ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"31" липня 2007 р.
Справа № 10/21/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді:                                                                    Воронюка О.Л.

Суддів:                                                                                 Єрмілова Г.А.

Лашина В.В.

При секретарі:                                                                             Кіценко В.С.

За участю представників сторін:

Від АТ „Український інноваційний банк” в особі Миколаївської філії АТ „Українбанк” – Врадій С.М., довіреність б/н від 26.09.05р.;

Представники позивача та відповідачів в судові засідання не з’явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Підприємства „Інфотех”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.06.2007р.

по справі №10/21/07

за позовом Підприємства „Інфотех”

до Державної виконавчої служби в Заводському районі м. Миколаєва

Приватного підприємства „Виробничо-комерційної фірми Плюс+Д”

3-тя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство „Український інноваційний банк” в особі Миколаївської філії АТ „Українбанк”

про звільнення майна з-під арешту

ВСТАНОВИЛА:

Підприємство “Інфотех” звернулось до господарського суду з позовом до Державної виконавчої служби  в Заводському районі м. Миколаєва,  Приватного підприємства „Виробничо-комерційної фірми Плюс+Д” про звільнення майна, яке належить на праві власності позивачу,  з-під арешту, вказаного в акті опису й арешту від 10.11.2006р. АВ№024402, складеного державним виконавцем Державної виконавчої служби в Заводському районі м. Миколаєва  Орловою В.Г.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.06.2007р. (суддя Фролов В.Д.) в позові Підприємству „Інфотех” до Державної виконавчої служби в Заводському районі м. Миколаєва, Приватного підприємства „Виробничо-комерційної фірми Плюс+Д”, за участю третьої особи - Акціонерного товариства „Український інноваційний банк” в особі Миколаївської філії АТ „Українбанк” про звільнення майна з-під арешту - відмовлено в повному обсязі, за відсутністю підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Підприємство „Інфотех” подало апеляційну скаргу, в якій просить зазначене рішення суду скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права

Підприємство „Інфотех” заявило клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відпусткою представника підприємства в судових органах та лікуванням керівника підприємства.

У огляду на заявлене клопотання розгляд справи відкладався на 31.07.2007р., однак представник скаржника вдруге у судове засідання не з’явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судова колегія зазначає, що стаття 28 ГПК України не обмежує кількість представників сторін у господарському судочинстві, які за довіреностями можуть представляти інтереси учасників судового процесу.

До того ж, керівник Підприємства „Інфотех” вправі надати іншій особі довіреність на представництво інтересів товариства у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Заслухавши пояснення представника АТ „Український інноваційний банк” в особі Миколаївської філії АТ „Українбанк”, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Миколаївської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Підприємства „Інфотех” не підлягає задоволенню з огляду на таке.

30.11.2002 р. між АТЗТ “Ліга” та Підприємством “Інфотех” був укладений договір купівлі-продажу № 3011/02, за умовами якого позивач придбав будівлі, споруди, обладнання, устаткування та інші основні засоби, які забезпечують повний виробничо-технологічний цикл по виробництву морозива, згідно з додатком № 1, який є невід`ємною частиною цього договору та знаходяться за адресою: м. Очаків Миколаївської області, вул. Колгоспна, 84. Загальна вартість майна встановлена сторонами у сумі 4 377 237, 25 грн.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що право власності на майно переходить до Підприємства “Інфотех” після оформлення акту прийому-передачі майна. Цей акт з переліком переданого майна був підписаний сторонами 04.12.2002 р.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що на виробничих площах АТЗТ “Ліга” (м. Очаків, вул. Колгоспна, 84) знаходилось п`ять ліній з виробництва морозива та 2 пастеризаційні установки, що підтверджується інвентаризаційними описами товарно-матеріальних цінностей від 31.12.2001р. При цьому, обладнання, яке АТЗТ “Ліга” передало Підприємству “Інфотех” за договором купівлі-продажу від 30.11.2002р., було придбано за контрактом купівлі-продажу № 16/11 від 16.11.2000р. у фірми “SUSI s.r.o.” Республіки Чехія. В подальшому це обладнання було встановлене в акті обстеження від 16.02.2001р. та було предметом договору застави № 1702/631-02 від 20.02.2001р., укладеного між АТЗТ “Ліга” та КБ “Західінкомбанк”, перед яким АТЗТ “Ліга” мало боргові зобов`язання за кредитною угодою. Саме для погашення своїх зобов`язань та з дозволу КБ “Західінкомбанк”, АТЗТ “Ліга” продало позивачу це обладнання, яке в подальшому стало предметом вказаного договору купівлі-продажу.

