ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" липня 2007 р.
Справа  № 26/181-07-4518

За позовом : відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі Одеської філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”

до відповідача : Татарбунарський  будівельний кооператив „Агродуб”

про стягнення  2224,98 грн.

Суддя Никифорчук М.І.

за участю представників :

від позивача :  Каланжов В.В. за довіреністю;

від відповідача : не з’явився;

Суть спору : заявлена вимога про стягнення боргу за надані послуги електрозв’язку в розмірі суми основного боргу –2163,86  грн., пені в сумі 61,12  грн. за невиконання відповідачем  умов  договору № 7-20-28  від 09 квітня 2001 р. та судових витрат.

Представник позивача на час пред’явлення позову вимоги підтримує повністю.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився, був повідомлений належним чином про час та місце розглядання  справи  ,  відповідно  до вимог статті 64 ГПК України, про що свідчать штампи канцелярії суду про відправку ухвал суду  про порушення провадження у справі та про відлкадення розгляду справи, та рекомендоване поштове повідмолення від 13.06.07 р. про отримання начальником  БК „Агродубд” виклику до господарського суду, відзив на позов не надав. Тому справа  розглядається згідно  вимог                 ст. 75 ГПК України.

Розглянувши  матеріали  справи,  вислухавши  представника  позивача, суд , -

ус т а н о в и в :

09 квітня 2001 року ВАТ „Укртелеком” в особі ЦЕЗ № 7 ( смт Сарата) та відповідачем укладено договір №  7-20-28 про надання  платних послуг електрозв’язку.

Згідно рішення загальних зборів акціонерів від 16.04.2004 р. ВАТ «Укртелеком»(протокол № 3 ) та наказу ВАТ «Укртелеком»№ 173 від 14.05.2004 р. Одеська дирекція          ВАТ «Укртелеком»перейменована в Одеську філію ВАТ «Укртелеком»з правонаступництвом в частині основної діяльністю.

Відповідно до вимог п.5 ст. 33 Закону України „Про телекомунікації” ( далі –Закон),  відповідач зобов‘язаний виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг, у тому числі своєчасно оплачувати  отримані ним телекомунікаційні послуги.

Відповідно до п.п. 2.1.1, 2.1.4 договору підприємство, тобто позивач, зобов’язаний забезпечувати безперебійне і якісне надання послуг телефонного зв’язку, усувати пошкодження телефонного зв’язку та радіомереж в контрольні технологічні терміни, а відповідач зобов’язаний щомісячно сплачувати послуги електрозв’язку по діючим тарифам, завтерджении наказом Державного комітету зв’язку  та інформатизації України № 120 та зареєстрованим  в Міністерстві юстиції України 19.07.2002 р. № 595/6883, зі змінами та доповненнями.

В  порушення  вказаних  умов договору та вимог вказаного Закону відповідач не здійснив  своєчасно розрахунок  за  надані  послуги зв’язку в результаті чого за ним утворилась заборгованість за період з 01.06.2006 р. по 01.03.2007 р.  в  загальній сумі  2163,86 грн.

Згідно пункту 2 статті  36 вказаного Закону, у випадку затримки оплати за надані послуги відповідач повинен сплатити пеню за кожний день прострочення, яка нараховується  виходячи із  вартості  несплачених  послуг  в  розмірі подвійної облікової ставки  Національного  банку  України,  що  діяла  за  відповідний  період.

Пунктом 5.8 договору також передбачено стягнення з відповідача пені у випадку несплати наданих послуг понад встановлений термін ( з 21 числа місяця, що настає за звітним).

Згідно статті  204 Цивільного кодексу України (1963 р.), якщо за  невиконання  або  неналежне  виконання  зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то збитки  відшкодовуються  в частині, не покритій неустойкою (штрафом, пенею).

Законом або договором можуть бути передбачені  випадки:  коли допускається стягнення тільки неустойки  (штрафу,  пені),  але  не збитків; коли збитки можуть бути  стягнуті  в  повній  сумі  понад неустойку (штраф, пеню); коли за  вибором  кредитора  можуть  бути стягнуті або неустойка (штраф, пеня), або збитки. Відповідно до частини 2 пункту 4 заключних та перехідних положень Цивільного кодексу України, відносно цивільних  відносин, що виникли  після   набрання  сили Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав та обов’язків,  які  виникли або продовжують  існувати  після  набрання  ним сили.

Згідно  вимог  частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України ( 2003 р.), боржник не звільняється  від  відповідальності  за  неможливість  виконання  ним  грошового  зобов'язання.

Згідно вимог частини 2 цієї ж  статті  боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язания сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої  суми, якщо  інший  розмір  відсотків не встановлений  договором  або  законом.

Згідно статті 536 цього ж кодексу, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється  договором,  законом  або  іншим  актом  цивільного законодавства.

Відповідно до цих вимог відповідачеві  нарахована пеня в сумі   61,12 грн., згідно наданого розрахунку, який господарський суд вважає правильним, оскільки він відповідає вимогам закону.

Вказані  суми  дотепер відповідачем  повністю не  погашені,  що  свідчить про порушення з його боку вимог статей 161 та 162 Цивільного кодексу України,( які діяли на час виникнення між сторонами правовідносин) відповідно яких одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається та зобов'язання має виконуватися належним чином згідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Аналогічні  вимоги містяться і в статтях 525 та 526 діючого Цивільного кодексу України.

Вищевикладене повністю підтверджене дослідними господарським судом матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналізуючи вищевикладене, господарський суд вважає вимоги позивача обгрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню  в повному обсязі.

Керуючись статтями 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов - задовольнити.

Стягнути з  Татарбунарського будівельного  кооперативу „Агробуд” ( 68100, Одеська область, м. Татарбунари, вул. Фрунзе, 1; р/р 260072070 в ООД ВАТ „Райфайзен Банк „Аваль”, МО 328351, код ОКПО  03579101)  на користь відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” ( 01030, м. Київ, пр-т Шевченка, 18) в особі Одеської філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” ( 65029, м.Одеса, вул. Садова, 10; р/р 26004258 в Одеській обласній філії АППБ „Аваль”, МФО 328351, код 01186691) : основний борг в сумі  2163 (дві тисячі сто шістдесят три) грн.86 коп.; пені в  сумі  61(шістдесят одна ) грн.12 коп. ; держмита в сумі 102 (сто дві) грн. та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційне –технічне забезпечення судового процесу.

Суддя