СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

15 серпня 2007 року
Справа № 20-9/049

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гоголя Ю.М.,

суддів                                                                      Горошко Н.П.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача, Соловйова Віра Рафаїлівна, довіреність №  206/0/2-07   від 04.01.07,  Відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія "Севастопольенерго";

представник відповідача, не з'явився, Військова частина А-2295;

представник відповідача, не з'явився, Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська;

прокурор, Пархоменко Дмитро Петрович, посвідчення №  229   від 24.01.04,  Військовий прокурор Севастопольського гарнизону;

розглянувши апеляційну скаргу Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської та апеляційне подання військового прокурора Севастопольського гарнізону на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Рибіна С.А.) від 14.06.2007 року у справі №20-9/049

за позовом           Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (вул. Хрустальова, 44,Севастополь,99040)

до           Військової частина А-2295 (бухта Куріна, пр.№15, м.Севастополь,99002)

Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської (вул. Хрустальова, 60,Севастополь,99040)

Військовий прокурор Севастопльського гарнізону (вул. Суворова,27, м. Севастополь,99011)

про стягнення 129202,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство "Енергетична компанія "Севастопольенерго" звернулося з позовними вимогами до Військової частини А-2295, Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської про стягнення 129202,65 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачами умов договорів № 3493а від 30.04.2004 року та № 3493а від 18.07.2006 року.

Протягом розгляду спору по суті позивач, в порядку передбаченому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, уточнив позовні вимоги, просить суд стягнути з Військової частини А-2295 вартість перевищення договірної величини споживання електроенергії за період з січня по червень 2006 року в розмірі 76488,29 грн., стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської вартість перевищення договірної величини споживання електроенергії за липень, серпень, листопад 2006 року в розмірі 26512,58 грн.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 14.06.2007 року позов Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" задоволено частково. Стягнуто з Військової частини А-2295 на користь Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії в розмірі 23531,465 грн., а також 262,45 грн., з яких: 235,31 грн. - державне мито, 27,14 грн. –витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Стягнуто з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської на користь Відкритого акціонерного товариства "Енергетична компанія "Севастопольенерго" двократну різницю між фактично спожитою та договірною величинами споживання електроенергії в розмірі 11251,34 грн. та 162,07 грн., з яких 112,51 грн. –державне мито, 49,56 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову відмовлено.

На зазначений судовий акт Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська подала апеляційну скаргу, а Військовий прокурор Севастопольського гарнізону –апеляційне подання, в яких апелянти просять скасувати рішення господарського суду міста Севастополя від 14.06.2007 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заявники апеляційної скарги та апеляційного подання не погоджуються з рішенням суду першої інстанції, оскільки вважають, що рішення прийнято у невідповідності обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Латиніна О.А. від 15.08.2007 року, у зв’язку з зайнятістю в іншому судовому процесі, у складі колегії було замінено суддю Гонтаря В.І на суддю Горошко Н.П.

14.08.2007 року від Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника у зв’язку з неможливістю участі у судовому процесі 15.08.2007 року.

У судовому засіданні 15.08.2007 року представники відповідачів не з’явились, про час та місце розгляду справи сторонам повідомлялось належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія, порадившись на місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у відсутності представників відповідачів.

При повторному розгляді справи в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

Відносини електроенергетики в Україні регулюються Законом України „Про електроенергетику", Порядком постачання електричної енергії споживачам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.99 року № 441 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.04.02 року № 475 та Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.96 року в редакції постанови НКРЕ від 22.08.02 року № 928.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України, частини 1 статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

30.04.2004 року між Відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (Постачальник) та Військовою частиною А-2295 (Споживач), 9 ОМІС ВМСУ (Платник) був укладений договір № 3493а на поставку електричної енергії (далі Договір), який відповідно до умов пункту 10.4 був продовженим на наступні періоди.

