ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

28.08.07р.

Справа № А37/248-07

за позовом  Закритого акціонерного товариства "Промвибух" в особі Криворізької філії Закритого акціонерного товариства "Промвибух", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі Дніпропетровської області

про  визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 06.12.2006 р. № /0, від 06.12.2006 р. № /1, від 22.03.2007 р. № /2, 14.06.2006 року № /3

Суддя Кеся Н.Б..

При секретарі Усік І.В.

Представники:

Від позивача:      Картак В.В. дов  від 02.10.2006 року

Від відповідача:  Чистікова Е.В. дов № 20873/10/23104.2007 року

Від відповідача:  Дичик В.С. дов № 8582/10/100 від 19.04.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Закрите  акціонерне товариство "Промвибух" в особі Криворізької філії Закритого акціонерного товариства "Промвибух" (далі –позивач) звернулося з позовом до  Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі –відповідач) і з  урахуванням змін предмету  позовних вимог  від 27.06.2007 року та  26.07.2007 року просить суд  визнати податкові повідомлення –рішення  від 06.12.2006 року №/0, від 06.12.2006 року № /1, від 22.03.2007 року № /2, від 14.06.2007 року № /3, винесені  Південною  МДПІ у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, нечинними в частині визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість на загальну суму  859875,0грн., у тому числі за основним платежем 573250,0грн., за штрафними санкціями 286625,0грн.

В обґрунтування позову  товариство посилається на те, що  йому необґрунтовано  зменшено  податковий кредит  на суму  втрат  з використання сировини  як наднормативної, яка відноситься   на  невиробничі  потреби.

Крім того,  відповідач  безпідставно  донарахував  ПДВ за експортними операціями,  які  оподатковувалися  за нульовою  ставкою.  При цьому  відповідач  вказує  на те, що   експортні операції  належать до  діяльності виключно юридичної особи, в той  же час  відповідач  не враховує  той факт, що  філія  здійснює  свою  діяльність  від імені  юридичної особи.

Відповідач  проти позову  заперечує, посилаючись на те, що згідно  п. 206  Методичних рекомендацій  з формування собівартості  продукції ( робіт, послуг)  у промисловості № 47 від  02.02.2001 року фактичними витратами  матеріалів на виробництво  вважається фактичне  їх використання  на виготовлену  і здану за призначенням,  згідно із спеціальними  документами,  продукцію. При цьому  фактичні витрати  повинні бути  підтверджені  спеціальними розрахунками і звітами, в яких  ці витрати  порівнюються  з витратами за нормами  і розшифровуються відхилення від норм  із  зазначенням  їх причин  і  винуватців. Відхилення  від норм  не  списуються на виробничу собівартість, виробленої продукції. Порушення  п. 5.9 ст.5  Закону України  „Про оподаткування  прибутку підприємців” призвело  до порушення  п/п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України „Про податок  на додану вартість”, а саме: КФ ЗАТ „ Промвибух” не відкориговано податковий кредит  на суми  ПДВ від вартості  сировини, яку використано на невиробничі проблеми. Твердження  про те, що  втрати сировини не перевищили допустиму  величину  планових витрат  на  рівні  1% передбачену в  Технологічному  регламенті  отримання  композиції   емульсійної –емульком ( ТР-1-001-2005 р.)  затвердженому директором  КФ ЗАТ „Промвибух” є безпідставним, оскільки,  даний  документ для  перевірки  наданий не був, про що  в акті перевірки  вчинено запис. Крім того, відповідач стверджує, що  КФ ЗАТ „Промвибух” не має права  укладати  безпосередньо від  свого  імені  зовнішньоекономічні  договори, здійснювати  зовнішньоекономічну діяльність  та отримувати  пільги у сплаті  податків під час  здійснення митного оформлення, оскільки  не являється суб’єктом  ЗЕД, що підтверджено  листом  Криворізької митниці від 29.09.2006 року № 45-097144.

