СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

26 вересня 2007 року

Справа № 2-22/10753-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Латиніна
О.А.,

суддів                                                                      Маслової
З.Д.,

Котлярової О.Л.,

за участю представників сторін:

позивача: Лукашова
Н.В. дов. 47 від 03.01.2007 року;

відповідача:
ОСОБА_2 дов.НОМЕР_1; ОСОБА_1 паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1;

розглянувши апеляційні скарги
Управління кооперативної торгівлі та ринків "Кримкоопринкторг"
Кримспоживспілки та суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 на рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 09 липня 2007 року у справі
№ 2-22/10753-2006

за позовом          Управління
кооперативної торгівлі та ринків "Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки
(вул. Самокіша, 30, м.Сімферополь, 95011)

до суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення
збитків та звільнення приміщення

ВСТАНОВИВ:

Управління кооперативної торгівлі
та ринків „Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки звернулось до господарського суду
АР Крим з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення
49878,00 грн. за користування приміщенням, спонукання до звільнення нежитлового
приміщення за адресою АДРЕСА_2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач без правових підстав займає належне позивачеві приміщення,
розташоване за адресою АДРЕСА_2, не сплачує плату за користування зазначеним
приміщенням, в наслідок чого, Управлінню кооперативної торгівлі та ринків
„Кримкоопринкторг” було завдано збитки у вигляді неотриманої орендної плати в
розмірі 49878,00 грн.

Уточнивши позовні вимоги, Управління
кооперативної торгівлі та ринків „Кримкоопринкторг” просить стягнути з
відповідача 86732,30 грн. збитків за період з 01.01.2004 року по 15.06.2007
року.

Рішенням господарського суду АР
Крим (суддя Яковлєв С.В.) від 09.07.2007 року у справі № 2-22/10753-2006 позов
задоволено частково. Суд стягнув з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
на користь Управління кооперативної торгівлі та ринків
"Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки 54314,00 грн. збитків, а також
зобов'язав відповідача звільнити незаконно зайняте нежитлове приміщення за
адресою: АДРЕСА_2. В решті позову відмовлено.

При прийнятті рішення, суд першої
інстанції встановив, що 05.02.2004 року між відповідачем та Євпаторійським
міськкоопринкторгом, який входить до складу Управління кооперативної торгівлі
та ринків „Кримкоопринкторг”, був укладений договір оренди нежитлового
приміщення НОМЕР_2, відповідно до якого СПД ОСОБА_1 було передано у
користування на термін до 29.12.2004 року нежитлове приміщення загальною площею
163,00 кв.м. у АДРЕСА_2 для використання під ковбасних цех. Також встановивши
той факт, що рішенням господарського суду АР Крим від 17.11.2005 року у справі
№ 2-20/1785-2005 вказаний договір оренди було визнано неукладеним, суд першої
інстанції прийшов до висновку про користування відповідачем спірним майном без
достатніх на те правових підстав, що тягне за собою право власника майна на
відшкодування завданих йому збитків. Встановивши період, за який з СПД ОСОБА_1
мають бути стягнені збитки, з 01.01.2004 року по 31.01.2006 року, господарським
судом АР Крим позов було задоволено частково - в сумі 45314,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду,
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та Управління кооперативної торгівлі та ринків
"Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки звернулись до Севастопольського
апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Суб'єкт підприємницької
діяльності  ОСОБА_1 в апеляційній скарзі
просить рішення суду першої інстанції скасувати, мотивуючи свої вимоги тим, що
господарським судом АР Крим було неповно досліджено обставини набуття права
власності та не встановлено фактичного власника спірного приміщення загальною
площею 163 кв.м. у АДРЕСА_2. На думку відповідача дані факти є суттєвими для
визнання позовних вимог обгрунтованими чи необгрунтованими.

Управління кооперативної торгівлі та
ринків "Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки в апеляційній скарзі
просить рішення суду першої інстанції змінити, позовні вимоги задовольнити у
повному обсязі та стягнути з відповідача 86732,30 грн. Позивач вважає, що
господарським судом АР Крим було безпідставно обмежено період, за який мають
стягуватись збитки, оскільки СПД ОСОБА_1 на момент розгляду спору продовжує
займати спірні приміщення та спричиняти тим самим шкоду фактичному власнику
такого приміщення.

Ухвалами Севастопольського
апеляційного господарського суду від 23.08.2007 року розгляд апеляційних скарг
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 та Управління кооперативної торгівлі та ринків "Кримкоопринкторг"
Кримспоживспілки призначено на 03.09.2007 року. У судовому засіданні було
оголошено перерву з 03 по 17 вересня 2007 року. Судове засідання 17.09.2007
року було відкладено на 26.09.2007 року.

З причини відпустки судді Ткаченка
М.І., на підставі розпорядження в.о. голови Севастопольського апеляційного
господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю
Заплава Л.М. У зв`язку з відпусткою судді Заплава Л.М., у складі судової
колегії також було здійснено заміну на суддю Маслову З.Д.

Повторно розглянувши справу у порядку
статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої
інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що
апеляційна скарга суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню, апеляційна скарга Управління кооперативної торгівлі та ринків
"Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки підлягає частковому задоволенню,
а оскаржуване рішення зміненню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 32 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу України, підставою звільнення від
доказування є наявність фактів,
встановлених рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори) під час розгляду однієї справи, які не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що в провадженні господарського суду АР Крим знаходилась справа №
2-20/1785-2005 за позовом Управління кооперативної торгівлі та ринків
"Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, третя особа - Євпаторійська міська рада про стягнення
9249,80 грн. та розірвання договору оренди; та за зустрічним позовом про
визнання права власності на орендоване приміщення загальною площею 163 кв.м. у
АДРЕСА_2.

Так, рішенням господарського суду від
17.11.2005 року у справі № 2-20/1785-2005 договори  оренди
нежитлових  приміщень НОМЕР_2 і
НОМЕР_3, сторонами якого є Євпаторійський міськоопринкторг і  суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1, були  визнанні  неукладеними. У задоволені зустрічного позову
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 до Управління кооперативної торгівлі та ринків
"Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки про визнання права власності
відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 31.01.2006 року рішення господарського
суду від 17.11.2005 у справі № 2-20/1785-2005 залишено без змін.

Під час розгляду справи №
2-20/1785-2005 судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступні
обставини.

05.02.2004 року між Євпаторійським
міськкоопринторгом та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (орендарем)
було укладено договір оренди нежитлового приміщення за НОМЕР_2.

Згідно з підпунктом 1.1 зазначеного
договору, орендодавець передавав у строкове платне користування приміщення,
розташоване на території Євпаторійського міськоопринторгу  у
АДРЕСА_2, загальною площею 163,00 кв.м. для розміщення ковбасного цеху.
Строк договору встановлено з 01.01.2004 року по 29.12.2004 року.

Відповідно до  підпункту 2.1 вказаного  договору, розмір орендної  плати
встановлено в сумі 1793,00 грн. (виходячи із рахунку 11,00 грн. за один
кв.м.). Орендна плата повинна вноситись на розрахунковий рахунок орендодавця,
щомісячно, не пізніше п'ятого числа поточного місяця (пункт. 2.6).

Сторони додатково уклали договір
оренди нежитлового приміщення НОМЕР_3, загальною площею 8.7 кв.м.,
розташованого за тій же адресою, для використання під холодильну камеру. Строк
дії договору  встановлено з 01.01.2004
року по 29.12.2004 року.

Відповідно  до
підпункту  2.1   вказаного
договору   орендна   плата
встановлювалась у розмірі 165, 30 грн. (виходячи із рахунку 19 грн. за
один кв. м. площі) і мала  щомісячно
вноситься на розрахунковий рахунок
орендодавця наперед  не пізніше
п'ятого числа поточного місяцю (ппідпункт 2.6).

Права та обов'язки сторін,
відповідальність, інші умови були визначені відповідними розділами
зазначених  договорів.

Оскільки суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не виконувались належним чином обов'язки щодо внесення
орендних платежів за спірними договорами, Управління кооперативної торгівлі та
ринків "Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки на підставі статей
525,526,625,651 Цивільного кодексу України звернулось до суду з позовом про стягнення
заборгованості по орендній платі в сумі 9249,80 грн. і розірванні договорів
оренди НОМЕР_2 і НОМЕР_3.

Відповідно до пункту 2 статті 180
Господарського кодексу України,  договір
вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та
формі досягнуто  згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для
договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін
повинна бути досягнута згода.

Стаття 638 Цивільного кодексу України
передбачає аналогічні вимоги щодо істотних умов договору.

Згідно з частиною 1 статті 284
Господарського кодексу України,
істотними умовами договору оренди є:
об'єкт оренди (склад і
вартість  майна  з
урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір
оренди;  орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення
орендованого майна та умови його повернення або викупу.

В рамках справи № 2-20/1785-2005
також було встановлено, що перед укладенням договорів оренди НОМЕР_2 і НОМЕР_3
оцінка об'єктів оренди не проводилась, визначення вартості  орендованого майна в договорах не
здійснялось. Таким чином, умови відносно вартості об'єкта оренди  сторонами не були досягнуті.

Відповідно до пункту 8 статті 181
Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх
істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним
(таким, що не відбувся).  Якщо одна із
сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій
визначаються нормами Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, спірні
договори оренди були визнані неукладеними, при тому, що з моменту їх підписання
мало місце фактичне користування приміщеннями, які були предметом договорів.

Постановою Вищого господарського суду
України від 17.05.2006 року рішення господарського суду АР Крим від 17.11.2005
року у справі № 2-20/1785-2005 та постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 31.01.2006 року залишено без змін. Ухвалою Верховного
Суду України від 27.07.2006 року у порушенні касаційного провадження з
перегляду постанови Вищого господарського суду України від 17.05.2006 року
відмовлено.

Таким чином, факт неукладення
договорів оренди НОМЕР_2 і НОМЕР_3, а також фактичне користування суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 приміщеннями у АДРЕСА_2, які були предметом
договорів, є встановленим та повторному доведенню не підлягає.

Відповідно до частин 1, 2 статті
1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до пункту 2 Постанови
Пленуму Верховного суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ
за позовами про відшкодування шкоди” № 6 від 27.03.1992 року, шкода, заподіяна
особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає
відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії
останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний
зв'язок та є вина зазначеної особи.

Господарський суд АР Крим під час
розгляду даної справи вірно зазначив, що необхідною умовою виникнення
відповідальності у вигляді обов'язку відшкодувати заподіяну майнову і немайнову
шкоду є неправомірність дій або бездіяльність особи, яка заподіяла шкоду,
причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи і шкодою, вина особи у
заподіянні шкоди.

У даному випадку неправомірність
володіння суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 приміщеннями у АДРЕСА_2,
а також причинний зв`язок між діями відповідача та шкодою, спричиненою
позивачеві є встановленим.

Згідно зі статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які
мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не надано суду належних доказів (акт прийму-передачі
приміщення) звільнення займаних  ним
приміщень у АДРЕСА_2 судова колегія вважає, що позовні вимоги Управління
кооперативної торгівлі та ринків „Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки про
відшкодування збитків за безпідставне користування відповідачем спірними
приміщеннями в сумі 86732,30 грн. підлягають задовленню у повному обсязі. За
таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції в цій частині
підлягає зміненню.

Стосовно доводів апеляційної скарги
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 судова колегія зазначає наступне.

Так, доводи суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 стосовно права власності на спірне
приміщення у АДРЕСА_2 також були предметом розгляду в рамках господарської
справи № 2-20/1785-2005, де було встановлено:

Згідно статті 331 Цивільного
кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена)
особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором  або законом. Правила зазначеної статті
закріплюють такий первісний спосіб виникнення
права власності  як створення
нової речи.

Стаття 778 Цивільного кодексу
України (частина 4) регулює створення нової речи  в результаті
її поліпшення, переданої у найом.

Таким чином, зазначені статті
Цивільного кодексу України регулюють різні способи виникнення  права власності.

Будівля ковбасного цеху, на яку
суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 просить визнати право власності,
створена в результаті реконструкції м'ясо-контрольної станції, орендованої
позивачем з лютого 1994 року у Євпаторійського міськкоопринкторгу
(правопопередник відповідача з зустрічного позову). При цьому, суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 послався на узгодження реконструкції об'єкта
за договором оренди, наданого Євпаторійським міськкоопринкторгом  у листі
від 02.08.1995 року. У підтвердження факту реконструкції будівлі було
представлено договір підряду, укладений з малим підприємством „Каштак” та
зроблено посилання на те, що будівельні роботи з реконструкції спірного майна
були виконані ним за рахунок власних коштів на суму 22607,32 грн. та 3500,00
грн. з газифікації цього приміщення.

В рамках справи № 2-20/1785-2005
також встановлено, що копія листа приватного підприємця ОСОБА_1 з проханням
дозволити здійснення реконструкції не містить дозволу орендодавця на здійснення
ремонтних робіт. Сторонами не були узгоджені
об'єм  і вартість виконаних робіт.

Згідно висновку № 86/04 від
10.06.2005 року судової будівельно-бухгалтерської експертизи, реальна вартість
спірного майна, розташованого у АДРЕСА_2, складає 101883,00 грн. Проте,
зазначено, що згідно первісних документів, витрати приватного підприємця
ОСОБА_1 підтверджуються лише  у сумі  3503,00 грн.

Відповідно до пункту 3.3 договорів
оренди НОМЕР_2 та НОМЕР_3, вартість поліпшень, проведених орендарем, відшкодуванню
зі сторони орендодавця не підлягають та не є для орендаря підставою для
виникнення права власності на об`єкт в цілому, або його частину.

