ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

06.08.07р.

Справа № А16/204-07

За позовом  Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В.Лазяряна,  м. Дніпропетровськ

до  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчаcової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Головне управління державного казначейства України у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ

про визнання незаконним та скасування рішення від 01.03.07р. №037

Суддя   ЗАГИНАЙКО Т.В.

Секретар судового засідання БЕЗРЕБРА А.Ю.

Представники:

від позивача: Костюк Н.П. –нач. юр. відділу, дов. від 24.07.2007р. №59/1127-2п/3;

Ткач В.Ф. –головний бухгалтер, дов. від 25.07.2007р. №23/1133-21/3;

від відповідача: Паплик С.А. - головний спеціаліст - юрист, дов. від 05.06.2007р.       №07-07/3156;

Хоменко Т.І. –зав. контрольно-ревізійного відділу, дов. від 16.05.2007р. №07-04/1793;

від третьої особи: Стефлюк Ю.В. –головний спеціаліст-юрисконсульт, дов. від 09.01.2007р. №12-05/08.

CУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати незаконним та скасувати  рішення відповідача  від01.03.07р. №037.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що: - відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України в університеті здійснюється казначейська форма обслуговування розрахунково-касових операцій; - університет є бюджетною установою і не може самостійно вирішувати питання з нарахування та перерахування страхових внесків при погашенні заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України „Про освіту”, педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів; - згідно зі статтею 3 Закону України ”Про реструктуризацію заборгованості виплат, передбачених статтею 57 Закону України “Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" погашення кредиторської заборгованості проводиться виключно у грошовій формі за рахунок коштів Державного бюджету України; - згідно з кошторисом на 2005 та 2006 р.р. виплати на реалізацію положень Закону України ”Про реструктуризацію заборгованості виплат, передбачених статтею 57 Закону України “Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів" проводились  за кодом 1343, як поточні трансферти населенню, а не за кодом  1120 нарахування на заробітну плату, де передбачено нарахування на види страхування, передбачені законодавством.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх.№13294 від 25.07.2007р.) позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що: - на суми виплат, які   нараховані  і виплачені  у відповідності до "Порядку погашення кредиторської заборгованості Державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним  працівникам  навчальних закладів та установ освіти з виплати  надбавки  за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки", затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. №934, страхові внески на загальнообов'язкове   державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням,  не нараховуються починаючи тільки з 02.06.06р.; - позивач у період з 01.12.2005р. по 02.06.2006р. не нараховував страхові внески до Фонду в сумі                  14 828 грн. 33 коп. із загальної суми виплат 380 213грн. 69 коп.; - відповідно до пункту 4 статті 30 Закону за неповну сплату страхових внесків на позивача рішенням від 01.03.2007р. №037 було накладено штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови згідно положень статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

- позивач –Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна є платником страхових внесків до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності;

- відповідачем –Дніпропетровським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності згідно плану документальних перевірок на І квартал 2007 р. проведено перевірку правильності нарахування, сплати страхових внесків та цільового використання коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивача; за результатами перевірки складено акт від 13.02.2007р.;

- зазначеною перевіркою встановлено, що в періоді, що перевірявся, фонд заробітної плати по реструктуризації заборгованості педагогічним працівникам, на який повинні були нараховуватись внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності складає 380 213 грн. 69 коп.; не нараховані страхові внески на виплати, передбачені статтею 57 Закону України „Про освіту” педагогічним і науково-педагогічним працівникам надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, фактична виплата яких не здійснювалася на протязі 1997-2002 р.р. у зв’язку з відсутністю належного фінансування; для забезпечення виконання положень Закону України №1060 було прийнято Закон України „Про реструктуризацію заборгованості виплат, передбачених статтею 57 Закону України „Про освіту” від 23.12.1991р. №1060 педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів” від 09.09.2004р. №1994, який регулює правовідносини, що склалися у зв’язку нефінансуванням з бюджету виплат, передбачених статтею 57 Закону України №1060 та визначив ці виплати кредиторською заборгованістю Державного бюджету України; - відповідно до пункту 4 Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.02.2005р. №934 на виконання умов Закону України №1994, відрахування, передбачені законодавством, з цих виплат здійснюється в установленому порядку; - згідно чинного законодавства до таких відрахувань належать страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням; - відповідно до умов пунктів 4.2.1 та 4.4 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” №889 вказані виплати включаються до складу загального місячного оподаткованого доходу та є базою (об’єктом) для нарахування збору до Пенсійного фонду України і внесків до фондів загальнообов’язкового державного соціального страхування; - на суми виплат, які нараховані і виплачені у відповідності до Порядку №934, страхові внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням не нараховуються починаючи тільки з 02.06.2006р.; - в ході ревізії донараховані внески на суми надбавок за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки (за січень 1997р. –серпень 2002р.) на суму 14 828 грн. 33 коп.; - згідно із статтею 30 Закону України №2240 за неповну сплату страхових внесків передбачено штраф у розмірі прихованої (заниженої) суми заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, тобто штраф складає 380 213 грн. 69 коп.; - також встановлено, що з порушенням чинного законодавства використано 200 грн. 68 коп., які не прийняті до заліку; - за порушення порядку витрачання страхових коштів передбачено штраф у розмірі 50% належної до сплати суми страхових внесків, тобто 100 грн. 34 коп.;

