П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

5 червня 2007 року

м. Київ

Судова палата у господарських справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Барбари В.П.,

суддів:

Гуля В.С., Карпечкіна П.Ф.,
Колесника П.І., Новікової Т.О., Потильчака О.І.,  Черногуза Ф.Ф.,  Щотки С.О.,

за участі представників:

Генеральної прокуратури України -

Савицької О.В.,

товариства з обмеженою відповідальністю “Емос” -

Юзефовича А.О.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні касаційне подання Генерального прокурора
України на постанову Вищого господарського суду України від 5 вересня 2006 року
у справі №7/778 за позовом Макарівського бюро технічної інвентаризації
Київського обласного управління житлово-комунального господарства до товариства
з обмеженою відповідальністю “Емос” про зобов'язання подати документи та за
зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Емос” до
Макарівського бюро технічної інвентаризації Київського обласного управління
житлово-комунального господарства про зобов'язання зареєструвати право
власності та визнання права власності,

в с т а н о
в и л а:

У листопаді 2005 року Макарівське бюро технічної інвентаризації
Київського обласного управління житлово-комунального господарства звернулося до
господарського суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 30 червня 1999
року на підставі акту прийому-передачі, складеного на виконання договору
купівлі-продажу нерухомого майна №НОМЕР_1, укладеного між малим підприємством фірмою
“Іглен” та товариством з обмеженою відповідальністю “Емос”, ним було
зареєстровано за відповідачем право власності на базу відпочинку “Лісова
казка”, яка розташована у селі Ясногородка Макарівського району Київської
області. Оскільки при огляді відповідної інвентаризаційної справи було виявлено
відсутність правовстановлюючих документів - оригіналу та копії договору
купівлі-продажу НОМЕР_1, за яким до товариства з обмеженою відповідальністю
“Емос” перейшло право власності на вказану базу відпочинку, позивач просив суд
про задоволення позовних вимог.

Під час розгляду справи відповідач
пред'явив зустрічний позов, в якому просив суд зобов'язати Макарівське бюро
технічної інвентаризації Київського обласного управління житлово-комунального
господарства зареєструвати право власності товариства з обмеженою
відповідальністю “Емос” на майновий комплекс базу відпочинку “Лісова казка” на
підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна НОМЕР_1, внести відповідні
зміни до Реєстру прав власності на нерухоме майно, видати товариству з
обмеженою відповідальністю “Емос” витяг з Реєстру прав власності на нерухоме
майно, вчинити необхідний напис на правовстановлюючому документі, а також
визнати за ним право власності на майновий комплекс базу відпочинку “Лісова казка”.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 1 грудня 2005 року провадження
у справі за первісним позовом припинено. Зустрічний позов задоволено частково:
визнано за товариством з обмеженою відповідальністю “Емос” право власності на
майновий комплекс базу відпочинку “Лісова казка”, у решті зустрічних позовних
вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 5 вересня             2006 року зазначене судове рішення
залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду України від 12 квітня             2007 року за касаційним поданням
Генерального прокурора України порушено провадження з перегляду у касаційному
порядку зазначеної постанови Вищого господарського суду України.

У касаційному поданні ставиться питання про скасування
оскаржуваної постанови в частині залишення без змін рішення місцевого
господарського суду щодо визнання за товариством з обмеженою відповідальністю
“Емос” права власності на вищезазначену базу відпочинку. В обґрунтування
подання зроблено посилання на невідповідність вказаної постанови рішенням
Верховного Суду України з питань застосування норм матеріального права,
неправильне застосування судом касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права.

Макарівське бюро технічної
інвентаризації Київського обласного управління житлово-комунального
господарства не використало наданого законом права на участь своїх
представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників Генеральної
прокуратури України, товариства з обмеженою відповідальністю “Емос”,
обговоривши доводи касаційного подання та перевіривши матеріали справи, Судова
палата вважає, що касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи без змін рішення Господарського суду міста Києва від               1 грудня 2005 року, Вищий
господарський суд України мотивував своє рішення тим, що, виходячи з
встановлених судом першої інстанції обставин про втрату товариством з обмеженою
відповідальністю “Емос” оригінала
правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу нерухомого майна
№НОМЕР_1, останнє відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України
обґрунтовано звернулося до суду із позовом про визнання за ним права власності
на майновий комплекс базу відпочинку “Лісова казка”. Також суд касаційної
інстанції зазначив, що зустрічний позов у цій частині пред'явлений до належного
відповідача, оскільки причиною його подачі став первісний позов Макарівського
бюро технічної інвентаризації Київського обласного управління
житлово-комунального господарства, а з матеріалів справи вбачається, що інші
зацікавлені особи, які б заявляли вимоги на спірне майно, відсутні.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Згідно з частиною 1 статті 328 Цивільного кодексу України право власності
набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Зі змісту статті 392 Цивільного кодексу України вбачається, що власник
майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право власності.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою
відповідальністю “Емос” в частині зобов'язання Макарівського бюро технічної
інвентаризації Київського обласного управління житлово-комунального
господарства зареєструвати право власності цього товариства на майновий
комплекс базу відпочинку “Лісова казка”, місцевий господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що відповідач за зустрічним позовом не порушував
права та охоронювані законом інтереси товариства з обмеженою відповідальністю
“Емос”, оскільки представником останнього не було надано доказів того, що бюро
технічної інвентаризації відмовляється вчинити такі дії.