18.07.2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Енергетична компанія "Севастопольенерго" (Постачальник) та Військовою частиною А-2295 (Споживач), Севастопольською квартирно-експлуатаційною частиною морською (Платник) був укладений договір № 3493а на поставку електричної енергії (далі Договір).

Згідно умов Договору Постачальник зобов'язувався постачати Споживачу електричну енергію в обсягах у відповідності з договірними квартальними (місячними) величинами спожитої електричної енергії, вказаними в Додатку № 1 до Договору. Споживач, в свою чергу, зобов'язаний спільно з Платником здійснювати оплату за спожиту електроенергію та здійснювати інші платежі згідно умов Договору.

Відповідно до пункту 2.2.2 Договору від 30.04.2004 року споживач зобов'язався додержуватися режимів споживання електроенергії у відповідності до розділу 5 Договору, яким передбачено встановлення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

Згідно пункту 4.2.2 Договору споживач та платник несуть відповідальність за перевищення договірних величин споживання електроенергії та потужності.

В пункті 4.2.2 Договору від 18.07.2006 року оплата двократної різниці перевищення договірної величини споживання електроенергії покладена на платника.

Згідно пункту 8.6 Договору від 30.04.2004 року у випадку несвоєчасної оплати обумовлених порядком платежів постачальник здійснює нарахування споживачу та платнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення платежу.

Відповідно до пункту 4.2.1 Договору від 18.07.2006 року за несвоєчасну оплату обумовлених порядком платежів постачальник здійснює нарахування платнику пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період прострочення платежу.

Додатком № 1 на 2006 рік до Договору сторони узгодили граничні величини електроспоживання.

Згідно наданих споживачем звітів про витрату електроенергії обсяг спожитої Військовою частиною А-2295 електроенергії складає в січні 2006 року - 420120 кВт/г, лютому 2006 року - 422244 кВт/г, квітні 2006 року - 243720 кВт/г, травні 2006 року - 271620 кВт/г, червні 2006 року -253020 кВт/г, липні 2006 року - 247680 кВт/г, серпні 2006 року - 292320 кВт/г, листопаді 2006 року - 363240 кВт/г.

Таким чином, обсяг фактично спожитої електроенергії складає обсяг перевищення над договірною величиною споживання в січні 2006 року - 0 кВт/г, в лютому 2006 року - 0 кВт/г, квітні 2006 року - 0 кВт/г., травні 2006 року - 51620 кВт/г, червні 2006 року - 23020 кВт/г, липні 2006 року - 7680 кВт/г, серпні 2006 року - 32320 кВт/г, листопаді 2006 року - 6240 кВт/г.

Позивач виставив рахунки за перевищення ліміту активного споживання на загальну суму 103000,87 грн., з яких 76488,29 грн. - повинна сплатити Військова частина А-2295, 26512,58 грн. - Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська, які на час звернення з позовом до суду першої інстанції не були сплачені. Крім того, позивач просить стягнути з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської  3% річних та інфляційне відшкодування.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду з вимогою про стягнення з відповідачів двократної різниці фактично спожитої та договірної величини електроенергії, на яку позивачем нараховано штрафні санкції.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, прийнятого 16.01.03 року та пункту 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України дані кодекси застосовуються до правовідносин, що виникли після набрання ними чинності, тобто після 01.01.04 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання законної сили Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, положення цих Кодексів застосовуються до тих прав і обов'язків, які виникли або продовжують існувати після набрання ними законної сили.

Правовідносини між сторонами виникли після 01.01.04 року, тому при розгляді спору суд першої інстанції керувався Цивільним кодексом України в редакції 2003 року та Господарським кодексом України.

Згідно з статей  525, 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з вказівками закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - згідно зі звичайними вимогами. Одностороння відмова від виконання зобов'язань та одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживач у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачує енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Згідно пункту 4.2.6 Договору від 30.04.2004 року за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності, споживач та (або) платник сплачують постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Згідно пункту 4.2.2 Договору від 18.07.2006 року за перевищення договірної величини споживання електроенергії та потужності, платник сплачує постачальнику електроенергії двократну вартість різниці між фактично спожитою та договірною величинами.