-  на підставі акту перевірки від 13.02.2007р. відповідачем прийнято рішення від 01.03.2007р. №037 про застосування та зарахування до бюджету Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відображення у звіті (Ф4-ФСС з ТВП) сум фінансових (штрафних) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства про загальнообов’язкове державне соціальне страхування;

- згідно вказаного рішення позивачу не прийнято до заліку витрат –200 грн. 68 коп., нараховано штраф у сумі 100 грн. 34 коп. (50% від 200 грн. 68 коп.), донараховано страхових внесків у 14 828 грн.33 коп., а також нараховано штраф в розмірі  100% сум виплат, що становить 380 213 грн. 69 коп. (сума заниженого ФОП);

- позивач вважає рішення відповідача таким, що не відповідає законодавству; відповідач проти цього заперечує.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного:

-  відповідно  до чинного законодавства  акт державного  чи іншого  органу –це  юридична форма  рішень  цих  органів,  тобто  офіційний письмовий  документ, який породжує певні  правові наслідки, спрямований на регулювання  тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин;

- підставами  для визнання  акта недійним  є невідповідність   його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом  компетенції органу, який видав цей акт;  обов’язковою умовою визнання  акта недійсним  є також  порушення у зв’язку  з прийняттям  відповідного  акта  прав та охоронюваних законом інтересів підприємства  чи організації –позивача у справі;

- статтею 57 Закону України «Про освіту»передбачені надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки та визначені даним Законом як гарантії держави педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів;

- нормативно-правовим актом, який чітко визначає поняття і структуру заробітної плати є Закон України від 24.03.1995р. №108  «Про оплату праці», у відповідності до статті 2 якого структура заробітної плати складається з основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних і компенсаційних виплат;

- додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад встановлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці; вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов’язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- отже, оскільки законодавець визначив надбавки за вислугу років і допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки як гарантії держави, передбачивши їх в Законі України «Про освіту», то, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України “Про оплату праці” дані надбавки і допомога є додатковою заробітною платою та входять в структуру заробітної плати;

- таким чином, надбавки за вислугу років і допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів за своєю природою є заробітною платою і незалежно від того, в який період і з якою затримкою вони нараховуються і сплачуються, дані надбавки і допомога залишаються заробітною платою і включаються до фонду оплати праці;

- заробітна плата педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів виплачується з Державного бюджету; будь-яка затримка у виплаті заробітної плати (як основної, так і додаткової) викладачам, є заборгованістю Державного бюджету;

- виплата надбавок і допомоги, передбачених Законом України „Про освіту” педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів, була призупинена протягом 1997-2002 р.р. законами про Державний бюджет на відповідні роки; у зв’язку з чим виникла заборгованість по даним виплатам, а оскільки, згідно із Законом України «Про освіту»дані виплати є гарантією (зобов’язанням) Держави і здійснюється за рахунок Державного бюджету, то вони автоматично стали Державним боргом, що знайшло своє відображення в постанові Верховної Ради України від 21.06.2001р. №2551 «Про стан, напрями реформування і фінансування освіти в Україні»;

- відповідно до пункту 16 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України державним боргом є загальна сума заборгованості держави, яка складається з усіх випущених і непогашених боргових зобов’язань держави, включаючи боргові зобов’язання держави, що вступають в дію в результаті виданих гарантій за кредитами, або зобов’язань, що виникають на підставі законодавства або договору;

- отже, зазначене свідчить, що мова не йде про зміну статусу сум зобов’язань, які були гарантовані Державою та виникли на підставі чинного законодавства, але з будь-якої причини не були виплачені, ставши Державним боргом, тобто надбавки і допомога, передбачені Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим працівникам навчальних закладів, не змінили свого статусу як додаткової заробітної плати через невиплату їх у 1997-2002 р.р. і продовжують входити до фонду оплати праці;

- крім того, статтею 5 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»передбачено, що кредиторська заборгованість сплачується працівникам разом з виплатою поточної заробітної плати; тобто, законодавець ототожнює кредиторську заборгованість із заробітною платою, конкретизуючи їхнє положення за часом - виплата поточної зарплати і виплата заробітної плати за попередні періоди;