Заслухавши пояснення  представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту від 24.11.2006 року  № 301 /230/33175352 ”Про  результати  виїзної планової перевірки  Криворізької філії ЗАТ „Промвибух”, з питань дотримання  вимог податкового,  валютного та іншого законодавства за період  з 01.10.2004 року по  30.06.2006 року” та результатів адміністративного оскарження відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 06.12.2006 року №/0, від 06.12.2006 року № /1, від 22.03.2007 року № /2, від 14.06.2007 року № /3, якими нараховано Криворізькій філії  ЗАТ „Промвибух” податок на додану вартість на суму 574155,0грн. та штрафні санкції на суму 287077,5грн.

Нарахування зазначених сум, в частин, що оспорюється позивачем  згідно з актом  перевірки  пов’язується  з наступними обставинами.

Згідно наданих  для перевірки  актів  випуску продукції ( реєстри  у додатках № 9,10,11,12) матеріальних звітів,  обігово  –сальдових відомостей по рах. 201 „Сировина”  у виробництво за період  з 01.09.2005 року по 31.12.2005 року надійшло:

-          аміачної селітри –2168848,684 кг.

-          Кальцієвої селітри –591505,60 кг.

-          Кальцієвої селітри  водного розчину –66758 кг.

-          Емульгатору –435959,176 кг.

-          Амонізованого розчину нітрату кальцію –1726602,54 кг.

-          Води –45412 кг.

Станом на  31.12.2005 року залишок сировини  у незавершеному виробництві:

-          аміачної селітри –4,9 кг

-          кальцієвої селітри –546 кг.

-          амонізованого розчину нітрату кальцію –12,7 кг

з яких у відповідності з регламентом, який застосовувався на підприємстві, виготовлено 499628 кг емулькому.

В ході  перевірки  підприємством  було  відмовлено   у наданні регламенту, аргументуючи тим, що регламент  є комерційною  таємницею,  таким чином, встановити норми втрат  сировини не має можливості.

Згідно  п. 206  Методичних рекомендацій  з формування собівартості  продукції ( робіт, послуг)  у промисловості № 47 від  02.02.2001 року фактичними витратами  матеріалів на виробництво  вважається фактичне  їх використання  на виготовлену  і здану за призначенням,  згідно із спеціальними  документами,  продукцію. При цьому  фактичні витрати  повинні бути  підтверджені  спеціальними розрахунками і звітами, в яких  ці витрати  порівнюються  з витратами за нормами  і розшифровуються відхилення від норм  із  зазначенням  їх причин  і  винуватців. Відхилення  від норм  не  списуються на виробничу собівартість, виробленої продукції. За період, що  перевіряються наднормативні  витрати  в кількісному виразі склали 38706 кг. Розрахунок втрат  сировини  у вартісному виразі  склали: вересень  2005 року –19400,55 грн., жовтень 2005 року – 27975,44 грн., листопад 2005 року –32509,65 грн., грудень 2005 року -5638,87 грн.

В акті перевірки також зазначається, що підприємством в порушення п/п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” не відкориговано  податковий кредит  на суму ПДВ  від вартості  сировини,  яка  була  витрачена  на виробництво  емулькому  в частині  використання  сировини  на  невиробничі  потреби: вересень 2005 року  на суму  3880 грн., жовтень 2005 року  на суму 5595грн., листопад 2005 року на суму 6502 грн., грудень 2005 року на суму 1128 грн.

Вказаний висновок суд вважає помилковим з таких підстав.

Відповідно до п/п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”  податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.1.32 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” господарська діяльність –це будь-яка  діяльність  особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою.

Отже, наведеними нормами не передбачено використання будь-яких нормативів при визначенні витрат на виготовлення продукції з метою їх оподаткування.

Відповідач не заперечує проти того, що спірна частина сировини дійсно була  витрачена на виготовлення емулькому, але посилається на те, що вона є понаднормативною. Таким чином, відповідач з непередбачених Законом підстав зменшив податковий кредит позивача.

Крім того, в ході судового розгляду відповідачем було пояснено, що норми втрат сировини, а саме питому вагу компоненту на вихід емулькому, ним визначалося на підставі попередніх показників виробництва по витрачанню сировини на виробництво емулькому, на що позивач заперечував тим, що ці дані не можна використовувати, оскільки не враховано технологічні втрати, а також зміни в якості сировини та технології виробництва. Зокрема, згідно з Технологічним регламентом отримання композиції емульсійної –емульком ТР-1-001-2005, затвердженого директором КФ ЗАТ „Промвибух”, щорічні норми витрат основних видів сировини, матеріалів і енергоресурсів на 1 тону емулькому збільшені у порівнянні з балансовими на величину втрат, що плануються, яка дорівнює 1%. Норми витрат на 1т. емулькому основних видів сировини розраховуються  з урахуванням 1% технологічних втрат в залежності від змісту основної речовини в технічних продуктах.