Однак 07.07.2001р., тобто після укладення контракту № 16/11 від 16.11.2000р. та договору застави від 20.02.2001р., на підставі угоди про співробітництво, укладеної між АТЗТ “Ліга” та громадянкою Лащук Ю.А., згідно акту приймання-передання (додаток № 1 до вказаної угоди) АТЗТ “Ліга” прийняло належне Лащук Ю.А. на праві власності інше обладнання ніж те, що вказано у контракті та договорі застави № 1702/63-02 від 20.02.2001р., на умовах безоплатного зворотного користування для здійснення спільної виробничої діяльності. Вказане майно також було змонтоване за адресою: м. Очаків, вул. Колгоспна, 84. Далі 29.11.2002р. це обладнання було повернуто від АТЗТ “Ліга” Лащук Ю.А. на підставі акту прийому-передання майна (обладнання).

Слід зазначити, що 22.11.2002 р. Лащук Ю.А. на підставі відповідної угоди придбала корпоративні права на ПП ВКФ “Полюс-Д” і для забезпечення діяльності цього підприємства внесла належне їй на праві власності майно (спірне обладнання) на суму 573 460 грн., повернуте 29.11.2002 р. АТЗТ “Ліга” за договором співробітництва від 07.07.2001р., спочатку як додатково вкладений капітал, який після державної реєстрації змін до Статуту ПП ВКФ “Полюс-Д” став внеском Лащук Ю.А. у статутний фонд вказаного підприємства.

Крім цього, з договору про франшизінг № 29/11/02-L від 29.11.2002р., укладеного між ПП ВКФ “Полюс-Д” і АТЗТ “Ліга”, та акту прийому-передачі обладнання від 19.12.2002 р. видно, що останнім було прийнято у користування до 29.11.2003 р. вже від ПП ВКФ “Полюс-Д” наступне майно: пастеризаційна установка 1996 р. випуску, вартістю 28 000 грн., яка складається з ванни пастеризаційної, гомогенізатору, охолоджувачу пластинчатому; дозрівальна камера 1996 р. випуску, вартістю 27 540 грн., яка складається з: танку дозрівання 1,5 т, танку дозрівання 1,5 т, танку дозрівання 2,4 т; фасована машина РНМ-250 2002 р. випуску, вартістю 25 920 грн.; охолоджувач МВТ-10 1993 р. випуску, вартістю 44 000 грн.; АУШТ-600 1996 р. випуску, вартістю 394 000 грн., який складається з: шафи, 2 компресорів, конденсатору, випарини, транспортеру; морський контейнер 1992 р. випуску вартістю 54 000 грн., а всього було передано майна на загальну суму 573 460 грн.

Таким чином, 19.12.2002р. між ПП ВКФ “Полюс-Д” та АТЗТ “Ліга” відбулась передача зовсім іншого майна ніж те, що вказано в акті прийому-передачі від 04.12.2002 р., яке проводилось між АТЗТ “Ліга” та Підприємством “Інфотех”.

Такий висновок судової колегії підтверджується й укладеним 04.07.2003 р. між ПП ВКФ “Полюс-Д” та АТ “Український інноваційний банк” договором застави, за яким ПП ВКФ “Полюс-Д” для забезпечення виконання умов кредитного договору № 12-030711 від 04.07.2003 р. надало АТ “Український інноваційний банк” у заставу за згодою АТЗТ “Ліга” товари в обігу згідно з переліком (додаток № 1), заставною оцінкою 400 435,90 грн., а також обладнання (основні засоби) згідно з переліком (додаток № 2), заставною оцінкою 573 460 грн.

