Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" вересня 2007 р.                                                           Справа № 21/559-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Зимовської Ю.В. (дов. б/н від 23.07.07р.), Данилової О.Ю. (дов. б/н від 31.08.07р.)

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків (вх. № 2435 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 21.05.07 р. по справі № 21/559-06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Сервіс", м. Харків

до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків

про стягнення 2 650,00 грн., -

встановила:

У грудні 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інформ-Сервіс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (далі - відповідач) про стягнення 2650,00 грн. збитків та суми судових витрат. Позивач мотивує свої вимоги тим, що підприємством відповідача проводились ремонтно-профілактичні роботи за адресою: вул. Д.Клапцова, 1 внаслідок здійснення яких був пошкоджений  кабель, котрий належить позивачу на праві власності, про що був складений акт виявлених пошкоджень від 08.09.2006р. в присутності представників позивача, відповідача та представника ТОВ "Проф-Зв"язок" - підприємства, яке проводило монтаж і прокладку оптико-волоконного кабелю для позивача.

В процесі розгляду справи позивач в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив  позовні вимоги та просив господарський суд стягнути з відповідача додатково 350,00 грн. витрат по оплаті послуг адвоката.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.05.07р. по справі № 21/559-06 (суддя Пелипенко Н.М.) позовні вимоги задоволено у повному обсязі та стягнуто з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформ-Сервис" 2650,00 грн. основного боргу, витрат по оплаті послуг адвоката в розмірі 350,00 грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 102,00 грн. та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що при винесенні оскарженого рішення судом першої інстанції не застосовані до спірних правовідносин норми матеріального права, які передбачають процедуру погодження проектної документації на прокладення інженерних споруд з управлінням містобудування  та архітектури міста, в зв'язку з чим зазначає, що судом неповністю з'ясовані обставини, які мають значення для справи. При цьому відповідач вказує на те, що в підтвердження погодження прокладення своїх комунікацій, як то передбачено відповідними нормативними актами, позивач не надав жодного доказу. Крім того, скаржник зазначає, що у відповідності до п. 3.6. "Положення про капітальні й аварійні ремонти теплових мереж і систем гарячого водопостачання м. Харкова", яке розроблене відповідно до Рішення Харківської міської ради від 16.06.2004 року,  відновлення ушкоджених при аварії, її ліквідації або при капітальному ремонті комунікацій інших організацій прокладених під або над діючою тепловою мережею без проекту й узгодження з КП "Харківські теплові мережі" виконується власником цих комунікацій за свій рахунок. За таких обставин, відповідач вважає, що правові підстави для відшкодування шкоди позивачу відсутні.

Позивач у своєму відзиві на апеляційну скаргу повністю підтримує рішення суду першої інстанції та доводи, покладені в його обґрунтування, вважає його мотивованим та правомірним, в зв'язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Уповноважений представник відповідача, заявника апеляційної скарги, в судове засідання 04.09.07р. не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про день час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового рекомендованого відправлення (№ 3330188). Про причини неявки свого представника відповідач суд апеляційної інстанції не повідомив.

Колегія суддів перевірила матеріали справи та вважає, що у справі   достатньо документів, щоб розглянути апеляційну скаргу по суті без участі представника відповідача, оскільки явку представників сторін в дане судове засідання не визнано обов'язковою, позицію відповідача викладено в апеляційній скарзі, крім того, заявник апеляційної скарги не був позбавлений права надати суду апеляційної інстанції додаткові письмові докази в обґрунтування своїх вимог і заперечень та мав на це достатньо часу.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши уповноважених представників позивача, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених матеріалами справи обставин спору за якими встановив, що відповідачем у справі  проводились ремонтно-профілактичні роботи за адресою: вул. Д. Клапцова, 1 внаслідок чого був пошкоджений кабель, який належить на праві власності позивачу, про що був складений акт виявлених пошкоджень від 08.09.2006р. в присутності представників позивача, відповідача та представника ТОВ "Проф-Зв"язок" (а.с. 11).

Крім того, як свідчать матеріали справи, 11.09.2006р. між позивачем та ТОВ "Проф-Зв"язок" був укладений договір №П-3, відповідно до якого ТОВ "Проф-Зв"язок" виконав для позивача роботи по заміні пошкодженого кабелю, про що свідчить акт виконаних робіт від 21.09.2006р. підписаний сторонами по договору №П-3 від 11.09.2006р.

За проведені ТОВ "Проф-Зв"язок" роботи по заміні пошкодженого кабелю позивачу був виставлений до сплати рахунок-фактура № СФ-36 від 11.09.06р. на суму 2650,00 грн., який згідно з платіжним дорученням № 470 був сплачений  позивачем 20.09.2006р. (а.с. 12, 15).

Господарським судом також встановлено, що згідно п.19 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.1996р. за № 135 "Про затвердження Правил охорони ліній електрозв'язку" (із змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2004р. № 1465) підприємства, установи, організації та громадяни, які проводять земляні роботи, у разі виявлення підземних кабелів, що не зазначені у технічній документації на ведення робіт, зобов'язані негайно припинити роботи поблизу виявлених кабелів, вжити заходів їх збереження і сповісти про це найближчого оператора телекомунікацій.

Враховуючи факт пошкодження кабелю та понесення позивачем витрат з   його заміни останнім була пред'явлена відповідачу претензія №б/н від 15.09.2006р., яка є вимогою на оплату в порядку, передбаченому ст. 530 Цивільного кодексу України.