Враховуючи викладене, суд не вбачає порушень податкового законодавства в діях позивача щодо відображення вартості сировини в податковому кредиту, тому нарахування відповідачем за цими обставинами податку за вересень, жовтень 2005року, січень 2006року на суму 17105,0грн. суд визнає безпідставним.

Крім того, при проведенні перевірки відповідачем було встановлено, що КФ ЗАТ „Промвибух” у  графі 2.1 декларації з податку  на додану вартість  „Операції,  що оподатковуються за нульовою ставкою експортні операції” зазначено експортні операції у сумі:

Листопад 2005 року –510635 грн.

Грудень 2005 року –2072285 грн.

Березень 2006 року –197805 грн.

З метою  підтвердження  здійснення експортних  операцій  КФ ЗАТ „Промвибух”  надано  для перевірки:

договір комісії № 19Р/05 від 19.10.2005 року, в якому зазначено, що  ЗАТ „Промвибух” (комітент) в особі директора КФ ЗАТ „Промвибух” Бригінця Ю.В,  діючого на підставі Статуту, Положення  про філію, Протоколу  наглядової ради № 7 від  18.10.2005 року та довіреності  КД № 2373 від 25.06.2005 року з одного боку  та ТОВ „Челсі” (Комісіонер) в особі  директора  Богуна В.М., що  діє на  підставі  Статуту,  уклали  договір  про  наступне:

Комітент доручає, а Комісіонер  зобов’язується  від свого імені, за рахунок  та по  дорученню  Комітента  з винагороду  здійснити  операції    по реалізації на експорт металопродукції виробництва ЗАТ „Макіївський  металургійний завод”;

вантажно –митні декларації:

№ 700000005/5/003183 від 14.11.2005 року, загальна митна  вартість 214088,42 грн;

№ 700000005/5/003171 від 11.11.2005 року, загальна митна вартість 190056,75 грн;

№ 700000005/5/003167 від 11.11.2005 року, загальна митна вартість 106490,11 грн;

№ 700000005/5/003217 від 22.11.2005 року, загальна митна вартість 105381,89 грн;

№ 700000005/5/003233 від 24.11.2005 року, загальна митна вартість 106691,60 грн;

№ 506000002/5/101798 від 14.12.2005 року, загальна митна вартість 1586632,50 грн;

№ 123000001/5/006351 від 16.12.2005 року, загальна митна вартість 273578,70 грн;

№ 506000002/6/100429 від 22.03.2006 року, загальна митна вартість 197805,22 грн;

відповідно до вище перелічених вантажно –митних декларацій у графі  2 (№ 700000005/5/003183 від 14.11.2005 року, № 700000005/5/003171 від 11.11.2005 року, № 700000005/5/003217 від 22.11.2005 року, № 700000005/5/003233 від 24.11.2005 року, № 700000005/5/003167 від 11.11.2005 року)вказано відправник  / експортер ЗАТ „Промвибух”, та  ВАТ „ Макіївський  металургійний комбінат”;

у  графі 2 (№ 506000002/5/101798 від 14.12.2005 року, № 123000001/5/006351 від 16.12.2005 року, № 506000002/6/100429 від 22.03.2006) вказано відправник  / експортер ЗАТ „Промвибух”, та  ВАТ „Челсі”;

у графі 9 вантажно –митних декларацій  вказана особа,  відповідальна  за фінансове  врегулювання  ТОВ „Челсі”,

у графі  44 вантажно –митних декларацій  підставою  для відвантаження  товару  на адресу нерезидента  є договір  35/05-р від 19.10.2005 року та зазначено  договір  комісії № 19Р/05 від 19.10.2005 року.

