ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.03.07                                                                                       Справа №26/347/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників сторін

від позивача: не з’явився

від відповідача: Теремецька О.О., довіреність №53-юр від 28.01.2007р., Демченко Н.М., довіреність №90-ЮР від 15.11.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 26/347/06 та апеляційну скаргу Українсько-ізраїльського підприємства ДБС «Груп», м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р. у справі №26/347/06

за позовом Українсько-ізраїльського підприємства ДБС «Груп», м. Запоріжжя (далі за текстом УІП ДБС «Груп»)

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «СП МДМ», м. Запоріжжя (далі ТОВ «СП МДМ»)

про усунення порушень права власності.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р. у справі №26/347/07 (суддя Зубкова Т.П.) у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивач, всупереч статті 33 ГПК України не надано доказу у підтвердження доводів стосовно вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачу користуватися належним йому нежитловим приміщенням. Позивачем не доведено порушення відповідачем оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача. Вимога про заборону відповідачу вчиняти будь-які дії щодо спільного майна без погодження з позивачем, місцевий господарський суд визнав такими, що не відповідає способу захисту цивільного права. Позовні вимоги з підстав, зазначених вище, місцевий господарський суд визнав необґрунтованими і відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного господарського суду, в якій останній просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р. по справі № 26/347/07, у зв’язку з порушенням норм матеріального права і винести нове рішення, яким заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо спільного майна без погодження з позивачем. Спонукати відповідача усунути порушення права власності позивача шляхом приведення спільного майна у первісний стан. Заявник апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення невірно встановлено, що сторони не домовились про порядок використання окремих приміщень, оскільки за умовами договору в спільному користуванні знаходяться клітини, коридор, тамбур. Апеляційна скарга мотивована статями 356, 357, 358 ЦК України. Судом безпідставно не задоволено клопотання позивача щодо витребування від БТІ документів, чим позбавлено позивача права надати належні докази, які не залежать від дій позивача. Представник у судове засідання 16.03.2007р. не з’явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, який приєднано до матеріалів справи. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справи і апеляційну скаргу за наявними матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що рішення господарського суду Запорізької області у справі №6/312д/06 встановлено, що у ТОВ «СП МДМ» згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 05.03.2001р. не виникло спільної власності з УІП ДБС «Груп», тому посилання позивача, в обґрунтування позову на статті 356, 357, 358 ЦК України є безпідставними. Вказане рішення суду в силу ст. 35 ГПК України є преюдиціальним для вирішення спору у даній справі. Позивачем не надано суду доказів стосовно вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачу користуватись або розпоряджатись належним йому приміщенням. Відповідач в приміщенні позивача не проводив реконструкції. Реконструкція проводилась у приміщеннях належних на праві власності тільки відповідачу. Необґрунтованим є доводи позивача про порушення його права на задоволення клопотання про витребування доказів з БТІ, оскільки оригінал технічного паспорту та документи технічної інвентаризації надавалися відповідачем у судовому засіданні, копії цих документів долучено до матеріалів справи.

Представники у судовому засіданні підтримали вимоги, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №785 від 13.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді – Антоніка С.Г., суддів Мойсеєнко Т.В. (доповідач), Кагітіної Л.П., даною колегією прийнято постанову.

За клопотанням представників відповідача судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення та за їх згодою оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи та апеляційної скарги колегією суддів встановлено наступне: 05.03.2001 р. між Українсько – Угорським спільним підприємством «МДМ», правонаступником якого є ТОВ «СП МДМ» (Продавець), та УІП ДБС «Груп» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомості (надалі - Договір).

Згідно розділу 1 Договору відповідач зобов'язався передати у власність позивачу майно, яке складається з 9/25 частин будівлі їдальні (корпус № 8), інвентарний № 1000094, загальною нежилою площею 2256,3 м2, а саме:

