ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
№ 19/4040

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М. Остапенка,
Є. Борденюк,
В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну
скаргу
Відкритого акціонерного товариства (ВАТ)
по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз”

на постанову
від 14.03.2007 року

Житомирського апеляційного господарського суду

у справі
№ 19/4040

за позовом
Дочірньої компанії (ДК) “Газ України”
Національної акціонерної компанії (НАК) “Нафтогаз України”

до
ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз”

про
стягнення 589 340,00 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Єнік Є.В. (дов. від 29.12.2006 року)

відповідача
Лихольот А.В. (дов. від 10.04.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” звернулась до господарського суду з позовом про стягнення з ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” суми основного боргу, що становить 421 645,13 грн., пені в сумі 79 613,70 грн.,               69 289,78 грн. інфляційних втрат та 18 791,78 грн. 3% річних.

Підставою позову є неналежне виконання відповідачем грошового зобов’язання з оплати переданого у власність відповідача в квітні –грудні 2005 році природного газу в об'ємі 29 753,310 куб. м на загальну суму 3 702 385,19 грн. за укладеним між сторонами договором на постачання природного газу № 06/05-1337 від 21.04.2005 року, за умовами якого ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” зобов'язувався прийняти та оплатити газ на умовах даного договору за обумовленою ціною 1 000,0 куб. м газу - 122,55 грн. (п. 1. 1.).

30.06.2005 року сторони уклали додаткову угоду № 1 до договору                          № 06/05-1337 від 21.04.2005 року, якою змінили ціну на газ, встановивши, що з 15.06.2006 року ціна за 1 000,0 куб. м без врахування вартості транспортування газу територією України становить 122,55 грн., крім того цільова надбавка до тарифу на газ (2%) становить - 2,451 грн., крім ПДВ - 0%, визначена в 125,001 грн.. Додаткова угода поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 15.06.2005року і діє протягом дії договору (п. 2 додаткової угоди).

На виконання умов договору позивач за актами приймання-приймання природного газу від 30.04.2005 року, 24.05.2005 року, 31.05.2005 року, 30.06.2005 року, 31.07.2005 року, 31.08.2005 року, 30.09.2005 року, 31.10.2005 року, 30.11.2005 року, 31.12.2005 року передав ВАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" природний газ в об'ємі 29 753,310 тис. куб. м на загальну суму 3 702 385,19 грн..

Пунктом 5. 1. договору визначено, що оплата за газ здійснюється відповідачем грошовими коштами на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, відповідач свої зобов'язання за договором виконав частково, а саме сплатив за поставлений природний газ 3 280 740,06 грн., а отже, заборгованість перед позивачем за поставлений протягом квітня-грудня 2005 року природний газ визначена у розмірі 421 645,13 грн., крім того, у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України заявлені до стягнення інфляційні та річні, та пеня на підставі п. п. 6. 2. договору.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 14.12.2006 року у справі № 19/4040 (суддя І. Розізнана) позовні вимоги задоволені частково, з ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” стягнуто 40 000,00 грн. пені, 49 750,11 грн. інфляційних нарахувань, 18 791,78 грн. річних.; в частині стягнення основного боргу у сумі                     421 645,13 грн. провадження у справі припинено, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи рішення у справі, господарський суд першої інстанції виходив з наступного.

У зв'язку з тим, що відповідач після порушення провадження у справі сплатив позивачу 421 645,13 грн. основного боргу, провадження у справі в частині стягнення 421 645,13 грн. основного боргу припинено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. п. 6. 2., 6. 3. договору в разі неоплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 5. 1. даного договору, покупець сплачує на користь продавця крім суми заборгованості за весь час прострочення, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. Неустойка нараховується постачальником протягом шести місяців, що передують моменту звернення з позовом.

Позивачем нарахована відповідачу  пеня у розмірі 79 613,70 грн. за період з 08.12.2005 року по 09.06.2006 року, однак, правомірними, виходячи 23.06.2006 року, тобто шість місяців, що передували зверненню до суду.

Відповідно до п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Отже, враховуючи наведені відповідачем обставини, що зумовили виникнення боргу, господарський суд першої інстанції вважав за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню до 40 000,00 грн..

Щодо заявлених до стягнення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України                      69 289,78 грн. інфляційних нарахувань за період з травня 2005 року по травень 2006 року 18 791,78 грн. 3 % річних за період з 11.05.2005 року по 09.06.2006 року, то правомірними господарським судом Хмельницької області визнані вимоги                      49 750,11 грн. інфляційних нарахувань за період з січня 2006 року по травень 2006 року, 18 791,78 грн. річних за період з 11.05.2005 року по 09.06.2006 року.

Доводи відповідача з приводу відсутності підстав для нарахування інфляційних, 3 % річних, пені, зважаючи на зміну строків виконання зобов'язань на підставі листа заступника генерального директора ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” до ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” з пропозицією узгодити графік погашення заборгованості за 2005 рік, відхилені як безпідставні з слідуючих підстав.

Однак, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що надане відповідачем листування не є зміною зобов'язання щодо строків проведення оплати, що є підставою для припинення первісного зобов'язання в цій частині, оскільки згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 року (колегія суддів: Г. Щепанська, А. Гулова, Л. Зарудяна) рішення господарського суду Хмельницької області від 14.12.2006 року у справі № 19/4040 залишено без зміни з тих же мотивів.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” посилається на неправильне застосування судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень матеріальних норм права.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційне подання не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з умовами договору на постачання природного газу № 06/05-1337 від 21.04.2005 року оплата за газ здійснюється відповідачем грошовими коштами на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку боргу станом на 19.01.2006 року заборгованість відповідача становила 1 519 853,48 грн., що не заперечується останнім. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання у ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” виникло право на нарахування інфляційних, пені, 3 % річних.

Листом № 31/19-805 від 19.01.2006 року ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” запропонувало ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” у зв'язку зі складною ситуацією щодо розрахунків за отриманий протягом 2005 року природний газ скласти графік погашення заборгованості та направити його постачальнику (позивачу) для узгодження.

У відповідь на вказаний лист відповідач направив позивачу графік погашення заборгованості за 2005 рік по місяцям у визначеному розмірі нормативних втрат (лист № 240 від 31.04.2006 року).

Вказане листування не є пропозицією з боку позивача до укладення договору в розумінні ст. 181 ГК України, ст. 641 ЦК України, а отже господарські суди дійшли обґрунтованого висновку щодо відхилення доводів відповідача про зміну строків розрахунків за договором зазначеним листуванням.

За встановлених обставин, та виходячи з імперативних вимог                        ст. 1117 ГПК України, господарські суди попередніх інстанцій діяли у відповідності з нормами ГПК України, а оскаржувані судові рішення є обґрунтованими і законними та підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ по газопостачанню і газифікації “Хмельницькгаз” залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 14.03.2007 року у справі № 19/4040 залишити без зміни.

Головуючий, суддя                                                                 М. Остапенко

Судді :                                                                                        Є. Борденюк

В. Харченко