ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.08.2007
Справа №2-7/6834-2007

За позовом Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (54029, м. Миколаїв, Заводський район, вул. Галини Петрової, 2А, ідентифікаційний код 31159920)

До відповідача  Закритого акціонерного товариства «Кримводбуд» (95000, м. Сімферополь, вул. Плотинна, 9, ідентифікаційний код 01036017)

Про стягнення 36061,67 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Гетун А. В., предст., дов. №2260 від 27.12.2006 р.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Дочірнє підприємство «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Закритого акціонерного товариства «Кримводбуд» про стягнення 36061,67 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що заборгованість відповідача за поставлений йому позивачем товар складає 29862,62 грн., яка до часу подачі позову до суду в добровільному порядку погашена не була. Крім того, позивач просить стягнути з ЗАТ «Кримводбуд» 3212,78 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 895,88 грн. та штраф за прострочення виконання грошового зобов’язання у розмірі 6985,83 грн.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що вимога позивача про стягнення з ЗАТ «Кримводбуд» суми заборгованості в розмірі 23770,50 грн. за поставлений за видатковою накладною №РН-224 від 29.10.2004 р. товар є безпідставною, оскільки зазначена витратна накладна підписана невідомою особою без зазначення номера та дати довіреності, яка посвідчує повноваження особи на отримання товарно-матеріальних цінностей. Відповідач також звернув увагу на те, що довіреності на отримання товару за накладними №РН-269 від 26.11.2004 р., №РН-270 від 26.11.2004 р., №РН-313 від 30.11.2004 р. не відповідають вимогам положень чинного законодавства, оскільки не містять підпису головного бухгалтеру ЗАТ «Кримводбуд». Також відповідач зауважив, що між ЗАТ «Кримводбуд» та ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» взагалі відсутні будь-які договірні відносини. З урахуванням викладеного відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача надав суду клопотання про призначення по справі судової експертизи. Згідно з приписами ст. 41 Господарського процесуального кодексу України судова експертиза призначається з метою роз’яснення питань, що виникають при вирішенні господарського пору та потребують спеціальних знань. Однак, суд вважає, що матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, через що суд не вбачає підстав для призначення експертизи.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки  виникають  із  дій  осіб,  що передбачені актами цивільного законодавства,  а також із дій осіб, що  не  передбачені  цими  актами,  але  за  аналогією  породжують цивільні права та обов'язки. Підставами   виникнення   цивільних  прав  та  обов'язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення  літературних,  художніх  творів,  винаходів  та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання  майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи,  спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як стверджує позивач, в жовтні та листопаді 2004 року філією «Кривоозерський райавтодор», що є структурним підрозділом  Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», на підставі витратних накладних №РН-224 від 29.10.2004 р., №РН-269 від 26.11.2004 р., №РН-270 від 26.11.2004 р., №РН-313 від 30.11.2004 р. Закритому акціонерному товариству «Кримводбуд» був переданий товар на загальну суму 29862,62 грн., на оплату якого були виписані відповідні рахунки. Позивач зазначає, що вказана сума боргу не була сплачена відповідачем в добровільному порядку, у зв’язку з чим ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними доказами та у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Наказом Міністерства фінансів України №99 від 16.05.1996 р. була затверджена Інструкція про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, п. 1 якої передбачено, що Інструкція поширюється на підприємства, установи та організації, їхні відділення, філії, інші відособлені підрозділи та представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності.

Відповідно до п. 5 Інструкції довіреність підписується керівником та головним бухгалтером підприємства або їх заступниками та особами, які на те уповноважені керівником підприємства.

При виписуванні довіреності перелік цінностей, які належить отримати по ній (графа “Найменування цінностей” у бланку довіреності), наводиться обов’язково із зазначенням назви і кількості цінностей для одержання, незалежно від того, чи є такі відомості у документах на відпуск (наряді, рахунку, договорі, замовленні, угоді тощо) цінностей (п. 6 Інструкції).

Згідно з п. 7 Інструкції забороняється видавати довіреності, які повністю або частково не заповнені, не мають зразків підпису осіб, на ім’я яких вони виписані.

П. 8 Інструкції передбачено, що строк дії довіреності встановлюється в залежності від можливості одержання та вивозу відповідних цінностей за нарядом, рахунком, накладною або іншим документом, що їх замінює, на підставі якого видана довіреність, однак, не більше як на 10 днів.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що товар за видатковими накладними №РН-269 від 26.11.2004 р., №РН-270 від 26.11.2004 р. був отриманий представником відповідача Глемязним П. В. на підставі довіреності ЯЗШ №042104 від 01.11.2004 р. (а. с. 9), яка не містить підпис головного бухгалтера ЗАТ «Кримводбуд». Крім того, строк дії довіреності ЯЗШ №042104 від 01.11.2004 р. на момент отримання товару за вищевказаними накладними минув. Аналогічна ситуація склалася при отриманні товару за накладною №РН-313 від 30.11.2004 р. Так, зазначена накладна містить вказівку на підтвердження повноваження особи на отримання товарно-матеріальних цінностей довіреністю ЯЗШ №042144 від 05.11.2004 р. (а. с. 14), на якій також відсутній підпис головного бухгалтера ЗАТ «Кримводбуд», та строк дії якої закінчився. Суд також звертає увагу на те, що видаткова накладна №РН-224 від 29.10.2004 р. взагалі не містить вказівки на номер та дату довіреності. В свою чергу позивач, всупереч вимозі суду, викладеній в ухвалі від 03.07.2007 р., не надав довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей за видатковою накладною №РН-224 від 29.10.2004 р.

П. 12 Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей передбачено, що забороняється відпускати цінності, зокрема, у випадках подання довіреності, виданої з порушенням встановленого порядку заповнення або з незаповненими реквізитами, подання довіреності, яка має виправлення і помарки, що не підтверджені підписами тих же осіб, які підписали довіреність, закінчення строку дії довіреності тощо.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

За таких обставин, наявні в матеріалах документи, якими позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Кримводбуд» заборгованості за поставлений товар у розмірі 29862,62 грн., не є належними доказами в розумінні норм чинного законодавства та не підтверджують факт поставки товару, через що у суду відсутні правові підстави для задоволення позову Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України».

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.