ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 7/593-6/286
07.06.07

За позовом                    Закритого акціонерного товариства «Інститут передових

технологій»

До відповідача           Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр дистриб’юції

преси»

Про                        стягнення 14641 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники:

Від позивача           не з`явились

Від відповідача           не з’явились

Обставини справи:

До господарського суду міста Києва звернулося з позовом закрите акціонерне товариство «Інститут передових технологій»до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дистриб`юції преси»про стягнення 14641 грн. за договором № 222/К від 16.08.2004, а саме: 14307,04 грн. основного боргу та трьох процентів річних в розмірі 333,96 грн. Крім того, позивач просив покласти на відповідача судові витрати (146,41 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу).

Під час розгляду справи в суді позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог. Зокрема, сторона просила стягнути 13307,05 грн. основного боргу, три проценти річних в розмірі 333,96 грн., 1200 грн. збитків, пов’язаних з розглядом справи в суді, а також покласти на відповідача державне мито та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням суду від 06.11.2006 позов було задоволено частково. Зокрема, було вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 13307,05 грн. основного боргу та три проценти річних в розмірі 333,96 грн. В іншій частині позову було відмовлено.

25.12.2006 на виконання рішення було видано наказ.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2007 вказане вище рішення було скасоване в частині задоволення вимог про стягнення 13307 грн. основного боргу, трьох процентів річних в розмірі 333,96 грн., 146,41 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, а справу направлено в цій частині на новий розгляд. Рішення в частині відмови у стягненні 1200 грн. збитків було залишено без змін.

Ухвалою суду від 16.04.2007 справі було присвоєно номер 7/593-6/286 та призначено розгляд останньої на 30.05.2007.

Представник відповідача на виклик суду не з’явився, про причини неявки суду не повідомлено, розгляд справи було відкладено на 07.06.2007.

У судове засідання представники сторін на виклик суду не з’явилися, клопотань про відкладення розгляду справи подано не було.

Суд вважає за можливе розглянути справи за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

16.08.2004 між закритим акціонерним товариством «Інститут передових технологій»(комітентом) та товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут маркетингових технологій»(комісіонером) було укладено договір комісії на продаж продукції № 222/к (далі –Договір-1)

Відповідно до умов Договору-1 (п. 1.1) комісіонер зобов’язується за дорученням комітента здійснити в інтересах останнього від свого імені продаж продукції. Виступаючи від свого імені комісіонер самостійно укладає угоду купівлі-продажу з третьою особою (п. 1.2).

Згідно п. 4.1 Договору-1 передача майна на комісію здійснюється за накладними, в яких відображається найменування, кількість і ціна продукції.

Грошові кошти комітенту виплачуються комісіонером протягом 30 днів з моменту отримання продукції комісіонером (п. 6.1 Договору-1).

На виконання умов договору позивач поставив товариству продукцію на загальну суму 18054,5 грн., що підтверджується накладними на відвантаження, копії яких знаходяться в матеріалах справи (№ ТВВВ-01316 від 17.08.2004, № ТВВВ-01317 від 17.08.2004, № ТВВВ-01810 від 26.10.2004, № ТВВВ-01832 від 01.11.2004, № ТВВВ-00285 від 02.03.2005).

22.09.2005 між закритим акціонерним товариством «Інститут передових технологій»(стороною 1), товариством з обмеженою відповідальністю «Інститут маркетингових технологій»(стороною 2) та товариством з обмеженою відповідальністю «Центр дистриб’юції преси» (новою стороною) було укладено трьохсторонній договір про заміну сторони у зобов’язанні, який за своєю правовою природою є договором про заміну боржника у зобов’язанні (далі –Договір-2).

Відповідно до умов Договору-2 сторона 2 за згодою сторони 1 передає новій стороні усі права та обов’язки за Договором-1.

Таким чином, відповідач набув всіх прав та обов’язків товариства з обмеженою відповідальністю «Інститут маркетингових технологій»за Договором-1.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інститут маркетинговий технологій»залишило за собою борг за Договором-1 в сумі 14307,04 грн.

Обов’язок по сплаті вказаної суми відповідно до умов Договору-2 покладається на відповідача, який, у свою чергу, сплатив тільки 700 грн. боргу.

Борг товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дистриб’юції преси»складає 13307,05 грн.

Таким чином, відповідач порушив вимоги ст. 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, вимоги про стягнення з відповідача 13307,05 грн. основного боргу є законними та обґрунтованими.

Крім того, боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов’язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, що передбачено ст.  625 ЦК України.  Три проценти річних становить 333,96 грн.

Суд приймає розрахунок боргу та трьох процентів річних, наданий позивачем, як вірний.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач доказів належного виконання умов Договору суду не подав. Жодних заяв та клопотань під час нового розгляду справи суду не подав.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 146,41 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Центр дистриб’юції  преси»(м. Київ, вул. Боричів Тік, 35, м. Київ, вул. Мурманська, 3, рахунок 6401 у Лівобережній філії АКБ «ТАС-Комерцбанк», МФО 300971, код 33404782) на користь закритого акціонерного товариства «Інститут передових технологій»(м. Київ, вул. Попудренка, 54, рахунок 218 в АКБ «Правекс-банк», МФО 321983, код 23727615) 13307,05 грн. основного боргу, три проценти річних в розмірі 333,96 грн., 146,41 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                            С.А. Ковтун

Рішення підписано 16 серпня 2007 року