Частково задовольняючи зустрічний позов, суд виходив із того, що оригінал
договору купівлі-продажу нерухомого майна №НОМЕР_1 було втрачено товариством з
обмеженою відповідальністю “Емос”, що
підтверджується постановою Дніпровського РУ ГУ МВС України в            місті Києві про відмову в порушенні
кримінальної справи від 10 серпня
2005 року (а.с. 45).

Дійсно у зазначеній постанові вказано, що з автомобіля, який належав
директору товариства з обмеженою відповідальністю “Емос” ОСОБА_1, при невідомих
обставинах зникли документи, серед яких згідно з додатком до постанови (а.с.
46-47) також був і оригінал вищенаведеного договору.

Разом з тим, із наявної у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу
нерухомого майна №НОМЕР_1 вбачається, що дана угода була укладена у чотирьох
примірниках, які мали однакову юридичну силу (а.с. 37-39).

За таких обставин, суд передчасно визнав за товариством з обмеженою
відповідальністю “Емос” право власності на майновий комплекс базу відпочинку
“Лісова казка”, оскільки не з'ясував питання щодо знаходження інших трьох
примірників вказаного договору та не притягнув до участі у справі продавця
спірного майна - мале підприємство фірму “Іглен”, пояснення якого також мають
істотне значення для правильного вирішення спору.

Слід також зазначити, що згідно з пунктом 1.3
Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року
№7/5                    (у редакції, яка
була чинною на час розгляду справи), реєстрацію прав власності на нерухоме
майно здійснюють комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації (далі -
БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.

Зі змісту пункту 6.1 Тимчасового положення вбачається, що
оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про
право власності провадиться місцевими органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування.

Отже, відповідно до вказаного положення Макарівське бюро технічної інвентаризації Київського
обласного управління житлово-комунального господарства здійснює лише реєстрацію
прав власності на нерухоме майно, що ставить під сумнів висновок суду про його
можливість бути відповідачем щодо вимог товариства з обмеженою відповідальністю
“Емос” про визнання права власності на спірне нерухоме майно.
Одночасно суд не притягнув до участі у справі відповідні органи, які здійснюють
оформлення права власності на нерухоме майно та не навів мотивів таких своїх
дій.

Враховуючи викладене, постанову Вищого господарського суду України від 5
вересня 2006 року щодо залишення без змін рішення Господарського суду міста
Києва від 1 грудня 2005 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог
товариства з обмеженою відповідальністю “Емос” про визнання за ним права
власності на майновий комплекс базу відпочинку “Лісова казка”, а також рішення місцевого
господарського суду щодо вказаних позовних вимог слід скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду необхідно
врахувати викладене та вирішити спір у зазначеній частині вимог відповідно до
закону.

Керуючись статтями 11117-11121 Господарського
процесуального кодексу України, Судова палата у господарських справах
Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

Касаційне подання Генерального
прокурора України задовольнити.

Постанову Вищого господарського суду України від 5
вересня             2006 року щодо
залишення без змін рішення Господарського суду                 міста Києва від 1 грудня 2005
року в частині задоволення зустрічних позовних вимог товариства з обмеженою
відповідальністю “Емос” про визнання за ним права власності на майновий
комплекс базу відпочинку “Лісова казка” та рішення Господарського суду міста
Києва від 1 грудня           2005 року щодо вказаних позовних вимог
скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої
інстанції.

У решті вказані судові рішення залишити без змін.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         В.П. Барбара

Судді:                                                                                    В.С.
Гуль

П.Ф. Карпечкін

П.І.
Колесник

Т.О.
Новікова

О.І. Потильчак

Ф.Ф.
Черногуз

С.О. Щотка