ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20.08.2007
Справа № П8/3820

Дніпропетровський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сизько І. А. (доповідач)

суддів Чимбар
Л.О., Чоха Л.В.

при секретарі судового засідання:
Гайдук Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача:  ОСОБА_2 представник, довіреність НОМЕР_1 від
05.11.04;

від
відповідача:  Семикіна Л.В. представник,
довіреність №86  від 01.08.07;

розглянувши матеріали апеляційної
скарги ОСОБА_1,
м.Дніпропетровськ

на ухвалу господарського
суду Дніпропетровської області від 28.05.07р. у справі №П8/3820

за позовом ОСОБА_1,  м.Дніпропетровськ

до товариства
з обмеженою відповідальністю “Континенталь-Енерго”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 1 600 000грн.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 м.Дніпропетровськ звернулася з
позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю
“Континенталь-Енерго” м.Дніпропетровськ про стягнення вартості частини майна
товариства, пропорційної її частці у статутному капіталі, в розмірі 1 600
000грн. у зв'язку з її виходом  зі складу
учасників зазначеного товариства.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 28.05.07р. (суддя Дубінін І.Ю.) по справі
№П8/3820  було повернуто позовну заяву
без розгляду на підставі п.4 ст.63 ГПК України, оскільки позивачем при
зверненні до суду з позовною заявою не сплачено держмито в сумі 16 000грн.,
виходячи з ціни позову.

Не погодившись з ухвалою
господарського суду позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилається на
порушенням господарським судом норм процесуального права. Просить скасувати
ухвалу від 28.05.07р. по справі №П8/3820 та передати справу на розгляд до
господарського суду Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі скаржник
зауважує, що відповідачем не було
виплачено належні грошові кошти учаснику господарського товариства у
зв'язку з виходом зі складу учасників товариства, що стало підставою для
звернення за захистом своїх прав до господарського суду. На думку скаржника,
судом першої інстанції були порушені вимоги п.37 ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України №7-93 від 21.01.1993р. “Про державне мито”,  Постанови
Кабінету Міністрів України №1258 від 21.12.2005р. “Про затвердження
порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів,
пов'язаних з розглядом цивільних та господарський справ, та їх розмірів”,
неправильно застосовані положення п.4 ст.63 ГПК України.

Товариство з обмеженою
відповідальністю “Континенталь-Енерго” м.Дніпропетровськ відзив на апеляційну
скаргу не надало. В судовому засідання представник відповідача просить ухвалу
суду залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення, оскільки на
вимоги позовної заяви скаржника не розповсюджуються положення п.37 ст.4 Декрету
Кабінету Міністрів України №7-93 від 21.01.1993р. “Про державне мито”.

Дослідивши доводи апеляційної
скарги, вислухавши представників сторін, перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню в силу наступного.

В березні 2003р. позивачка з іншими
громадянами  України виступила в якості
засновника господарського товариства -товариства з обмеженою відповідальністю
“Континенталь-Енерго”. В лютому 2005р. позивачка прийняла рішення про вихід зі
складу учасників зазначеного товариства, про що нею була складена відповідна
нотаріально посвідчена заява, та направлена на адресу відповідача.

Відповідно до ст.54 Закону України
“Про господарські товариства” та ст.13 Статуту ТОВ “Континенталь-Енерго”,
підприємство повинно учаснику товариства, який виходить з його складу, після
затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, в строк до 12
місяців з дня виходу виплатити вартість частини майна товариства, пропорційну
його частці у статутному фонді.

ОСОБА_1 звернулася до
господарського суду з позовом до ТОВ
“Континенталь-Енерго” про стягнення 1 600 000грн., що, як вона вважає,
становить вартість частини майна товариства, пропорційну її частці у статутному
капіталі відповідача, оскільки  на момент
звернення позивачки до суду відповідачем не була виплачена зазначена сума.

Пунктом 37 ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України №7-93 від 21.01.1993р. “Про державне мито” встановлено, що
“від сплати державного мита звільняються: ... громадяни -за позовами про
відшкодування збитків, завданих неповерненням у терміни, передбачені договорами
або установчими документами, грошових та майнових внесків, які були залучені до
акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших
юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян”.

Постановою Кабінету Міністрів
України №1258 від 21.12.2005р. “Про затвердження порядку оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом
цивільних та господарський справ, та їх розмірів” передбачено, що витрати з
інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом господарських
справ, сплачуються позивачами, у встановленому порядку звільнених від сплати
державного мита, - за нульовою ставкою.

Таким чином, виходячи з
вищенаведеного, висновок господарського суду про повернення позовної заяви
ОСОБА_1 без розгляду на підставі п.4 ст.63 ГПК України є помилковим та
суперечить вимогам законодавства.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106
Господарського процесуального кодексу
України,  суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну
скаргу ОСОБА_1 м.Дніпропетровськ
задовольнити.

Ухвалу
господарського суду Дніпропетровської області від 28.05.2007р. у справі
№П8/3820 скасувати, справу направити на розгляд по суті до господарського суду
Дніпропетровської області.

Постанова
може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя
І.А.Сизько

Суддя
Л.О.Чимбар

Суддя
Л.В.Чоха

З
оригіналом згідно

Помічник
судді
Н.О.Стрюк