в підвалі: комора № 53, пл. 6,9 м2, комора № 54, пл. 0,8 м2, коридор № 55, пл. 16.1м2, коридор № 56, пл. 23,4 м2, склад № 57, пл. 16,3 м2, склад № 58, пл., 12,2 м2, склад № 59, пл. 20,2 м2, душова № 60, пл. 7,7 м2, туалет № 61, пл. 1,5 м2, роздягальня № 62, пл. 6,2м2, коридор № 63, пл. 19,7 м2, склад № 64, пл. 38,5 м2, склад № 65, пл.19,1 м2, коридор № 66, пл. 64,9 м2, коридор № 67, пл. 10,3 м2, роздягальня № 68, пл. 12,9 м2, коридор № 69, пл. 9,3 м2, туалет № 70, пл. 1,9 м2, туалет № 71, пл. 2,1 м2, коридор № 72, пл. 1,4 м2, душова № 73, пл. 23,9 м2, склад № 74, пл. 21,9 м2. склад № 75, пл. 20,7 м2, в спільному користуванні: коридор № 52, пл. 39,2 м2, сход.кл. № ІІІ, пл. 15,9 м2, сход. кл. № IV, пл. 18,1 м2;

на першому поверсі  в спільному користуванні знаходиться тамбур № 76, пл. 8,5 м2, прохідна № 77, пл.. 82,4 м2, сход. кл. № І, пл.. 41,0 м2, сход. кл. № II, пл. 16.8 м ;

на другому поверсі: кім. № 145, пл. 21,2 м2, кім. № 146, пл. 10,4 м2, коридор №147, пл. 9,2 м2, коридор № 148, пл. 59,4 м2, вмивальник № 149, пл. 1,4 м2, туалет № 150, пл. 1,0 м2, туалет № 151, пл. 1,0 м2, вмивальник № 152, пл. 1,4 м2, комора № 153, пл. 0,70 м2, комора № 154, пл. 1,5 м2, коридор № 155, пл. 2,7 м2, кім. № 156, пл. 15,0 м2, кім. № 157, пл. 20,1 м2, комора № 158, пл. 4,0 м2, кім. № 159, пл. 15,1 м2, кім. № 160, пл. 15,7 м2, кім. № 161, пл. 21,4 м2, кімната № 162, пл. 4,9 м2, кімната № 163, пл. 8,1 м2, цех № 164, пл. 94,9 м2., в спільному користуванні: сход.кл. № II, пл. 16,8 м2;

на третьому поверсі: коридор № 177, пл. 16,1 м2, цех. № 179, пл. 89,5 м2, коридор № 180, пл. 21,0 м2, склад № 181, пл. 52,2 м2, склад № 182, пл. 47,6 м2,  коридор № 183, пл. 46,4 м2, цех № 184, пл. 66,5 м2, цех № 185, пл. 59,6 м2, коридор № 186, пл. 12,4 м2, коридор № 187, пл. 45,8 м2, вмивальник № 188, пл. 1,8 м2, туалет № 189, пл. 1,5 м2, туалет № 190, пл. 1,5 м2, вмивальник № 191, пл. 1,8 м2, комора № 192, пл. 1,2 м2, коридор № 193, пл. 17,8 м2, кім. № 194, пл. 7,4 м2, кім. № 195, пл. 13,9 м2, кім. № 196, пл. 7,8 м2, кім. № 197, пл. 20.8 м2. кладовка № 198, пл. 4,4 м2, кім. № 199, пл. 25,3 м2, кім. № 200, пл. 17,2 м2, кім. № 201, пл. 20,6 м2, кладовка № 202, пл.0,9 м2, кім. № 203, пл. 46,5 м2, кім. № 204, пл. 16,1 м2, кім. № 205, пл. 49,1 м2, кім. № 206, пл. 13,9 м2,  кім. № 207, пл. 16,6 м , кім. № 208, пл. 19,5 м~, в спільному користуванні: сход.кл. № II, пл. 16,8 м ;

на четвертому поверсі: коридор № 220, пл. 9,8 м2, цех № 221, пл. 147,6 м2, коридор № 222, пл. 59,8 м, кім. № 223, пл. 74,7 м2, кім № 225, пл. 32,4 м2. коридор № 226, пл. 63,7 м~, вмивальник № 227, пл. 1,8 м , туалет № 228, пл. 1,3 м~, туалет № 229, пл. 1,3 м2, вмивальник № 230, пл. 1,8 м2, комора № 231, пл. 0,9 м2, комора № 232, пл. 1,5 м2, коридор № 233, пл. 2,2 м2. кім. № 234, пл. 41,1 м2, кім. № 235, пл. 22,3 м2, кім. № 236, пл. 23,1 м2, кім. № 237, пл. 33,8 м2, кім. № 238, пл. 75,9 м2, кім. № 239, пл. 38,3 м2, тамбур № 240, пл. 2,7 м2, кім. № 241, пл. 146,2 м2, кім. № 242, пл. 44,4 м2., в спільному користуванні: сход.кл. № II, пл.16,8 м2.

