ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 р.
№ 16/258

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Перепічая В.С. (головуючий),

Вовка І.В.,
Гончарука  П.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві  касаційні скарги Управління майном комунальної власності міста Полтави та Полтавської міської ради на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007р. у справі за позовом Управління майном комунальної власності міста Полтави до Колективного підприємства бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор”, Управління житлово-комунального господарства, Міської громадської організації “Фонд захисту і підтримки талановитих дітей”, третя особа –Полтавська міська рада про скасування реєстрації права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності та спонукання вчинити певні дії

Заслухавши пояснення представників позивача, 3-ої особи, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційних скарг,  суд

У С Т А Н О В И В  :

У жовтні 2006 року Управління майном комунальної власності міста Полтави пред'явило в господарському суді позов до Колективного підприємства бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор”, Управління житлово-комунального господарства, Міської громадської організації “Фонд захисту і підтримки талановитих дітей” про скасування реєстрації права власності та визнання недійсним свідоцтва про право власності на будівлю в м. Полтава по вул. Артема, 11 за Міською громадською організацією “Фонд захисту і підтримки талановитих дітей”, а також спонукання Колективного підприємства бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор” здійснити реєстрацію права власності на спірну будівлю за територіальною громадою міста Полтави.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26.02.2007р. (суддя Тимощенко О.М.) позов було задоволено.

Відповідач оскаржив дане рішення в апеляційному порядку.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007р. (судді Агрикова О.В. –головуючий, Жук Г.А., Фаловська І.М.) апеляційну скаргу було задоволено, рішення господарського суду Полтавської області від 26.02.2007р. скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007р., посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

У касаційній скарзі Полтавська міська рада просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007р., а рішення господарського суду Полтавської області від 26.02.2007р. залишити без змін, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

З огляду того, що до касаційного розгляду справу було призначено заздалегідь, матеріали справи містять достовірні дані про надіслання Фонду копій касаційних скарг (фінансові чеки, описи вкладень у цінний лист), тому судова колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна.

Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 10  Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” сільські селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляються відповідні територіальні громади та здійснюють  від  їх  імені  та  в  їх  інтересах  функції  і повноваження  місцевого  самоврядування,  визначені   Конституцією України, цим та іншими законами.

За приписом статті 28 Господарського процесуального кодексу України представниками юридичних  осіб  можуть бути також інші особи, повноваження   яких   підтверджуються   довіреністю   від    імені підприємства,   організації.  Довіреність  видається  за  підписом керівника або  іншої  уповноваженої  ним  особи  та  посвідчується печаткою підприємства, організації.

Повноваження сторони або третьої особи  від  імені  юридичної особи може здійснювати її відособлений підрозділ,  якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

Як видно з матеріалів справи, з позовом до суду звернулось Управління майном комунальної власності міста Полтави.

З Положення про управління майном комунальної власності міста, вбачається, що воно є структурним підрозділом виконавчого комітету Полтавської міської ради.

(а.с. 133 –134 звор.)

Суди ж ретельно не з’ясували, чи не презюмувалось за пред’явленим позовом право територіальної громади на спірне майно, як і характер спірних правовідносин, а звідси і питання про те,  чи є позивач тим органом, який уповноважений звертатись до суду з вказаним позовом.

Згідно до приписів постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 №11 “Про судове рішення” (із змінами та доповненнями) мотивувальна частина рішення повинна мати встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, обмежився загальними положеннями Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”, як і не досліджував питання, чи звертався позивач або 3-тя особа по справі, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України 07.02.2002р., зареєстрованого 18.02.2002р. №157/6445 (далі –Положення), із заявою до реєстратора про реєстрацію спірного майна.

Водночас не можна погодитись з висновком суду другої інстанції про те, що місцева рада не вправі скасовувати власні рішення.

Положення ж ч. 10 ст. 59 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку, регулює питання права звернення до суду осіб, які вважають, що прийняте рішення порушує їх права та законні інтереси.

При цьому, скасовуючи рішення суду першої інстанції і відмовляючи у позові, апеляційний суд ніяким чином не вирішив питання щодо заявлених вимог про спонукання реєструючого органу здійснити реєстрацію спірного майна, як і відмовив у задоволенні позовних вимог Колективному підприємству бюро технічної інвентаризації “Інвентаризатор”, тоді як останній ні з первісним, ні з зустрічним позовом до суду не звертався.

Крім того, слід суду звернути увагу і на те, що відповідно до Додатку №1 Положення до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об’єкти нерухомого майна, включено і свідоцтво про право власності на об’єкти нерухомого майна, видані органами місцевого самоврядування та місцевими державними адміністраціями.

Отже, визнати ухвалені судові рішення законними і обґрунтованими не можна.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене, з’ясувати дійсні обставини справи і, в залежності від встановленого та вимог закону, вирішити спір.

Керуючись  ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського  процесуального  кодексу  України,  Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Управління майном комунальної власності міста Полтави та Полтавської міської ради задовольнити частково.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 23.04.2007р. та рішення господарського суду Полтавської області від 26.02.2007р. скасувати і справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншому складі суду.

Головуючий                                                                                    В.Перепічай

С у д д і

І.Вовк

П.Гончарук