Таким чином, за перевищення договірної величини споживання електроенергії з квітня 2004 року по 18 липня 2006 рік платниками є споживач та (або) платник. За перевищення договірної величини споживання електроенергії з 18 липня 2006 року платником є Севастопольська квартирно-експлуатаційна частина морська.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення нарахованої за договором № 3493а від 30.04.2004 року із Військової частини А-2295 в розмірі 76488,29 грн.

Судова колегія, так як і суд першої інстанції, вважає її такою, що підлягає стягненню частково, виходячи з наступного розрахунку:

-          травень 2006 року; перевищення складає 51620 кВт/г; середньодобовий тариф - 0,285412; всього підлягає сплаті 14732,97 грн.,

-          червень 2006 року; перевищення складає 23020 кВт/г; середньодобовий тариф - 0,285169; всього підлягає сплаті 6564,59 грн.,

-          липень 2006 року; перевищення складає 7860 кВт/г; середньодобовий тариф - 0,284211; всього підлягає сплаті 2233,90 грн.

Таким чином, сума стягнення з Військової частини А-2295 складає 23531,46 грн.

Позивачем була заявлена вимога про стягнення нарахованої за договором № 3493а від 18.07.2006 року із Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської в розмірі 26512,58 грн.

Судова колегія, так як і суд першої інстанції, також вважає її такою, що підлягає стягненню частково, виходячи з наступного розрахунку:

-          серпень 2006 року; перевищення складає 32320 кВт/г; середньодобовий тариф - 0,286156; всього підлягає сплаті 9248,56 грн.,

-          листопад 2006 року; перевищення складає 6240 кВт/г; середньодобовий тариф - 0,320958; всього підлягає сплаті 2002,78 грн.,

Таким чином, сума стягнення з Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської складає 11251,34 грн.

Не приймаються судом апеляційної інстанції доводи відповідача - Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської, що у нього немає підстав для оплати двократної різниці між фактично спожитою та договірною величиною, а також штрафних санкцій так як їх оплата не передбачена законодавством про бюджетну систему, а відповідач фінансується за рахунок бюджету, так як вказаний обов'язок передбачений пунктом   4.2.2   Договору № 3493а від 18.07.2006 року, який підписаний сторонами без зауважень.

Пунктом 7 статті 26 Закону України “Про електроенергетику” встановлено, що споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює підприємницьку діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідачів пеню, 3 % річних та інфляційне відшкодування.

Судова колегія вважає, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що вказані вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплачує кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом.

Згідно статті 546, статті 549, пункту 3 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З аналізу викладених норм вбачається, що вищезазначені штрафні санкції стягуються тільки за прострочку виконання стороною грошового зобов'язання. Двократна різниця вартості перевищення фактичної величини споживання над договірною величиною не є грошовим зобов'язанням сторони, а є санкцією за перевищення ліміту споживання, тому вищезазначені норми не можуть до неї застосовуватися.

Судова колегія також вважає безпідставними доводи прокурора, які викладені в апеляційному поданні.

Факт неправильної роботи трансформаторів току, які знаходяться в ТП 846 і належить ДП МО „ 102 ПЕМ” не пов’язаний з питанням перевищення договірної величини вживання електричної енергії.

Відповідно до п. 7.2 Договору поставки електричної енергії відповідальність за технічне забезпечення розрахункових пристроїв обліку несе організація, на балансі якої вони знаходяться або організація, яка їх експлуатує на підставі договору з їх власником, тобто в даному випадку Військова частина А-2295.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, апеляційна інстанція вважає, що рішення господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Севастополя від 14.06.2007 року у справі № 20-9/049 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Севастопольської квартирно-експлуатаційної частини морської та апеляційне подання військового прокурора Севастопольського гарнізону залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  Ю.М. Гоголь

Судді                                                                                Н.П. Горошко

О.А. Щепанська