ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.07.2007
Справа №2-22/7028.1-2007

За позовом - Виробничо-комерційного об’єднання «Крим» ( м.Сімферополь, вул. Боро-

дина 14а)

Від відповідача  -  ДПІ в м. Сімферополь ( м. Сімферополь, вул.М.Залки 1/9)

Про скасування  податкового повідомлення-рішення

Суддя  Яковлєв С.В.

За участю секретаря Дулімової В.І.

представники:

Від позивача –  Юдаков В.В. – пред-к, дов. від  26.03.2007 р.

Від відповідачів – Шугалка Д.І. – пред-к, дов. від 21.05.2007 р.

Сутність спору: Виробничо-комерційне об’єднання «Крим» ( далі позивач)  звернулось до суду   з позовом, в якому просило  скасувати  податкове повідомлення – рішення  ДПІ в м.Сімферополь (далі  відповідач)   № /0 від 25.02.2005 р.  Вимоги мотивовані тим, що у  2004 р. позивач на підставі Постанови КМ України № 427 від 31.03.2003 року при здійсненні плати за користування надрами для видобутку вугілля кам'яного, вугілля бурого, металевої корисної копалини, сировини нерудної для металургії, гірсько-хімічної, гірничорудної і будівельної сировини застосовував знижуючий коефіцієнт 0,3 до базового нормативу. В 2003 р. базовий норматив  був встановлений КМУ , а з 01.01.2004 року визначений у  Законі України «Про державний бюджет на 2004 рік». Позивач вважає, що  дана обставина не тягне за собою скасування положення Постанови № 427 31.03.2003 р. про знижуючий коефіцієнт.

Представник позивача  наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, надавши у судовому засіданні, яке відбулось 10.07.2007 р., додаткові пояснення по справі.

Відповідач  з позовними вимогами не погодився,  вказав, що за результатами  перевірки позивача, були встановлені методологічні помилки в поданих ним розрахунках плати за користування надрами для здобуття будівельної сировини за 1 квартал 2004 р., 1 півріччя 2004 р., 9 місяців 2004 р. і 12 місяців 2004 р. – в рядку 04 «Коефіцієнт до базового нормативу плати» необґрунтовано був застосований знижуючий коефіцієнт 0,3. Вказаний коефіцієнт був введений Постановою КМУ № 427 від 31.03.2003 року «Про вживання коефіцієнта до базового нормативу плати за користування надрами для здобуття каменя будівельного» на період з 01.04.2003 року по 01.01.2005 року. Вдповідач вважає, що в наслідок того, що  з 01.01.2004 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2004 рік» затверджені нові базові нормативи , відповідно до п. 2. ст. 4 Бюджетного кодексу України, при визначенні розміру плати за користування надрами для видобутку корисних копалин у 2004 р. необхідно було керуватись виключно положеннями  зазначеного Закону.

Представник відповідача наполягав на відсутні підстав для задоволення  позовних вимог , надавши у судовому засіданні, яке відбулось 19.07.2007 р., додаткові заперечення  (вих. № 12360/9/10-0).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін,  суд

встановив

Відповідач 24.02.2005 р.  провів  невиїзну  документальну перевірку  позивача  за  1кв. 2004 р. , 1 півріччя 2004 р., 9 місяців 2004 р. та 2004 р. ,  за результатами якої склав акт № 355/15-3 .

В зазначеному акті відповідачем зроблений висновок про те,що позивачем в 2004р.  в наслідок неправомірного застосування знижуючого коефіцієнта 0.3 занижено  плату за користування надрами для видобутку корисних копалин на 98145,00 грн.

Відповідач 25.02.2005 р.  на підставі акту перевірки № 355/15-3 прийняв податкове повідомлення-рішення № /0 , яким  позивачу визначено  податкове зобов'язання по платі за користування надрами місцевого значення в сумі 98145,00 грн., а також  до нього застосувані штрафні ( фінансових) санкцій в сумі 4907,25 грн., всього 103052,25 грн.

Ст.19 Конституції України визначає, що  органи державної влади та органи місцевого самоврядування  зобов’язани діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 67 Конституції України  визначає, що кожен  зобов’язаний сплачувати  податки і збори  в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 28 Кодексу України про надра, користування надрами є платним , крім випадків, передбачених  ст. 29  цього кодексу. Плата  справляється за користування надрами  в межах території України , її континентального шельфу і виключної (морської) економічної зони.

У ст. 30 цього Кодексу  визначено , що нормативи плати  за користування надрами та порядком їх справлення встановлюються Кабінетом міністрів. .

