СУД
СУД
У Х В А Л А

10.08.07                                                                                 Справа № 6/161.

Суддя Василенко Т.А, розглянувши скаргу ТОВ ТД «Інтеграл»на дії  ДВС по  справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Інтеграл»,

м. Єнакієве Донецької області

до Державного підприємства «Ровенькиантрацит», м. Ровеньки  Луганської області

про стягнення  5 360 592 грн. 95 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Бєляєв О.А., дов. від10.03.06 ;

від відповідача –не прибув;

від ППВР –Попович Я.В., дов. від 01.05.08;

в с т а н о в и в :

Суть спору: позивач звернувся до суду із скаргою на дії підрозділу примусового виконання рішення Головного управління юстиції у Луганській області, за якою просить суд:

- визнати незаконними дії  ППВР Головного Управління юстиції у Луганській області по зупиненню виконавчого провадження № 4130617 по стягненню з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Торговий будинок «Інтеграл»грошових коштів за рішенням господарського суду Луганської області від 18.05.07. за справою № 6/161;

-  скоротити строк зупинення провадження № 4130617 по стягненню з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Торговий будинок «Інтеграл»грошових коштів за наказом господарського суду Луганської області № 6/161 від 04.06.07.

Відповідач до судового засідання не з’явився, проте надав  телеграму за якою просить розгляд скарги відкласти у зв’язку із неможливістю явки представника.

Вказане клопотання судом відхиляється, оскільки відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Окрім цього, неявка одного представника юридичної особи не виключає можливість  забезпечення  явки іншого представника.

Підрозділ примусового виконання рішень Головного управління юстиції у Луганській області надав до суду пояснення по скарзі за якою зазначив, що наказ господарського суду Луганської області № 6/161 від 04.06.07 про стягнення з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Торговий будинок «Інтеграл»боргу у сумі 5 368 013 грн. 93 коп. надійшов на виконання 06.07.07.

09.07.07. державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена сторонам.

У відповідності  до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»та згідно наказу Міністерства палива та енергетики України від 10.11.05. №568 ДП «Ровенькиантрацит»було включено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на строк дії процедури погашення заборгованості відповідно до вищевказаного Закону.

Керуючись вимогами п.15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню  у випадках внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до вказаного закону.

На підставі викладеного, 03.08.07. державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження.

З огляду на викладене  орган виконання судових рішень просить  у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи та доводи учасників процесу, суд прийшов до наступного.

18.05.07. рішенням господарського суду Луганської області по справі №6/161 позов задоволено частково та на користь позивача з відповідача стягнуто: основний борг у сумі 4 847 746 грн. 50 коп., інфляційні нарахування у сумі 176 695 грн. 76 коп., 3% річних у сумі 49 525 грн. 60 коп., пеню у сумі  268 428 грн. 07 коп., витрати по держмиту у сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн.00 коп.

На виконання зазначеного рішення позивачу був виданий наказ від  04.06.2007.

Постановою від 09.07.2007. ППВР Головного управління юстиції в Луганській області було відкрито виконавче провадження щодо виконання наказу суду у справі № 6/161, разом з цим,  постановою від 03.08.2007. виконавче провадження було зупинено на підставі  п.15 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначені дії  виконавчої служби позивач вважає необґрунтованими та зокрема зазначає, що ст. 2 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу„ від 23.06.05 № 2711-УІ (далі –Закон № 2711-УІ) передбачено, що дії цього закону розповсюджуються на підприємства паливно-енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, яка виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії. Заборгованість боржника - ДП „Ровенькиантрацит”, яка була стягнути за рішенням суду від 18.05.06 № 6/161  виникла не внаслідок розрахунків за енергоносії, а внаслідок неналежного виконання ДП „Ровенькиантрацит” своїх договірних зобов’язань. Така заборгованість  не є об’єктом регулювання Закону № 2711-УІ , внаслідок чого сфера дії цього Закону  не може бути розповсюджена на позивача. Внаслідок чого, позивач вважає що дії відповідача щодо винесення постанови від 28.08.06 по зупиненню виконавчого провадження, є незаконними.