Посилаючись на Інструкцію про порядок  заповнення вантажно митної декларації, затвердженої наказом  Державної митної служби України від 09.07.1997 року № 307, Порядок заповнення граф вантажної митної декларації  відповідно до митних  режимів експорту, імпорту, транзиту, тимчасового ввезення ( вивезення), митного складу магазину, без митної торгівлі, затвердженого  наказом  Державної митної  служби України від 30.06.1998 року № 380, наказ  ДПА України від 05.08.2002 року № 418, положення про вантажну  митну  декларацію, затвердженим  постановою Кабінету  міністрів  України від 09.06.1997 року № 574, Закон України „Про бухгалтерський  облік та фінансову  звітність в Україні”, Порядок ведення обліку  суб’єктів  ЗЕД в митних, затвердженого наказом  Держмиткому  України від 31.05.1996 року № 237, Закон України „Про державну  реєстрацію  юридичних осіб та фізичних осіб -  підприємців”, ч.  3 т. 95 Цивільного кодексу України, ст.  3 Закону України  „Про  зовнішньоекономічну діяльність” відповідач вважає, що КФ ЗАТ „Промвибух” не має  права  укладати  безпосередньо  від свого  імені  зовнішньоекономічні договори, здійснювати  зовнішньоекономічну  діяльність та отримувати  пільги у сплаті  податків під час  здійснення  митного оформлення, оскільки  не являється  суб’єктом  ЗЕД.

Згідно  з документами, наданими  для перевірки  КФ ЗАТ „Промвибух” за період,   що перевірявся,  передано  на комісію ТОВ „Челсі” металопрокат виробництва ВАТ „Макіївський  металургійний завод” на загальну суму 4324034,63 грн, що  підтверджується  актами  прийому передачі товару  на комісію, та отримано  від  ТОВ „Челсі” грошові кошти у розмірі  4315203,71 грн, що підтверджується виписками банку.

Таким чином,  в акті перевірки зазначається, що КФ ЗАТ „Проміибух” в порушення  п/п.3.1.1 п. 3 ст. 3, п/п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6, п/п. 7.3.1. п. 7.3 ст. 7 Закону України „Про податок  на додану вартість”  неправомірно  застосовано  нульову  ставку  по податку  на додану вартість  чим занижено податкові  зобов’язання у сумі  556145 грн., у тому числі:

листопад  2005 року – 144542 грн.

Грудень 2005 року –372042, грн.

Березень 2006 року –39561 грн.

Суд вважає вказані висновки відповідача помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ст.95 Цивільного кодексу України філією  є  відокремлений  підрозділ  юридичної  особи,  що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Згідно з п.1.1 ст.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платниками  податків  є   юридичні   особи,   їх   філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи.

З наведеного витікає, що філія юридичної особи сплачує податки в межах фактично здійснених нею операцій, які, звичайно, проводяться нею від імені юридичної особи.

Зі змісту ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” також вбачається відсутність обмежень для філій юридичних осіб в застосуванні нульової ставки ПДВ за експортними операціями.

Пунктом 6.2 ст.6 Закону України „Про податок на додану вартість” передбачено, що при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Товари  вважаються  експортованими  платником податку в разі, якщо їх експорт засвідчений належно оформленою митною вантажною декларацією.

Враховуючи те, що за обставинами справи відповідач не спростовує той факт, що експортні операції зроблені дійсно за участю філії, вказана філія є платником ПДВ, а вантажно-митні декларації заповнені належним чином, тому нарахування ПДВ філії  за січень, лютий, березень 2006року на суму 556145,0грн. з огляду на те, що вона не є суб’єктом зовнішньоекономічної діяльності, є неправомірним.

Підсумовуючи викладене, спірні повідомлення-рішення в частині основного платежу з ПДВ на суму 573250 грн. та штрафних санкцій  на суму 286625,00 грн. слід визнати нечинними (недійсними).

Керуючись ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати податкові повідомлення –рішення 06.12.2006 р. № /0, від 06.12.2006 р. № /1, від 22.03.2007 р. № /2, 14.06.2006 року № /3 винесені  нечинними Південної міжрайонної державної податкової інспекції у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, нечинними в частині  визначення податкового зобов’язання з податку на додану вартість  на загальну суму 859875 грн., у тому числі за основним платежем 573250 грн., за штрафними санкціями 286625,00 грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                  Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 10.09.2007року