- той факт, що кошти на виплати по статті 57 Закону України «Про освіту»були віднесені на КЕКВ 1343 (інші поточні трансферти населенню), а не на КЕКВ 1120 (Заробітна плата) не змінює природи цих виплат, вони продовжують входити до фонду оплати праці;

- таким чином, оскільки надбавки і допомоги є оплатою праці, то при включенні цих виплат відповідними законами України про Державний бюджет України, вони продовжують залишатися заробітною платою і входять до фонду оплати праці з випливаючими з цього зобов’язаннями щодо нарахування страхових внесків на соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності;

- вказівка в Законі України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту» педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів»на те, що кредиторська заборгованість Державного бюджету України погашається протягом п’яти років рівними частинами шляхом включення цих витрат відповідними законами України про Державний бюджет у вигляді окремих цільових субвенцій з Державного бюджету, не забороняє застосування надалі, після їх нарахування і виплати, законодавства по соціальному страхуванню;

- відповідно до пункту 37 статті 2 Бюджетного Кодексу України субвенції - це міжбюджетні трансферти для використання на певну мету в порядку, визначеному тим органом, який прийняв рішення про надання субвенції;

- тобто, в даному випадку субвенція дається на погашення кредиторської заборгованості державного бюджету по додатковій заробітній платі, у вигляді надбавок і допомоги; порядок її використання встановлений в пункті 4 “Порядку погашення кредиторської заборгованості державного бюджету педагогічним і науково-педагогічним працівникам навчальних закладів та установ освіти з виплати надбавки за вислугу років та допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.09.2005р. №934, згідно якого відрахування, передбачені законодавством з виплат, здійснюється в установленому порядку;

- статтею 27 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням"  на страхувальника покладено обов’язок нараховувати  і  сплачувати  в  установлені  строки  та  у повному обсязі страхові внески;

- таким чином, ні Конституцією України, ні Бюджетним кодексом України, ні Законом України «Про освіту», ні Законом України «Про реструктуризацію заборгованості з виплат, передбачених статтею 57 Закону України «Про освіту»педагогічним працівникам, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів», ні будь-якими іншими Законами з бюджетного законодавства прямо не скасовано обов’язок сплати страхових внесків з сум додаткової заробітної плати у вигляді надбавки і допомоги, передбачених Законом України «Про освіту»педагогічним, науково-педагогічним та іншим категоріям працівників навчальних закладів;

- за приписами статті 30 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" страхувальник-роботодавець несе  відповідальність за несвоєчасність  сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі  страхових  внесків,  що  сплачують застраховані особи через рахунки  роботодавців,  а  також за порушення порядку використання страхових  коштів;

- у разі несвоєчасної сплати страхових внесків  страхувальником або неповної їх сплати  страхувальник  сплачує  суму  донарахованих   контролюючим органом  страхових  внесків  (недоїмки),  штраф  та  пеню;

- за неповну   сплату   страхових   внесків  на  страхувальника накладається  штраф  у   розмірі   прихованої   (заниженої)   суми заробітної плати,  на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески,  а в разі повторного порушення  -  у  трикратному розмірі зазначеної суми;

- позивачем не відображено спірні суми в своїх звітах, що надавалися ним відповідачу, страхові внески на них не нараховано та не сплачено, тобто занижено на суму вказаних виплат суму заробітної плати;

- суд не може прийняти до уваги посилання позивача на роз’яснення від 17.04.2007р. №134-04/998 Державного казначейства України, оскільки відповідно до пунктів 2,3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи на підставі Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; зазначене роз’яснення не є нормативно-правовим актом у розумінні чинного законодавства і не може бути застосовано при вирішенні даного спору;

- що стосується суми не прийнятих до заліку витрат у розмірі 200 грн. 68 коп., то вони не прийняті до заліку правомірно;

- відповідно до частини 5 пункту 1 статті 30 Закону України "Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" за порушення порядку витрачання страхових коштів накладається штраф у розмірі 50 відсотків належної  до  сплати  суми  страхових внесків;

- таким чином, відповідачем правомірно не прийнято до заліку витрат у розмірі        200 грн. 68 коп., застосовано штраф за порушення порядку витрачання страхових коштів в сумі 100 грн. 34 коп., донараховано позивачу страхові внески у сумі 14 828 грн. 33 коп., та застосовано штраф в розмірі прихованої  (заниженої) суми додаткової заробітної плати,  на яку нараховуються страхові внески,  у сумі –380 213 грн. 69 коп.

З огляду на викладене,  позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 94, 160-163, 167, 186, 254, пунктом 6 Розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Постанова може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили у відповідності із статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

СУДДЯ                                                                                 Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата складання постанови у повному обсязі – 07.08.2007р.