СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                 Справа № 1/7.

Суддя  Зюбанова Н.М., розглянувши матеріали справи за позовом

Державного територіально-галузевого об"єднання ’’Південно-Західна  залізниця’’,   м. Київ

до Приватного підприємства “Вуглепостач” , м.  Алчевськ  Луганської області

про стягнення  17820  грн.  00 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Драга М.В., дов. від 23.02.07 № 580-НЮ;

від відповідача – Кочур В.В.,  дов. від 09.01.07 № 4;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення  17820 грн. 00 коп. штрафу .

За листом від 23.02.07 № Мюр-0053 позивач подав клопотання про відновлення строку позовної давності.

Відповідач  після ознайомлення з даним клопотанням позивача подав за заявою, яку здано в засіданні суду, клопотання про застосування  строку позовної давності.

Дослідивши обставини справи, додатково надані матеріали, вислухавши представників сторін, суд  дійшов до наступного.

Так, під час слідування вагону з вугіллям № 65947343 за залізничною накладною № 52660300 маршрутом від ст. Дарі'вка Донецької залізниці до ст. Гречани Південно-Західної залізниці на проміжній станції Миронівка було здійснено контрольне переважування вказаного вагону.

За результатами переважування вантажу на 150-тоних вагах, справний стан яких підтверджується технічним паспортом ваг по ст. Миронівна, було встановлено наступне. Так, відправником –Приватним підприємством “Вуглепостач”, тобто відповідачем у справі, у вагоні № 65947343 було зазначено масу “нетто” вантажу –69000 кг, після переважування вантажу, результати якого засвідчені належно складеним комерційним актом № АК 317255/12 від 31.01.06, маса вантажу “брутто” –105300 кг, тара з брусу –23500 кг, маса “нетто” –81800 кг, що більше ніж зазначено у провізному документі на 12800 кг та є також перевищенням вантажопідйомності вагону. Згідно накладної № 32503320 підтверджується перевантаження надлишку та відправлення його вантажоодержувачу.

Вартість  провозу вугілля у зазначеному вагоні складає 3564 грн. 00 коп.

Неправильне зазначення в накладній маси вантажу засвідчено комерційним актом від 31.01.06, актом загальної форми від 31.01.06, які є належними доказами факту неправильного зазначення відправником маси вантажу у розумінні ст. 129 Статуту залізниць України та п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Мінтрансу  України від 21.11.00 № 644.

Відповідальність вантажовідправника за вказані дії передбачена  ст.122 Статуту залізниць України у вигляді штрафу у розмірі п”ятикратної  провізної плати за всю відстань перевезення згідно ст. 118 Статуту залізниць, який за даним позовом складає 17820 грн. 00 коп.

За таких обставин вина відповідача у неправильному зазначенні відомостей у накладній є такою, що підтверджена матеріалами справи. Однак з матеріалів справи вбачається, що відповідачем заявлено клопотання про застосування до спору правил позовної давності.

Ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлені цим Кодексом.

У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно зі ст. 315 ГК України для пред"явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Подібну правову позицію висловлено також у постанові Верховного Суду України від 16.05.06 по справі № 22/197.

Таким чином за матеріалами справи позивач мав звернутися до суду за стягненням штрафу до 31.07.06, а згідно штемпелю на поштовому конверті таке звернення відбулось 20.12.06, тобто з пропуском встановленого чинним законодавством шестимісячного строку позовної давності.

Клопотання позивача про відновлення строку позовної давності судом відхиляється за відсутності поважних причин пропуску, які позивачем не доведені.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити з віднесенням на позивача судових витрат у відповідності із ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49,  82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –03.03.07.

Суддя                                                                            Н.М.Зюбанова