ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.05.07                                                                                           Справа № 4/365-26/81

За позовом: Приватного підприємства „Тріас-Т”, м. Рівне

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Золочівагро”, с. Ясенівці Золочівського району Львівської області

Про стягнення 348 605,84 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача не з’явився

від відповідача не з’явився

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.05.2007 р.

Суть спору: Приватне підприємство „Тріас-Т”, м. Рівне звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Золочівагро”, с. Ясенівці Золочівського району Львівської області про стягнення 348 605,84 грн.

Ухвалою суду від 07.02.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в засіданні на 12.03.2007 р. Ухвалою суду від 12.03.2007 р. розгляд справи відкладався до 03.04.2007 р. Ухвалою суду від 03.04.2007 р. за спільним клопотанням сторін продовжено строк розгляду спору. В судовому засіданні 03.04.2007 р. оголошувалась перерва до      21.05.2007 р.

Після оголошеної перерви до 21.05.2007 р. представник позивача в судове засідання не з’явився. 15.05.2007 р. позивачем подано клопотання, з якого вбачається часткове погашення відповідачем суми основного боргу в розмірі 120 000,00 грн.

Після оголошеної перерви до 21.05.2007 р. представник відповідача в судове засідання не з’явився. Відповідачем подано відзив № 163 від 02.04.2007 р. на позовну заяву, проти позовних вимог заперечив з підстав наведених у відзиві.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

07.09.2006 р. між сторонами укладено договір б/н про виконання робіт по збиранню урожаю цукрового буряка (далі по тексту –договір).

Відповідно до п. 1.1. договору Замовник (відповідач) доручає, а Виконавець (позивач) зобов’язується виконати роботи по збиранню урожаю цукрового буряка на умовах, передбачених даним договором.

Пунктом 2.1.7. договору передбачено, що Замовник (відповідач) зобов’язався прийняти від Виконавця (позивача) належно виконані роботи за Актом приймання-передачі виконаних робіт в день їх завершення.

Пунктом 2.2.2. договору передбачено, що Виконавець (позивач) зобов’язався у відповідності до вимог даного договору забезпечити вчасне та якісне виконання робіт по збору урожаю сільськогосподарських культур.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав роботи по договору, а саме надав відповідачу послуги по збиранню врожаю цукрового буряка на загальну суму 450 000,00 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами Актами здачі-приймання робіт № 1 від 02.10.2006 р. на суму 270 000,00 грн. та № 2 від 12.10.2006 р. на суму 180 000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 4.4. договору передбачено, оплата здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця (позивача) у термін, що не перевищує 6 банківських днів, з моменту підписання обома сторонами кожного окремого Акту приймання-передачі виконаних робіт.

Як зазначалося вище між сторонами підписано Акти здачі-приймання робіт по збиранню урожаю цукрового буряка № 1 від 02.10.2006 р. на суму 270 000,00 грн. та № 2 від 12.10.2006 р. на суму 180 000,00 грн., всього на загальну суму 450 000,00 грн.

Відповідач свої зобов’язання перед позивачем по договору щодо оплати виконаних робіт виконав частково на загальну суму 150 000,00 грн. Станом на день подання позовної заяви до суду заборгованість відповідача перед позивачем становила 300 000,00 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п. 5.4. договору, при невиконанні умов п. 4.4. даного договору (оплата за виконані роботи) Замовник (відповідач) сплачує Виконавцю (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен банківський день прострочки. Позивачем нараховано відповідачу пеню на загальну суму 15 089,89 грн.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати на загальну суму 29 500,80 грн. та три відсотки річних на загальну суму 4 015,15 грн., однак в мотивувальній частині позовної заяви позивач зазначає зовсім інші суми, а саме: інфляційні втрати на загальну суму 13 340,40 грн. та три проценти річних на загальну суму 1 746,60 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивачем уточненого розрахунку нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних не подано, а отже в цій частині позовних вимог слід залишити позов без розгляду, що не позбавляє права позивача звернутися в цій частині позовних вимог до господарського суду з окремим позовом.

Позивачем подано клопотання, відповідно до якого вбачається, що відповідач після звернення позивача з позовною заявою до суду частково погасив заборгованість в сумі 120 000,00 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку.

Таким чином станом на час розгляду справи залишок заборгованості відповідача перед позивачем за виконані роботи становить 180 000,00 грн.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення частково.

Судові витрати слід покласти на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки часткове погашення заборгованості в сумі 120 000,00 грн. відповідачем відбулося після подання позивачем позовної заяви до суду, то судові витрати від цієї слід покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, п. 11 ст.ст. 80, п. 5 ст. 81, ст.ст. 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Судові витрати покласти на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

3.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Золочівагро”, с. Ясенівці, Золочівський район, Львівська область  (р/р 260065209 в РОФ АППБ „Аваль”         м. Рівне, МФО 333227, ) на користь Приватного підприємства „Тріас-Т”, м. Рівне, вул. Жукова, 27 (р/р 0001 в Рівненській філії ВАТ „Банк Універсальний”, МФО 333733, ) 180 000 грн. 00 коп. основного боргу, 15 089 грн. 89 коп. пені., 3 150 грн. 89 коп. державного мита та 106 грн. 65 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

5.          В частині позовних вимог щодо стягнення 120 000,00 грн. основного боргу провадження по справі припинити.

6.          В частині позовних вимог щодо стягнення 29 500,80 грн. інфляційних втрат та 4 015,15 грн. трьох процентів річних залишити позов без розгляду.

7.  В частині позовних вимог щодо стягнення 335,16 грн. державного мита та 11,35 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в задоволенні позову відмовити.

Суддя