Крім того, він вважає, що зупинення виконавчих проваджень відносно підприємств паливно-енергетичного комплексу, які приймають участь у процедурі погашення заборгованості,  регламентовано п. 3.8 ст. 3 Закону України „Про міри, які направлені на стабільне функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”. Однак спеціальним законом при здійсненні виконавчого провадження є Закон України „Про виконавче провадження”. У зв’язку з чим він вважає, що зупинення виконавчих проваджень відносно підприємства паливно-енергетичного комплексу, яке приймає участь у процедурі погашення заборгованості,  здійснилось не на підставі п. 15 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження”, а безпосередньо п. 3.8 ст. 3 Закону України „Про заходи, які направлені на стабільне функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу”.

Зупинення виконавчого провадження та невиконання рішення суду, на думку позивача, порушує його законні права та інтереси, передбачені ст. 6 Європейської конвенції по захисту прав та основних свобод людини, ст. 124 Конституції України і наносить йому значні матеріальні збитки. При цьому він зазначає, що дія мораторію процедури погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу не позбавили можливості щодо добровільного виконання рішень суду цими підприємствами.  За цей час ДП Ровенькиантрацит” не здійснювало погашення існуючої заборгованості по рішенню суду, що дає сумнів, на думку позивача, щодо подальшого погашення заборгованості яка склалась перед ним.

У зв’язку з цим він вважає, що строк зупинення виконавчого провадження по стягненню з ДП „Ровенькиантрацит” підлягає скороченню відповідно до вимог ст.  36 Закону України „Про виконавче провадження”.

Оцінивши доводи учасників процессу  у їх сукупності суд вважає позовні вимоги такими що підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляду справи у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження” від 21.04.99 № 606-ХІУ ( далі –Закон № 606-ХІУ) , передбачено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів  та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених даним Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до даного Закону та інших законів.

Пунктом 15 ст. 34  Закону № 606-ХІУ передбачено, що виконавче провадження підлягає обов’язковому зупиненню у випадку внесення підприємства боржника до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП “Ровенькиантрацит” на момент винесення постанови про зупинення виконавчого провадження № 4130617 по виконанню наказу суду від 04.06.2007. у справі № 6/161, відповідач -  ДП «Ровенькиантрацит»знаходився у реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону 2711-УІ , у зв’язку з чим державний виконавець  діяв у спосіб і у межах повноважень визначених Законом № 606-ХІУ і правомірно виніс постанову про зупинення виконавчих провадження від  03.08.07.

З огляду на викладене, у задоволенні вимог щодо визнання незаконними дій  ППВР Головного Управління юстиції у Луганській області по зупиненню виконавчого провадження № 4130617 по стягненню з ДП «Ровенькиантрацит»на користь ТОВ «Торговий будинок «Інтеграл»грошових коштів за рішенням господарського суду Луганської області від 18.05.07. за справою № 6/161 слід відмовити.

Щодо вимог позивача відносно скорочення строку виконавчого провадження відповідно до  ст. 36  Закону № 606-ХІУ, то вимоги позивача у цій частині слід визнати обґрунтованими та задовольнити з огляду на наступне.

За змістом Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»заборонено вчинення виконавчих дій, що можуть призвести до зменшення активів підприємства-боржника. Між тим, зобов'язання підприємства-боржника жодним чином, не можуть бути його активами. Більш того, майно (а саме - грошові кошти), стягнене на користь позивача рішенням суду, є його власністю. Крім національного законодавства, а саме - статті 316 Цивільного Кодексу України, такий висновок підтверджується нормами міжнародних Конвенцій, ратифікованих Україною. Такою є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема стаття 1 протоколу № 1 до Конвенції. Практика Європейського суду з прав людини також підтверджує нашу думку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що міжнародні договори, згоду на обов’язковість яких дано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства  України.

Пунктом 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини (далі –Конвенція), яка ратифікована Верховною Радою України, передбачено, що кожний при рішенні питання про його громадянські права та обов’язки має право на справедливий та відкрий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” від 23.02.06 № 3477-ІУ зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Як вбачається зі змісту рішення Європейського суду по справі tran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece”(1994 року) держава не може через прийняття законів обмежувати дії судових рішень.

Стаття 124 Конституції України передбачає, що рішення суду є обов’язковими для виконання на всієї території України.

