ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.07                                                                                       Справа №10/107/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Шерник О.В.,

за участю представників:

позивача: Бородін А.О. – довіреність № б/н від 05.01.2007 року;

відповідача: Вечерко М.М. – довіреність б/н від 13.02.2007 року

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2007 р. у справі № 10/107/07

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК Укрторгпром», м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ», м. Запоріжжя

про стягнення суми 39620,75 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК Укрторгпром» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ» про стягнення 32505грн.00коп. основного боргу, 2331грн.45коп. пені, 411грн.43коп. -3% річних, 2372грн.87коп. – інфляційних витрат та 2000грн.00коп. на оплату послуг адвоката.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Алейнікова Т.Г.) від 15.03.2007 року у справі № 10/107/07 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТПК Укрторгпром» 32505грн.00коп. (судом помилково зазначено  35525грн.) основного боргу, 411грн.43коп. – 3 % річних, 2372грн.87коп. – збитків від інфляції та 2000грн.00коп. витрат за надані послуги адвоката, 372грн.89коп. витрат по держмиту та 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Розстрочено виконання рішення на 6 місяців, стягуючи щомісяця по 6214грн.88коп.

Рішення суду у задоволеній частині позовних вимог мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог. Щодо стягнення суми пені у позові відмовлено, у зв’язку з тим, що сторони не узгодили розмір пені.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ» не погодилася із рішенням господарського суду першої інстанції та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить змінити  рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2007 року у справі № 10/107/07 в частині стягнення витрат за надані послуги адвоката, обмеживши цей розмір. Вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд не в повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для справи. Вказує, що  витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 2000грн.00коп. є необґрунтованими та завищеними, враховуючи той факт, що справа не є складною та не вимагає значного обсягу часу та роботи. Посилається на роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 року та Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 13.02.2002 року № 01-8/155.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 22.05.2007 року у справі  № 10/107/07 апеляційний розгляд справи призначено на 20.06.2007 року.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2025 від 20.06.2007 року справу № 10/107/07 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Мірошниченко М.В., Хуторной В.М.

В судовому засіданні 20.06.2007 року представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТПК Укрторгпром» відзив на апеляційну скаргу не надало. Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду – без змін.

За заявою представників сторін, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційного подання і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Вислухавши представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія Укрторгпром» поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ» чугун ПЛ-1 у кількості 19,7 тон за ціною 1375грн. за одну тону без ПДВ на загальну суму 32505грн.00коп., у т.ч. ПДВ - 5417грн.50коп., згідно накладної № 48 від 21.08.2006 року.

Товариством  з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ» товар було отримано у повному обсязі, що підтверджується довіреністю ЯМО № 381727 від 21.08.2006 року, але не оплачено.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ»,                            м. Запоріжжя 32505грн.00коп. основного боргу, 2331грн.45коп. пені, 411грн.43коп. -3% річних, 2372грн.87коп. – інфляційних витрат та 2000грн.00коп. на оплату послуг адвоката було предметом судового позову у цій справі.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо законом або договором не встановлено строк виконання зобов’язань, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов’язання у семиденний строк  від дня пред’явлення вимоги.

Як встановлено колегією суддів, позивачем 21.08.2006 року виставлено рахунок-фактуру № СФ-142.

Відповідачем не було здійснено оплату за вказаним рахунком-фактурою.

01.09.2006 року відповідачу направлено факсограму вих. № 0109 з вимогою виконати  зобов’язання зі сплати отриманого товару.

Відповідач відповіді на факсограму не надав, суму заборгованості не сплатив.

25.10.2006 року на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою сплатити заборгованість. Згідно повідомлення про вручення, претензія отримана представником відповідача 03.11.2006 року.

До цього часу відповідачем заборгованість не сплачена.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 32505грн.00коп. підтверджується матеріалами справи та не оспорюється самим відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правомірним стягнення з відповідача на корить позивача 32505грн.00коп. основного боргу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Враховуючи, що сторонами не було узгоджено розмір пені, у разі прострочки платежу, колегія суддів вважає вимоги позивача щодо стягнення пені у розмірі 2331грн.45коп. безпідставними.

Згідно ст. 265 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням  встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням вищенаведеної норми кодексу, а також беручи до уваги вірний розрахунок позивачем 3% річних та інфляційних витрат, колегія суддів вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача  411грн.43коп. -3% річних та 2372грн.87коп. – інфляційних витрат.

До того ж, слід зазначити, що відповідач погодився із рішенням суду  в частині стягнення основного боргу в сумі 32505грн.00коп., 411грн.43коп. -3% річних та 2372грн.87коп. – інфляційних витрат.

Також колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо законності вимог позивача про стягнення з відповідача 2000грн.00коп. витрат на послуги адвоката.

Як свідчать матеріали справи, 05.01.2007 року між позивачем у справі та адвокатом Бородін А.О. укладено адвокатську угоду № 724, згідно якої замовник  доручає, а адвокат бере на себе зобов’язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Згідно додатку № 1 до угоди № 724 від 05.01.2007 року, сторони за цією угодою домовились, що адвокат бере на себе зобов’язання: провести досудову підготовку, а також представляти інтереси замовника в господарському суді Запорізької області у справі про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ». Замовник бере на себе зобов’язання: забезпечити адвоката усіма необхідними матеріалами по справі, надати усю достовірну інформацію, а також виплатити винагородження у розмірі 2000грн.00коп. авансом.

Платіжним дорученням №37 від 30.01.2007 року позивачем сплачено за адвокатською угодою адвокату 2000грн.00коп.

Як встановлено колегією суддів, адвокатом підготовлено матеріали до господарського суду щодо цієї позовної заяви, адвокат Бородін А.О. двічі представляв інтереси в господарському суду Запорізької області. Оскаржуваним рішенням суду вимоги позивача в частині стягнення 32505грн.00коп. основного боргу, 411грн.43коп. -3% річних, 2372грн.87коп. – інфляційних витрат задоволені.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку, відсутні підстави вважати суму адвокатських послуг у розмірі 2000грн.00коп. необґрунтованою та завищеною, або такою що неспіврозмірна.

Відповідачем жодним чином не доведено завищення або неспіврозмірність цих витрат.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь  позивача 2000грн. витрат на послуги адвоката.

Також, є обґрунтованим і висновок господарського суду першої інстанції щодо розстрочення виконання рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи, висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2000грн. витрат на послуги адвоката, відповідає фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства.

Доводи, викладені відповідачем у апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ», м. Запоріжжя задоволенню не підлягає.

Судові витрати за позовом (державне мито в сумі 372грн.89коп. та витрати на інформаційно-технічне обслуговування судового процесу) правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито за апеляційною скаргою відноситься на відповідача.

Однак, як встановлено колегією суддів в судовому засіданні, у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах цього рішення, господарським судом першої інстанції допущено описку стосовно суми основного боргу, а саме: замість «32505грн.00коп.» помилково вказано «35525грн.00коп.».

В судовому засіданні представники сторін підтвердили факт здійснення судом описки щодо суми основного боргу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.89 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що судом фактично розглядалися саме вимоги щодо стягнення, у тому числі, 32505грн.00коп. суми основного боргу, і у мотивувальній частині рішення зазначається і правильна сума основного боргу, колегія суддів вважає за можливе виправити описку, яка не впливає на суть спору, у зв’язку з чим, у описовій, мотивувальній та резолютивні частинах рішення суду по цій справі замість «35525грн.00коп.» читати «32505грн.00коп.»

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст. 89, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сантехніка ЗАЗ», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2007 р. у справі № 10/107/07 – без змін.

Виправити у описовій, мотивувальній та резолютивній частинах рішення господарського суду Запорізької області від 15.03.2007 р. у справі № 10/107/07 описку щодо зазначення суми основного боргу, у зв’язку з чим, замість «35525грн.00коп.» читати «32505грн.00коп.»