6 продукція приймається по транспортним та супровідним документам (рахункам-фактурам, специфікаціям, опису, пакувальним ярликам тощо) відправника. При відсутності всіх або деяких з перерахованих документів одержувач складає акт про фактичну наявність продукції та в акті вказує, які документи відсутні. У тих випадках, коли після отримання рахунку-фактури буде встановлено, що кількість прийнятої по акту про фактичну наявність продукції, що поступила менш ніж вказано у рахунку-фактурі, повинен складатися акт відповідно до п.п.16, 20, 25 Інструкції П-6. Як вбачається із матеріалів справи, даний акт не складався.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла до висновку про те, що приймання коксової продукції здійснено позивачем з порушенням п.п.9, 14, 24, 25 Інструкції П-6, тому надані у підтвердження вартості недостачі акти приймання продукції по кількості №4161/1 від 26.05.2006р., №4161/2 від 27.05.2006р., № 4155/1 від 24.05.2006р., №4155/2 від 25.05.2006р. не визнаються колегією суддів належними доказами, які підтверджують недостачу продукції, позовні вимоги про стягнення вартості вагової недостачі коксу у сумі 2121грн.89коп. визнаються не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно п.2 частини 1 статті 104 ГПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Враховуючі вищенаведені обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. у справі № 11/41 підлягає зміні, з мотивувальної частини рішення підлягають виключенню висновки господарського суду, про помилковість яких зазначено вище.

За мотивами, які вищенаведені колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь Донецької області вартості вагової нестачі коксової продукції у сумі 2121грн.89коп. визнає такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. у справі №11/41 залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. у справі №11/41 змінити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. у справі №11/41 абзац 8 сторінки 2 рішення.

В іншій частині рішення господарського суду Донецької області від 27.04.2007р. у справі №11/41 залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Т.Д.  Геза

Г.І.  Діброва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС