ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.07 р.                                                                             Справа № 26/215а

Постановлена у нарадчий кімнаті 25 липня 2007 р. о 19 год. 05 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання –  Мосєєвій О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу №   26/215а

за позовом       Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ”                       (м. Донецьк, Донецької обл..)

до                             Державної податкової  інспекції у Ворошиловському  районі                              м. Донецька  (м. Донецьк, Донецької обл..)

про                           визнання частково недійсними    податкового повідомлення – рішення       № /0/1176/23-613/32716391/9259/10              від 01.12.2006 р

Акціонерне товариство закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..)  звернулось до господарського суду Донецької області з позовом  до   Державної податкової  інспекції у Ворошиловському районі  м. Донецька                         (м. Донецьк, Донецької обл..), далі за текстом “ДПІ”, про  скасування   рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0, податкових повідомлень-рішень № /0 від 01.12.06р., № /0 від 01.12.06р. За даною заявою, ухвалою суду від 18.12.2006 р., було порушено провадження по справі № 26/373а.

Заявами від 04.04.2007 р. №53/07 та від 14.05.2007 р. позивач змінив позовні вимоги та просив скасувати   рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0 у частині застосування фінансових санкцій у сумі 251131 грн. 91 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 59252 грн. 49 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06 р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на доходи фізичних осіб  у сумі 15387 грн. 45 коп.

Заявою від 18.06.2007 р. позивач змінив позовні вимоги та просить визнати недійсними  рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій від 01.12.06р. № /0, яким до позивача  застосовані фінансові санкції на підставі Указу Президента України „Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки” у сумі 269845 грн. 95 коп., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі  82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку з доходів фізичних осіб у сумі 7065 грн. 44 коп. та застосовані фінансові санкції у сумі 14139 грн. 88 коп. у загальній сумі 21196 грн. 32 коп. у повному обсязі.

Ухвалою від 04.07.2007 р. по справі 26/373а роз’єднані позовні вимоги та виділені у окреме провадження позовні вимоги про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі  82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн., у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 25789 грн. та застосування фінансових  санкцій у сумі  12894  грн. 50 коп. у загальній сумі 38683 грн. 50 коп. (нарахування податкового зобов’язання та фінансових санкцій у зв’язку із порушенням вимог п.п. 4.1.6  п. 4.1 ст. 4 Закону України  „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме не включення до складу валових доходів різниці між номінальною  та фактичною ціною викупу  (придбання) цінних паперів по акціях викуплених у акціонерів).

У позовній заяві, заявах від 04.04.07 р. та від 14.05.07 р. позивач не зазначав підстав для скасування спірного повідомлення-рішення у зазначеній частині.

У заяві (уточнення до адміністративного позову) від  18.06.07 р. позивач послався на відсутність правових підстав для проведення перевірки касової дисципліни та незаконність її результатів. Позивач вважає, що під час проведення планової перевірки фінансово-господарської діяльності позивача працівниками  ДПІ не були виконані вимоги ст. 19 Конституції України. Відповідно до ст. 15, 16 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг”  контролюючі органи мають право здійснювати планові та позапланові перевірки осіб, що підпадають під дію даного закону. Ст. 11-1 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” перевірки дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” віднесені до позапланових перевірок. Позапланові перевірки  можуть здійснюватися лише на підставі рішення суду або  здійснюються на підставі виникнення обставин, викладених у даній статті, за рішенням керівника податкового органу, яке оформлюється наказом. Таким чином, перевірки дотримання вимог Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі та громадського харчування та послуг” відноситься до позапланових перевірок та може проводитись лише у випадках встановлених законом.

Відповідно до п. 3 ст. 70 КАС України, докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Згідно зі ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень суб’єктів владних повноважень, обов’язок доведення правомірності рішень покладається на суб’єкт владних повноважень. ДПІ не надано будь-яких доказів законності підстав для проведення позапланової перевірки.

У письмових поясненнях від 12.07.07 р., наданих суду під час судового розгляду справи,  та під час судового розгляду справи представники позивача також послались на наступне.

Згідно з п.п. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валовий доход включає доходи від продажу цінних паперів, а відповідно до п. 4.1.2 доходи від торгівлі цінними паперами. Порядок оподаткування операцій з цінними паперами визначений п.п. 7.6.1 п. 7.6 ст.  цього закону. Норми цього пункту не поширюються на  операції з емісії корпоративних прав, а також з їх зворотного викупу або погашення.  Таким чином, операція зі зворотного викупу платником податку акції власної емісії не відносяться до операцій з цінними паперами, які відображаються у податковому обліку за правилами п. 7.6. ст. 7 цьгого закону.

Відповідно до п. 1.27 ст. 1     Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” під  емісійним доходом розуміється сума  перевищення  надходжень, отриманих   емітентом   від   продажу   власних  акцій  або  інших корпоративних прав та інвестиційних сертифікатів,  над номінальною вартістю таких акцій або інших корпоративних прав та інвестиційних сертифікатів  (при  їх  первинному  розміщенні),  або  над   ціною зворотного   викупу   при   повторному   розміщенні  інвестиційних сертифікатів  та акцій інвестиційних фондів. Зі змісту цього пункту вбачається, що емісійний доход це доход від продажу цінних паперів, а не їх придбання.  Таким чином, лише у момент продажу акцій платник податку має право  відобразити у податковому обліку доход.

ДПІ проти позову заперечує, посилаючись на наступне.

Під час проведення перевірки було встановлено порушення позивачем вимог п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме підприємством у перевіряємому періоді  не включено до складу валових доходів різниця між номінальною та фактичною ціною придбання акцій викуплених у акціонерів на загальну суму  103155 грн.. У цьому випадку позивач купив акції нижче їх звичайної ціни не показав при цьому різницю у валових доходах.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до направлень на перевірку № 1700 від 28.09.2006 р., № 1968 від 25.10.2006 р., ДПІ здійснила виїзну  планову перевірку позивача.

У межах цієї перевірки на підставі постанови  старшого слідчого по ОВС ПМ ДПА в Донецькій області  від 23.10.2006 р.  було перевірено коло питань зазначених у даній постанові.

За наслідками перевірки, ДПІ складено Акт від 22.11.2006 р. № 1343/23-6/01554841 „Про       результати       виїзної  позапланової          перевірки акціонерного товариства    закритого типу „Фірма „Меблі”, з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства за період  з 01.01.2005р. по  30.06.2006р.”

ДПІ, на підставі зазначеного  акту перевірки,  прийняла  податкове повідомлення-рішення № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі  82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн.

Згідно розрахунку податку на прибуток, визначеного податковим повідомленням-рішенням № /0, наданому представником ДПІ, у зв’язку із порушенням п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”  позивачу визначено  податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 25789 грн. та застосовані фінансові  санкції у сумі  12894  грн.                50 коп. у загальній сумі 38683 грн. 50 коп.

Згідно акту перевірки, підчас перевірки було встановлено, що позивачем порушено вимоги п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, а саме підприємством у перевіряємому періоді  не включено до складу валових доходів різниця між номінальною та фактичною ціною викупу (придбання) цінних паперів по акціях  викуплених у акціонерів на загальну суму  103155 грн. У тому числі:

За ІІ квартал 2004 р. на 16080 грн.,

За ІV квартал 2004 р. на 60300 грн.,

За ІV квартал 2005 р. на 26775 грн..

Перелік договорів наведений у акті перевірки (арк.. 12).

Номінальна вартість акції у сумі 105 грн. встановлена ДПІ згідно змін та доповнень до статуту підприємства, затверджених зборами акціонерів, протокол від 17.02.2004 р. № 1/2004 р.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4  Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, валовим доходом вважається загальна сума  доходу  платника  податку від  усіх  видів  діяльності,  отриманого  (нарахованого) протягом звітного  періоду  в  грошовій,  матеріальній  або  нематеріальній  формах  як  на  території  України,  її  континентальному  шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Цим пунктом також визначений перелік доходів, що включаються платниками податку до складу валових доходів. Зокрема  п. 4.1.1. встановлено, що о до складу валових доходів включаються загальні  доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв,  що не  мають статусу  юридичної  особи,  а  також  доходи  від  продажу  цінних паперів,  деривативів,  іпотечних сертифікатів  участі,  іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю  (за  винятком  операцій  з  їх  первинного  випуску (розміщення),  операцій  з  їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій  з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Згідно з п.п.  4.1.2.,  до складу валових доходів включаються доходи від здійснення банківських,  страхових та інших  операцій   з   надання   фінансових   послуг,  торгівлі  валютними цінностями,  цінними   паперами,   борговими   зобов'язаннями   та  вимогами.

П.п. 4.1.6. визначений перелік доходів з інших джерел,  які включаються до складу валових доходів. Відповідно до п.п. 4.1.6 перелік доходів, визначений цим підпунктом, не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що по операціям наведеним ДПІ в акті перевірки, а саме по операціям придбання позивачем акцій  АТЗТ  “ФІРМА МЕБЛІ” у акціонерів, тобто акції власної емісії,  позивач придбав акції АТЗТ  “ФІРМА МЕБЛІ” у акціонерів.

Таким чином, у даному випадку позивач  здійснював лише витрати по придбанню акцій  та  не отримував доходів, тобто відсутні доходи, які могли бути включені до складу валових доходів, у даному випадку різниця між номінальною ціною та ціною придбання акцій не може вважатися доходом,  відповідно позивач не порушував вимоги п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” та взагалі п. 4.1 ст. 4 даного закону, а податкове зобов’язання у сумі 25789 грн. визначено податковим органом незаконно.

Неправомірність визначення податкового зобов’язання обумовлює неправомірність застосування фінансових санкцій у сумі  12894  грн. 50 коп.

З огляду на наведене, податкове повідомлення-рішення ДПІ                             № /0 від 01.12.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі  82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн.  підлягає  визнанню недійсним  у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі                  25789 грн. та застосування фінансових  санкцій у сумі  12894  грн. 50 коп. у загальній сумі 38683 грн. 50 коп.,  відповідно дані позовні вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та, керуючись Законами України “Про оподаткування прибутку підприємств”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 94, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства закритого типу “ФІРМА МЕБЛІ” (м. Донецьк, Донецької обл..)  про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення Державної податкової  інспекції у Ворошиловському районі  м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..) № /0 від 01.12.06р., яким визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток у сумі 164816 грн. та застосовані фінансові санкції у сумі  82408 грн. у загальній сумі у сумі 247224 грн.,   у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 25789 грн. та застосування фінансових  санкцій у сумі  12894  грн. 50 коп. у загальній сумі 38683 грн. 50 коп. задовольнити.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової  інспекції у Ворошиловському районі  м. Донецька (м. Донецьк, Донецької обл..)              № /0 від 01.12.06р. у частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 25789 грн. та застосування фінансових  санкцій у сумі  12894  грн. 50 коп. у загальній сумі 38683 грн. 50 коп.

Зазначена постанова  може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного  суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано  30 липня 2007 р.

Суддя