У сукупності вказані обставини не
дозволили зробити висновок про виникнення у приватного підприємця ОСОБА_1  згідно статті 778 Цивільного кодексу України
права власності на річ.

Крім того, в провадженні
Севастопольського апеляційного господарського суду знаходилась справа №
2-26/16063-2006А за адміністративним позовом суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 до виконавчого комітету Євпаторійської міської ради про
визнання протиправним та скасування рішення НОМЕР_4 „Про оформлення права
власності на об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 за Кримською
Республіканською спілкою споживчих товариств”.

Так, постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду  від
03.05.2007 року у справі № 2-26/16063-2006А у задоволенні адміністративного
позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 було відмовлено.

Із змісту постанови суду
апеляційної інстанції вбачається, що 12.07.2006 року виконавчий комітет
Євпаторійської ради прийняв рішення НОМЕР_4 „Про оформлення права власності на
об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 за Кримською республіканською
спілкою споживчих товариств”.

Зазначене рішення було прийнято на
підставі висновку Євпаторійського міжміського бюро реєстрації та технічної
інвентаризації НОМЕР_5,
реєстраційного
посвідчення від 06.01.1999 року, Статуту Кримської Республіканської
спілки споживчих товариств, довідки про включення до ЄДРПО України №
09/2-6-19/496, наказу № 1 про реорганізацію організацій власного господарства
Кримспоживспілки від 17.08.1998 року та на підставі Тимчасового положення про
порядок реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відповідно до підпункту „а” пункту
6.1. Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме
майно, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з
видачею свідоцтва про право власності, зокрема місцевими органами виконавчої
влади, органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на
підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують їх право
власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно із статтею 30 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні” від 21.05.1997 року № 280/97-ВР, до
відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані
повноваження, зокрема, облік та реєстрація відповідно до закону об'єктів
нерухомого майна незалежно від форм власності.

Таким чином, суд прийшов до висновку,
що оскаржуване рішення НОМЕР_4 „Про оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 за Кримською Республіканською спілкою
споживчих товариств” прийнято у межах визначеної законом компетенції
виконавчого комітету Євпаторійської міської ради.

Статтею 104 Кодексу
адміністративного судочинства України передбачено, що до адміністративного суду
має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено
її права, свободи чи інтереси.

З матеріалів справи вбачається, що суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не є ані власником, ані користувачем
спірного нерухомого майна, отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку
про те, що оскаржуване рішення виконавчого комітету Євпаторійської міської ради
НОМЕР_4 від 12 липня 2006 року "Про оформлення права власності на об'єкт
нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 за Кримською Республіканською спілкою
споживчих товариств" не порушує прав позивача у справі.

Вказана постанова, відповідно до
статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, набрала законної
сили, у зв`язку з чим, встановлені нею факти, також не підлягають додатковому
доведенню.

Із змісту частини 1 статті 15
Цивільного кодексу України вбачається, що підставою для захисту цивільного
права є його порушення, невизнання або оспорювання іншими особами.

У даному випадку, суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не є власником, користувачем спірного
нерухомого майна, здійснення ним поліпшень спірного майна не тягне визнання
права власності.

Таким чином, підстави вважати права
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 порушеними або оспорюваними
відсутні. У зв`язку з цим, посилання відповідача в апеляційній скарзі на
неповне дослідження обставин набуття права власності та не встановлення
фактичного власника спірного майна за адресою АДРЕСА_2 є безпідставними та
такими, що спростовуються фактичними обставинами справи.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 101, 103 п.4, 104 ч.1 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
кооперативної торгівлі та ринків "Кримкоопринкторг" Кримспоживспілки
задовольнити.

Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 09 липня 2007 року у справі № 2-22/10753-2006
змінити, виклавши пункти 1 та 2 резолютивної частини в наступній редакції:

„1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_5, банківські реквізити
невідомі) на користь Управління кооперативної торгівлі   га ринків „Кримкоопринкторг”
Кримспоживспілки (м.Сімферополь, вул. Самокіша, 30, банківські реквізити
невідомі) 86732,30 грн. збитків, 867,32 грн. держмита, а також 118,00 витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу”.

В іншій частині рішення
господарського суду Автономної Республіки Крим від 09 липня 2007 року у справі
№ 2-22/10753-2006 залишити без змін.

Господарському суду
Автономної республіки Крим видати наказ.

Головуючий суддя
О.А.Латинін

Судді
З.Д. Маслова

О.Л.
Котлярова