За додатком № 2 ПП ВКФ “Полюс-Д” надало у заставу наступне майно: пастеризаційна установка 1996 р. випуску, вартістю 28 000 грн., яка складається з ванни пастеризаційної, гомогенізатору, охолоджувачу пластинчатому; дозрівальна камера 1996 р. випуску, вартістю 27 540 грн., яка складається з: танку дозрівання 1,5 т, танку дозрівання 1,5 т, танку дозрівання 2,4 т; фасована машина РНМ-250 2002 р. випуску, вартістю 25 920 грн.; охолоджувач МВТ-10 1993 р. випуску, вартістю 44 000 грн.; АУШТ-600 1996 р. випуску, вартістю 394 000 грн., який складається з: шафи, 2 компресорів, конденсатору, випарини, транспортеру; морський контейнер 1992 р. випуску вартістю 54 000 грн., а всього надано у заставу обладнання на загальну суму 573 460 грн. Тобто, у заставу було надано теж саме майно, що було отримано АТЗТ “Ліга” від ПП ВКФ “Полюс-Д” за договором про франшизінг № 29/11/02-L від 29.11.2002 р.

У зв`язку з невиконанням ПП ВКФ “Полюс-Д” договірних обов`язків за кредитним договором № 12-030711 від 04.07.2003 р., 24.05.2004 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу було здійснено виконавчий напис за яким було звернено стягнення на заставлене за договором застави від 04.07.2003 р. майно по заборгованості на суму 512 262,05 грн. на користь АТ “Український інноваційний банк”.

На підставі цього виконавчого напису, який не був оскаржений в судовому порядку, 10.11.2006р. державним виконавцем ДВС у Заводському районі м. Миколаєва було складено акт опису й арешту майна серії АВ № 024402, за яким було описано: пастеризаційна установка, яка складається з ванни пастеризаційної, гомогенізатору, охолоджувачу пластинчатому; танк дозрівання; фасована машина РНМ-250; охолоджувач МВТ-10; АУШТ-600, який складається з: шафи, 2 компресорів, конденсатору, випарини, транспортеру.

Отже, державним виконавцем ДВС у Заводському районі м. Миколаєва було описано майно, яке хоча й знаходилось на виробничих площах придбаних Підприємством “Інфотех” у АТЗТ “Ліга”, але яке належить саме ПП ВКФ “Полюс-Д”. При цьому, в самому акті опису й арешту майна, який складався в присутності директора Підприємства “Інфотех” Бурця П.Ф., не має заперечень з боку останнього відносно того, що описане майно належить на праві власності саме позивачу, а не ПП ВКФ “Полюс-Д”.

Твердження Підприємства “Інфотех” про фіктивність договору франшизінгу та наданих документів, підтверджуючих право власності ПП ВКФ “Полюс-Д” на спірне обладнання, судова колегія вважає безпідставним, оскільки прокурорською перевіркою, яка проводилась згідно з ухвалою господарського суду Миколаївської області від 30.08.2004 р. за повідомленням господарського суду Миколаївської області з цього приводу, в порушенні кримінальної справи відносно керівництва АТЗТ “Ліга” та ПП ВКФ “Полюс-Д” було відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України.

Одночасно з цим, доказів того, що майно, яке є власністю Підприємства “Інфотех” згідно з договором купівлі-продажу № 3011/02 від 30.11.2002 р. та актом приймання-передачі від 04.12.2002 р., ідентично майну, яке спочатку належало гр. Лащук Ю.А., потім передане нею до статутного фонду ПП ВКФ “Полюс-Д”, та яке було в подальшому описано за актом опису й арешту майна від 10.11.2006 р., позивачем надано не було.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що причиною виникнення спору зі справи стало питання, щодо наявності підстав для звільнення майна з-під арешту.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України „Про виконавче провадження” особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Цим обставинам та доводам, підтвердженим матеріалами справи, суд першої інстанції дав належну оцінку, при цьому не надавши перевагу доводам позивача з належного обґрунтування, у зв`язку з чим повно з`ясував всі обставини справи в їх сукупності.

Відповідно до ст. 4, 43 ГПК України рішення господарського суду повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичним обставинам справи, з достовірністю встановленими господарським судом.

Враховуючи викладене, колегія судів вважає, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги Підприємства “Інфотех” –відсутні.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 103- 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 04.06.2007р по справі №10/21/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу Підприємства „Інфотех” - без задоволення.

Головуючий суддя                    Воронюк О.Л.

Суддя                              Єрмілов Г.А.

Суддя                                                                                          Лашин В.В.

Постанова підписана 01.08.2007р.