ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 41/63

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю

розглянув касаційну скаргу державного підприємства “Придніпровська залізниця”, м. Дніпропетровськ (далі –ДП “Придніпровська залізниця”)

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області  від 12.12.2005

за скаргою ДП “Придніпровська залізниця”

на дії Кіровського відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, м. Дніпропетровськ (далі – Кіровський ВДВС)

зі справи № 41/63

за позовом Державної інспекції з контролю за цінами у Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ (далі –Інспекція)

до ДП “Придніпровська залізниця”

про стягнення 926 525, 55 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

Інспекції –не з’яв.,

ДП “Придніпровська залізниця” –Машакової О.Ю.,

Кіровського ВДВС – не з’яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.07.2005 (суддя Орєшкіна Е.В.) позов Інспекції про стягнення з ДП “Придніпровська залізниця” 926 525, 55 грн. економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін задоволено. 16.08.2005 на виконання цього рішення видано наказ господарського суду Дніпропетровської області № 41/63.

В жовтні 2005 року ДП “Придніпровська залізниця” звернулося до названого суду зі скаргою на дії Кіровського ВДВС  і, з урахуванням доповнень до скарги, просило суд:

- скасувати постанови Кіровського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2005 та про стягнення виконавчого збору від 27.09.2005 зі справи № 41/63;

- визнати неправомірними дії Кіровського ВДВС щодо стягнення           926 525,55 грн. та 92 625,56 грн. виконавчого збору;

-  винести ухвалу про зупинення виконавчого провадження.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.12.2005 (суддя Орєшкіна Є.В.) у задоволенні скарги відмовлено з мотивів відсутності в діях Кіровського ВДВС порушень вимог Закону України “Про виконавче провадження” (далі –Закон).

ДП “Придніпровська залізниця” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким скасувати постанови державного виконавця Кіровського ВДВС про відкриття виконавчого провадження від 13.09.2005 та про стягнення виконавчого збору від 27.09.2005 зі справи № 41/63. Скаргу мотивовано порушенням місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, статей  19, 24, 26, 32, 46 Закону.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 13.02.2006 касаційну скаргу ДП “Придніпровська залізниця” разом з матеріалами даної справи передано для розгляду до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.06.2007 касаційне провадження у справі закрито, а касаційну скаргу передано до Вищого господарського суду України для вирішення питання про її прийняття з посиланням на відсутність у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду в касаційному порядку рішень, прийнятих не за Кодексом адміністративного судочинства України (далі –КАС України) .

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до приписів частини другої статті 13 Закону України “Про ціни та ціноутворення” контроль за додержанням державної дисципліни цін здійснюється органами, на які ці функції покладено Урядом України. Вказані органи здійснюють контроль у взаємодії з профспілками, спілками споживачів та іншими громадськими організаціями.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000 № 1819, Державна інспекція з контролю за цінами є урядовим органом державного управління, який діє у складі Мінекономіки і підпорядковується йому.

За змістом пункту 11 цього ж Положення Державна інспекція з контролю за цінами має територіальні органи – державні інспекції з контролю за цінами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які становлять єдину систему органів державного контролю за цінами і мають права, передбачені пунктами 5, 6 цього Положення.

Пунктом 6 названого Положення визначено, що начальники державних інспекцій з контролю за цінами та їх заступники від імені органів державного контролю за цінами приймають рішення про вилучення до відповідного бюджету сум всієї необґрунтовано одержаної підприємством, установою, організацією виручки у результаті порушення державної дисципліни цін та штрафу у двократному її розмірі, а також розглядають справи про адміністративні правопорушення і накладають адміністративні стягнення.

Отже, даний спір є публічно-правовим та на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим господарським судом на порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України вирішено в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду судових рішень з публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4-89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд господарським судом першої інстанції справи з публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятого ним рішення зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначене судове рішення підлягає скасуванню згідно зі статтею 11110 ГПК України.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ                      № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державного підприємства “Придніпровська залізниця” задовольнити частково.

2.  Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області  від 12.12.2005 зі справи № 41/63 скасувати.

Справу передати до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя               В. Селіваненко

Суддя               І. Бенедисюк

Суддя               Б.  Львов