Постановою КМУ від 12.09.97 р. № 1014 «Про затвердження базових  нормативів плати за  користування надрами для видобування  корисних копалин  та порядку справлення  плати за користування  надрами для  видобування  корисних копалин» затверджені  базові  нормативи плати за користування надрами для видовбування корисних  копалин  та порядок справлення плати  за користування надрами для видовбування корисних  копалин. Постановою КМУ від 31.03.2003 р. № 427 «Про застосування  коефіцієнта до базового нормативу плати за користування надрами для видобування  каменю будівельного» встановлено, що на період з 01.04.2003 р. до 01.01.2005 р. до базового нормативу плати за користування  надрами для  видобування камінню будівельного застосовується коефіцієнт 0,3.

Згідно зі ст.6 Закону України «Про державний бюджет України на 2004 р.»  у 2004 р. запроваджуються нові базові нормативи плати за користування надрами для видобування  корисних копалин згідно з додатком № 9 , які дорівнюють 2,0 грн./куб.м

Ст. 95 Конституції України  встановлює, що  виключно  законом про Державний бюджет України визначаються будь-які  видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Згідно зі ст. 4 Бюджетного кодексу України   при здійсненні  бюджетного процесу в Україні  положення нормативно-правових актів застосовуються  лише в частині, в якій вони не суперечать положенню Конституції України, цього кодексу  та закону про Державний бюджет.

Вивчивши зазначені вище положення Конституції, Бюджетного кодексу України, Кодексу України про надра , суд вважає, що за своєю природою  закон про Державний бюджет  є фактично  планом формування  та використання  фінансових ресурсів у державі, який не може  регулювати відносини , яки є предметом інших законів. Саме  завдяки реалізації інших законів здійснюється отримання коштів, необхідних для виконання фінансових зобов’язань , визначених у Державному бюджеті.

Конституційний суд України у своєму рішенні № 6-рп/2007 від 09.07.2007 р. по справі № 1-29/2007  визначив, що зі зміст положень Конституції України та бюджетного кодексу  вбачається, що  закон про державний бюджет не може  вносити зміни , зупиняти дії чинних законів України, а також  встановлювати інше (додаткове) правове регулювання відносин , що є предметом інших законів України.

Конституційний суд України підкреслив те, що  зі змісту  положень Конституції України та Бюджетного кодексу України вбачається, що закон  про Державний бюджет України  як правовий акт, чітко  зумовлений поняттям бюджету як плану формування та використання  фінансових ресурсів, має особливий предмет  регулювання, він  стосується  виключно  встановлення доходів  та видатків держави , тому цим законом  не можуть вноситися зміни,  зупинятися дія чинних законів України,  ва також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин,  що є предметом  інших законів України.

Конституційний суд України у зазначеному рішенні також визначив, що Верховна рада України не повинна при прийнятті закону  про Державний бюджет України включати до нього положення про внесення змін до чинних законів України, зупиняти  дію окремих законів України та/або будь-яким чином  змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин.

В силу викладеного,  приймаючи до уваги те, що відповідач не заперечує проти вірного визначення позивачем згідно з Постановою КМУ України від 31.03.2003 р. № 427 податкового зобов'язання по платі за користування надрами місцевого значення у перевіряємий період, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню

При цьому суд бере до уваги те, що познижуючий коефіцієнт 0,3 був встановлений Постановою КМУ від 31.03.2003 р. № 427 «Про застосування коефіцієнта до базового нормативу плати за користування надрами для здобуття каменя будівельного» на період з 01.04.2003 р. по 01.01.2005 р. з метою підвищення конкурентоспроможності вітчизняної сировини для виготовлення кам'яних будівельних матеріалів, запобігання зменшенню об’ємів його виробництва, а ст. 60  Кодексу України Про надра визначає, що нормативи плати за користування надрами і порядок її сплати встановлюються саме Кабінетом міністрів України.. Зазначена постанова  в період , який перевірявся ,  була чинною  та  згідно зі ст. 117 Конституції України була обов'язковою до виконання.

Під час судового засідання, яке відбулось 25.07.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено 31.07.2007р.

Керуючись ст.ст.ч.1 ст. 94, 98, 160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в

1.   Позов задовольнити .

2. Скасувати  податкове повідомлення – рішення  ДПІ в м.Сімферополь (м.Сімферополь, вул.М.Залки 1/9)   № /0 від 25.02.2005 р

3.  Стягнути з Державного бюджету України на користь  Виробничо-комерційного об’єднання «Крим» (  м.Сімферополь, вул. Бородина 14а) 3,40 грн. судового збору.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки,  передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.