СУД
СУД
У Х В А Л А

17.09.07                                                                                 Справа № 13/221.

За позовом закритого акціонерного товариства “Луганськкомуншляхбуд” м. Луганськ

до 1) Управління комунального господарства Луганської міської ради м. Луганськ

2) міського комунального підприємства Експлуатаційно-лінійне управління автошляхів, м. Луганськ

про стягнення 395149 грн. 60 коп.

орган виконання судового рішення –підрозділ примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Луганській області

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Не прибув

Від відповідачів
Не прибули

Від органу виконання судового рішення
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: 20.07.07 ЗАТ "Луганськкомуншляхбуд" (відповідач у справі) звернувся до суду в порядку ст. 121-2 ГПК України зі скаргою на дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області з наступними вимогами:

Визнати дії підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Луганській області незаконними.

визнати недійсною постанову підрозділу примусового виконання рішень ГУЮ у Луганській області про відмову у відкриття виконавчого провадження від 09.07.07;

зобов'язати підрозділ примусового виконання рішень ГУЮ у Луганській області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали господарського суду Луганської області від 01.06.06 у справі № 13/221.

Орган виконання судового рішення проти задоволення скарги заперечує з підстав викладених в відзиві на скаргу.

Другий відповідач –Міське комунальне підприємство Експлуатаційне-лінійне управління автошляхів проти задоволення скарги заперечує з підстав викладених у відзиві на скаргу від 30.08.2007 р. № 381

Перший відповідач участі представника у судових засіданнях не забезпечив, письмових пояснень за скаргою не надав.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд,

ВСТАНОВИВ, що 01 червня 2006 року суд своєю ухвалою затвердив мирову угоду між сторонами по справі, згідно умов якої відповідачі зобов’язалися сплатити позивачу  кошти в сумі  395149,60 грн. в строк до 01 листопада 2006 року.

В резолютивної частини ухвали суду від 01 червня 2006 р. міститься повний текст мирової угоди.

В зв’язку з невиконанням зобов’язання за мировою угодою, позивач звернувся до підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції в Луганській області з завою про примусове виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди.

09.07.2007 р. старший державний виконавець Кірносова Г.О. підрозділу примусового виконання рішень головного управління юстиції у Луганській області прийняла постанову ВП № 4135551 про відмову у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали суду від 01.06.2006 р. по справі № 13/221.

В якості підстави для відмови в постанові зазначено: “у виконавчому документі відсутній примусовий характер виконання”. В зв’язку з чим на підставі  п. 7 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” було відмовлено в прийнятті виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання.

Зазначена постанова була одержана позивачем 10.07.2007 р.

19.07.2007 р. позивач звернувся до господарського суду Луганської області з скаргою в порядку передбаченому ст. 1212 Господарського  процесуального кодексу України в якій просить суд скасувати зазначену постанову та зобов’язати орган виконання судового рішення прийняти до провадження та відкрити виконавче провадження з примусового виконання ухвали суду від 01.06.2006 р. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що зазначена ухвала є виконавчим документом, державний виконавець безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження посилаючись на п. 7 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження”.

Підрозділ примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Луганській області заперечує проти скарги, посилаючись на те, що він обґрунтовано відмовив у відкритті виконавчого провадження оскільки у резолютивній частини ухвали господарського суду зазначено: “затвердити мирову угоду від 01.06.2006 р., укладену між сторонами у справі № 13/221”, тобто мирова угода вже затверджена судом і примусовий характер виконання в ухвалі відсутній.

Другий відповідач заперечує проти скарги посилаючись на те, що в ухвала суду не є документом, що підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість скарги виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Позивач не зазначив у скарзі які саме дії органу виконання судового рішення на його думку необхідно визнати незаконними, за таких обставин з врахуванням положень ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України щодо змагальності сторін, суд залишає зазначені вимоги без задоволення.

Відповідно до ст. 3 Закону   України   "Про   виконавче провадження" ухвала господарського суду про  припинення провадження  в  резолютивній частині якої викладений текст мирової угоди  щодо  сум  і  строків  оплати  їх  боржником  є  виконавчим документом.

Судом встановлено, що ухвала  від  01.06.2006 відповідає вимогам ст.  86 Господарського  процесуального  кодексу України  та  ст.  19  Закону України "Про виконавче провадження", оскільки резолютивна частина ухвали містить у собі повний текст мирової угоди, тому,  вищевказана ухвала є  виконавчим  документом і підлягає виконанню органом Державної виконавчої служби відповідно  до  вимог  Закону  України "Про виконавче провадження".

Посилання органу виконання судового рішення на відсутність у резолютивній частини ухвали посилання на її примусове виконання, судом відхиляються з огляду на те, що в тексті мирової угоди, який міститься у резолютивної частини ухвали, є положення щодо обов’язку відповідачів в строк до 01 листопада 2006 року сплатити позивачу кошти.

За таких обставин, орган виконання судового рішення помилково відмовив у відкритті виконавчого провадження посилаючись на п. 7 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження”.

В зв’язку з чим, вимоги позивача щодо визнання недійсною постанови підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області про відмову у відкриття виконавчого провадження від 09.07.07, та зобов'язання підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали господарського суду Луганської області від 01.06.06 у справі № 13/221 є обґрунтованими, та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 86, 121 2 Господарського  процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу задовольнити частково.

2. Визнати  недійсною постанову підрозділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області про відмову у відкриття виконавчого провадження від 09.07.2007

3. Зобов'язати підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню ухвали господарського суду Луганської області від 01.06.2006 у справі № 13/221

4. В решті вимог відмовити.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько