СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27.08.07                                                                                 Справа № 3/496ад.

Суддя  Батюк Г.М.,  розглянувши матеріали справи за позовом

Прокурора м. Лисичанська Луганської області в інтересах держави в особі Управління Пенсійного Фонду в м. Лисичанську Луганської області, м. Лисичанськ Луганської області

до Відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м.Лисичанськ в особі відокремленого підрозділу «Вузол виробничо- технологічного зв’язку»ВАТ «Лисичанськвугілля»,м.Лисичанськ  Луганської області

про стягнення 4518 грн.  72  коп.

за участю представників сторін

від позивача –Пурик С.О., дов. № 06-01 від 01.12.06;

від  відповідача –не прибув (явка обов’язкова);

від заявника-  прокурор прокуратури Луганської області Ногіна О.М., посвідчення № 306від 04.07.07

встановив:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з відшкодуванням фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах у сумі 4518 грн. 72  коп.

Відповідач у відзиві  на позовну заяву від 13.08.07 № 01/63,зданого до суду 27.08.07, розмір позовних вимог визнав повністю. Відповідач листом від 13.08.07 № 01/64,зданого до суду 15.08.07, просить суд розглянути справи 27.08.07 без участі його представника. Клопотання відповідача судом задовольняється.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який набрав законної сили  з 1 вересня 2005 року, до початку  діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України,  вирішуються відповідним господарським  судом  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому, підсудність таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості позивача виступає суб'єкт владних повноважень, та з урахуванням рекомендацій Верховного суду України, провадження у даній справі порушено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Дослідивши  матеріали справи, додатково надані документи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 2 Заключних положень Закону України від 09.07.03 № 1058-ІV “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі -Закон) передбачено, що підприємства та організації з грошових коштів, які призначені на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, яка покриває витрати на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п. ‘’а’’та п.п. ‘’б’’‘’з’’ст. 13 Закону України ‘’Про пенсійне забезпечення’’до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України ‘’Про пенсійне забезпечення”. Таким чином, витрати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств. При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, що діяв до набрання чинності Законом № 1058-ІV.

З 16.03.2000 відшкодування витрат по пільгових пенсіях здійснюється відповідно до Закону України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” від 26.06.97 № 400/97 ВР, згідно зі ст. 2 якого для платників збору об’єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. ‘’б’’‘’з’’ст. 13 Закону України ‘’Про пенсійне забезпечення’’до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 12 Закону України ‘’Про пенсійне забезпечення” (відповідно до Закону України від 17.02.00 № 1461-ІІІ “Про внесення змін до деяких Законів України”). Таким чином, витрати по оплаті пільгових пенсій відшкодовуються Пенсійному фонду за рахунок відповідних підприємств.

Відповідно до Інструкції “Про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України”, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.10.01 № 16-6 та зареєстрованої  в Міністерстві юстиції України 29.11.01 за № 998/6189 (далі –Інструкція 2001 року) (аналогічні положення передбачені Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.03 № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві Юстиції 16.01.04 № 64/8663 –далі Інструкція 2004 року), підприємство відповідача зареєстроване платником збору в Управлінні Пенсійного фонду України в місті Стаханові Луганської області.

Вказані вимоги діючого законодавства України  ВП «Вузол виробничо- технологічного зв’язку»ВАТ «Лисичанськвугілля»(ВАТ «Лисичанськвугілля»є юридичною особою) (відповідач у справі) не виконує і станом на 01.05.07 за період з 01.01.06 по 01.05.07 заборгованість відповідача перед позивачем  по виплаті та доставці пільгових пенсій складає 4518 грн. 72 коп.

Заборгованість відповідача перед позивачем  по виплаті та доставці пільгових пенсій за період з 01.01.06 по 01.05.07 складає 4518 грн. 72 коп.

Згідно з розрахунком позивача,  сума боргу за період з 01.01.06 по 01.05.07 складає 4518 грн. 72  коп., що підтверджено матеріалами справи.

Позивач пред’явив  до стягнення з відповідача заборгованість  по виплаті та доставці пільгових пенсій за період з 01.01.06 по 01.05.07 у сумі 4518 грн. 72 коп., складають суми пенсій, виплачених відповідним пенсіонерам, особливий характер праці яких підтверджений матеріалами справи.

Відповідно до Інструкції “Про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України”, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 19.10.01 № 16-6 та зареєстрованої  в Міністерстві юстиції України 29.11.01 за № 998/6189  (аналогічні положення передбачені Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.03 № 21-1, зареєстрованою в Міністерстві Юстиції 16.01.04 № 64/8663) відповідачеві були надіслані повідомлення-розрахунки на суму заборгованості, які відповідачем була отримані (що підтверджено відповідачем) та не спростовані.

У зв’язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь  суму заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій за період з 01.01.06 по 01.05.07 у сумі 4518 грн. 72 коп.

Відповідачем у відзиві на позовну заяву розмір позовних вимог визнав у повному обсязі.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення повністю.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача  суму заборгованості по виплаті та доставці пільгових пенсій за період з 01.01.06 по 01.05.07 у сумі 4518 грн. 72 коп., документально обґрунтовані, відповідають чинному законодавству, підтверджені матеріалами справи, зданими відповідачем до позивача розрахунком суми страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті та додатком до цього розрахунку, де повноважною особою відповідача зазначена заборгованість відповідача  станом на 01.05.07 з відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, призначених у тому числі відповідно до п."з" ст.13 Закону України ‘’Про пенсійне забезпечення” у сумі 4518 грн. 72 коп., тому підлягають до задоволення повністю у сумі 4518 грн. 72 коп..

Таким чином, позовні вимоги є документально обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, у тому числі актом звірення розрахунків  від 07.08.07, який підписаний сторонами у справі без доповнень та зауважень, скріплений печатками їх підприємств, тому підлягають до задоволення повністю у сумі 4518 грн. 72 коп.  та підлягають стягненню з відповідача.

З огляду на викладене позовні вимоги слід визнати обґрунтованими повністю, та такими, що підтверджені матеріалами справи,   відповідачем не спростовані.

Згідно зі ст.ст.112, 136 КАС України у разі визнання відповідачем адміністративного позову суд приймає рішення  про задоволення адміністративного позову за умови, що дії відповідача не суперечать закону або не порушують чиї - небудь права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що дії відповідача у справі не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому законом порядку, віднесення судових витрат на відповідача, який не є суб'єктом владних повноважень, у даному випадку не передбачено чинним законодавством, у тому числі ст. 94 КАС України.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в  якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників позивача та відповідача про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом п'ятиденного строку.

На підставі  викладеного,  керуючись ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 112,136,158-163 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

вирішив:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м.Лисичанськ вул. Малиновського,1, в особі відокремленого підрозділу «Вузол виробничо- технологічного зв’язку»ВАТ «Лисичанськвугілля»,м.Лисичанськ  Луганської області, в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Привільнянська»ВАТ «Лисичанськвугілля»,м.Лисичанськ Луганської області, вул. Малиновського,4, на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області,  м.Лисичанськ Луганська область,  вул. Свердлова,347,  р/р 3 в ЛОУ ВАТ «Державний ощадний банк «, МФО 304665, , витрати на виплату та доставку пільгових пенсій у сумі 4518 грн.  72  коп.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 30.08.07 у відповідності до вимог ст. 167 КАС України.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 30.08.07

Суддя                                                                                           Г.М.Батюк