Позивач посилається на те, що без його згоди, як співвласника, було затверджено проект та розпочато реконструкцію приміщень та фасаду будинку, розташованого за адресою: пр-т Маяковського, 11, частина якого перебуває в спільному користуванні позивача та відповідача у справі, чим спричинено позивачу значний матеріальний збиток. На підставі статей 358, 386, 391 ЦК України просить суд заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо спільного майна без погодження з УІП ДБС «Груп» та зобов’язати відповідача усунути порушення права власності шляхом приведення спільного майна у первісний стан.

Як зазначалось вище, рішення місцевого господарського суду у задоволенні позовних вимог відмовлено, з чим не погодився позивач і звернувся з апеляційною скаргою до Запорізького апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як на правову підставу виникнення права спільної власності позивач посилається на договір купівлі-продажу від 05.03.2001р.

Для права спільної власності характерною є множинність суб’єктів і єдність об’єкта. Визначення часток будівлі кожного власника конкретно визначених приміщень, згідно договору купівлі-продажу від 05.03.2001р., не є правовою підставою для визнання цих приміщень спільним майном, про що зазначено у постанові Вищого господарського суду України від 08.02.2007р. у справі №6/312д/06 за позовом УІП ДБС «Груп» до ТОВ «СП МДМ» та до ТОВ «ЗТЛ» про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Вказаним судовим рішення встановлено, що у сторін при укладені договору купівлі-продажу від 05.03.2001р. не виникло права спільної власності. Згідно статті 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який  вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За таких підстав посилання позивача на статтю 358 ЦК України, як на правову підставу задоволення позовних вимог в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо спільного майна, є безпідставним і не обґрунтованим.

Розглядаючи позовні вимоги про зобов’язання відповідача усунути порушення права власності шляхом приведення спільного майна у первісний стан та колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з приписами ст. 319 Цивільного кодексу України, ст. 4 Закону України "Про власність" власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Також, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, ст.48 Закону України "Про власність" власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, обов’язок надавати докази ст. 33 ГПК України покладений на сторони у справі.

Позивачем, всупереч вимог ст. 33 ГПК України, не надано суду жодного доказу на підтвердження своїх доводів стосовно вчинення відповідачем дій, які перешкоджають позивачу користуватися належними йому нежитловими приміщеннями, розташованими за адресою: м. Запоріжжя, пр-т Маяковського, 11, та порушення його права власника. Твердження позивача про порушення його прав власності при проведенні реконструкції є недоведеними. Крім того, як вказує відповідач реконструкція проводилась саме у приміщеннях, що належать на праві власності відповідачу, і проведена була з дотриманням вимог діючого законодавства. До того ж, як зазначає відповідач та свідчать матеріали справи, реконструкція проводилася не відповідачем, а іншою ТОВ “Мдіна”.

Необґрунтованою також є вимога позивача про заборону відповідачу вчиняти будь-які дії щодо спільного майна без погодження з позивачем, та такою, що не відповідає визначеним нормам ЦК України способам захисту цивільних прав, які здійснюються судом.

Посилання позивача на те, що судом безпідставно не задоволено клопотання позивача щодо витребування від БТІ документів, чим позбавлено позивача права надати належні докази, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки позивач не довів що вказані документи у розумінні статті 38 ГПК України необхідні для розгляду справи. Крім того, матеріали інвентарної справи на об’єкт нерухомості їдальня (корпус №8), інвентарний №1000094, м. Запоріжжя, пр-т. Маяковського, 11, які позивач просив витребувати у ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» повинні бути у підприємства позивача, оскільки йому на праві власності належать конкретно визначені приміщення у цій будівлі, з тим самим інвентарним номером.

Зазначені обставини досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення, або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Судові витрати по апеляційній скарзі, відповідно до ст.49 ГПК України, слід віднести на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Українсько-ізраїльського підприємства ДБС «Груп», м. Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 23.10.2006р. у справі №26/347/07 без змін.