Проте, із матеріалів справи вбачається, що вказана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, а сума в розмірі 2650,00 грн. невідшкодованою.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги, заявлені Товариством з обмеженою відповідальністю "Інформ-Сервіс",  правомірно визнані місцевим господарським судом обґрунтованими у повному обсязі та  такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на встановлених під час розгляду справи обставинах та матеріалах, наявних в ній.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі вказує на те, що оскільки позивач прокладення своїх комунікацій на спірній ділянці з відповідачем не узгоджував, в зв'язку з чим при проведенні ремонтно-профілактичних робіт він не був обізнаний щодо їх  знаходження, а тому не повинен нести відповідальність за спричинені пошкодження вказаного майна.

Однак колегія суддів апеляційної інстанції не приймає вказані посилання відповідача до уваги, оскільки вони є безпідставними та такими, що не узгоджуються з нормами чинного законодавства та наявними у справі матеріалами, які свідчать про те, що спірні комунікації були прокладені, належним чином узгоджені з відповідними  органами та прийняті до експлуатації згідно технічних умов за № 165 від 22.02.06р. та акту приймання в експлуатацію лінійних споруд у 2006 році (а.с. 76-78).  Із матеріалів справи також вбачається, що дані комунікації 04.04.06р. згідно договору купівлі-продажу № 04/04-01 перейшли у власність позивача від ТОВ "Базис" разом зі всіма технічними характеристиками та документацією. Окрім того, згідно з нормами чинного законодавства відповідач в будь-якому випадку у разі виявлення підземних кабелів, навіть тих, що не зазначені у технічній документації на ведення робіт, зобов'язаний негайно припинити роботи поблизу виявлених кабелів, вжити заходів їх збереження і сповісти про це найближчого оператора телекомунікацій (п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.1996р. за № 135 "Про затвердження Правил охорони ліній електрозв'язку"), про що також правомірно зазначив господарський суд в оскарженому рішенні. Слід також зазначити, що в даному випадку, необізнаність відповідача в момент проведення ремонтно-профілактичних робіт про знаходження на спірній ділянці належних позивачу комунікацій, не є підставою для звільнення його від відповідальності за випадкове їх пошкодження.

Посилання скаржника на те, що згідно Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України, затверджених наказом Держбуду України 19.01.99р. № 9, здійснюється охорона теплових мереж з метою забезпечення надійного та безперебійного теплопостачання споживачів та ін., не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не стосуються предмету даного господарського спору.

Колегія суддів вважає також необхідним зазначити, що відповідно до  частини  першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана   неправомірними рішеннями,  діями  чи  бездіяльністю  особистим  немайновим правам фізичної  або  юридичної  особи,  а  також  шкода,  завдана  майну фізичної  або  юридичної  особи,  відшкодовується в повному обсязі особою,  яка її  завдала.  При  цьому  під  шкодою  слід  розуміти зменшення  або  втрату  (загибель) певного особистого чи майнового блага.

За загальним принципом цивільного права особа,  якій  завдано збитків  у результаті порушення її цивільного права,  має право на їх відшкодування (частина перша статті  22,  стаття  611,  частина перша статті 623 Цивільного кодексу України.

Для застосування     такої    міри    відповідальності,    як відшкодування   збитків,   потрібна   наявність   повного   складу цивільного правопорушення,  як-то:  протиправна поведінка,  дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний  зв'язок  між протиправною поведінкою та збитками;  вина правопорушника.

Згідно з  частиною  другою  статті  623  Цивільного   кодексу України   розмір   збитків,  завданих  порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу  України збитками є:  витрати,  яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або  пошкодженням  речі,  а  також  витрати,  які  особа зробила  або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);  доходи,  які особа могла б реально одержати  за звичайних  обставин,  якби  її  право  не  було  порушено (упущена вигода).

Причинний зв'язок між протиправною  поведінкою  порушника  та збитками полягає,  передусім,  у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

В свою  чергу  відсутність вини у заподіянні шкоди доводиться особою,  що вчинила порушення; винна поведінка порушника має місце тоді,  якщо  він усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь,  передбачав його негативні наслідки, бажав їх настання, або коли порушник, передбачаючи   настання  негативних  наслідків, розраховував на їх відвернення,  чи не передбачав  настання  таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.

На думку колегії суддів, позивач довів, що в діях відповідача вбачається склад цивільного правопору шення –заподіяння збитків, а відповідач в свою чергу не  представив доказів відсутності вини у пошкодженні належного позивачу майна та не навів жодних фактичних даних та доказів, які б підтверджували реальну та правову обґрунтованість для звільнення від відповідальності по відшкодуванню завданих позивачу збитків. Крім того, розмір збитків в сумі 2650,00 грн., який позивач  підтверджує платіжним дорученням № 470 від 20.09.06р., відповідач в своїй апеляційній скарзі  не оспорює.

Таким чином, з огляду на всі матеріали справи та доводи покладені сторонами в обґрунтування їх вимог та заперечень, колегія суддів вважає, що господарський суд правильно вирішив даний спір по суті і визначив: правові підстави для застосування цивільно-правової відповідальності відповідача внаслідок порушення ним передбачених чинним законодавством цивільних прав позивача; обставини спричинення збитків та надані позивачем на їх підтвердження документальні докази;  розмір збитків.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 21.05.07 року по справі № 21/559-06  прийняте без порушень норм матеріального та процесуального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.05.07 р. по справі № 21/559-06 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.