Обмеження дій судових рішень які винесені проти підприємств паливно-енергетичного комплексу за своєю суттю є обмеженням права на обов’язкове виконання рішення суду протягом розумного строку. Рішенням Європейського суду від 27.06.00 по справі v. Filand” визначено, що “Суд бере до уваги згоду сторін, що частина 1 ст. 6 Конвенції застосовується у сукупної тривалості проваджень, включаючи зі стадією вирішення питання про виконання судових рішень. Суд не бачить підстав не погодитися з цим. ”Тобто, винесення судового рішення та його виконання є  єдина процедура. Тому, прийняття Закону № 2711-УІ не обмежувало підприємство боржника –ДП “Ровенькиантрацит”добровільно виконувати рішення суду, однак протягом дії мораторію, воно не здійснило жодної дії, яка була б направлена на таке виконання.

Однак, неправомірне зупинення виконавчого провадження на невиправдано довгий строк є порушенням як статті 124 Конституції України, так і права позивача на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У своєму рішенні від 20.07.04 по справі «Shmalko v. Ukraine»(Шмалько проти України) Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд нагадує, що частина 1 статті 6 забезпечує кожному право на розгляд його справи, що стосується цивільних прав та обов’язків, судом чи трибуналом, при цьому право на доступ, тобто право розпочати провадження в суді у цивільній справі, є лише одним з аспектів. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла остаточному та обов'язковому судовому рішенню залишатися без дії на шкоду однієї з сторін. Було б неприпустимо, якби частина 1 статті  детально визначала процесуальні гарантії, надані сторонам у провадженні -провадженні, що є справедливим, публічним та оперативним, - без забезпечення виконання судових рішень. Тлумачити статтю як таку, що стосується тільки доступу до суду та здійснення судового провадження, призвело б, імовірно, до ситуації, яка суперечить, принципам верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію». Абсолютно аналогічну позицію Європейський суд виклав у своєму рішенні від 07.05.2002 року по справі «Вurdov v. Russia»(Бурдов проти Росії). Нарешті, у рішеннях по зазначених справах та у рішенні від 26.11.1997 року по справі «Hornsby v. Gгеесе»(Хорнсбі проти Греції) Європейський суд зробив чіткий висновок: «Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має, відповідно, розглядатися як невід'ємна частина «судового розгляду»для цілей статті б». Також висновок про порушення частини 1 статті 6 Конвенції було зроблено судом у рішенні від 21.11.1994 року по справі «Stran Gгеек Refineries and Stratis Andreadis v. Greece»(Підприємство «Stran Gгеек Refineries»та Стратіс Андреадіс проти Греції». По цій справі Європейський суд зазначив, що державні органи не повинні приймати закони, які обмежують дію окремих судових рішень.

Обмеження дій судових рішень які винесені проти підприємств паливно-енергетичного комплексу за своєю суттю є обмеженням права на обов’язкове виконання рішення суду протягом розумного строку. Рішенням Європейського суду від 27.06.2000 по справі проти Финляндії визначено, що “Суд бере до уваги згоду сторін, що частина 1 ст. 6 Конвенції застосовується у сукупної тривалості проваджень, включаючи зі стадією вирішення питання про виконання судових рішень. Суд не бачить підстав не погодитися з цим.” Тобто, винесення судового рішення та його виконання є  єдина процедура. Тому, прийняття Закону № 2711-УІ не обмежувало підприємство боржника –ДП “Антрацит” добровільно виконувати рішення суду, однак протягом дії мораторію, воно не здійснило жодної дії, яка була б направлена на таке виконання.

У зв’язку з вищевикладеним, суд вважає за можливе, на підставі  ст. 36 Закону України  № 606-ХІУ скоротити строк зупинення виконавчого провадження по виконанню наказу суду  № 6/161 від 18.05.07. до дня винесення рішення  (з моменту винесення даної ухвали).

На підставі викладеного та  керуючись  ст. ст.  86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х  в а л и в :

1. Скаргу ТОВ «Торговий будинок «Інтеграл» задовольнити частково.

2. У задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними дій виконавчої служби у м. Ровенки відмовити.

3.  Скоротити строк зупинення виконавчого провадження щодо виконання наказу суду               № 6/161  від 04.06.07, до дня винесення даної постанови.

Суддя                                                                                                   Т.А.Василенко

Помічник судді                                                                               Т.В .Шкуть