ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 р.
№ 9-17/158-06-6381

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючий суддя
Полянський А.Г.

судді:
Волковицької Н.О.
Коробенка Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року та рішення Господарського суду Одеської області від 21.02.2007 року

у справі
№9-17/158-06-6381 Господарського суду Одеської області

за позовом
Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради

до

третя особа
Житлово-будівельного кооперативу “Молодіжний житловий комплекс “Залізничник”
Одеська міська рада

про
відшкодування збитків в сумі 1333680грн.

за участю  представників сторін:

позивача:
відповідача:

третьої особи:
Собітнюк Н.О., дов. №01-13/4469 від 26.04.07р.,
Негрі С.С., дов. №74 від 30.07.07р.,   Ботнар О.І., дов. №75 від 30.07.07р.,
не з’явились,

В С Т А Н О В И В:

Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (далі позивач) звернулося до Господарського суд Одеської області з позовом до  Житлово-будівельного кооперативу “Молодіжний житловий комплекс “Залізничник” (далі відповідач) про відшкодування збитків в сумі 1333680грн.

Позовна заява вмотивована тим, що без прийняття рішення Одеською міською радою рішення стосовно безоплатної передачі відповідачу для знищення будівель та споруд по вул. Середньофонтанській, 30, у м.Одеса, останній не мав права на безоплатне знесення вказаного майна.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.02.2007р. у справі №9-17/158-06-6381 (суддя: Бакланова Н.В.) залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р. (судді: Разюк Г.П., Колоколов С.І., Петров М.С.) у справі №9-17/158-06-6381  господарського суду Одеської області, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи судові рішення господарські суди зазначають про те, що всі дії відповідача були погоджені з відповідними органами місцевого самоврядування та не суперечать законодавству України.

Позивач не погодившись із зазначеними рішенням та постановою звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р. та рішення Господарського суду Одеської області від 21.02.2007р. у справі № 9-17/158-06-6381 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи касаційну скаргу тим, що рішення та постанова винесені з порушенням норм матеріального та процесуального права, через неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи.

Представник третьої особи в судове засідання 31.07.2007 року не з’явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений заздалегідь належним чином. Оскільки ухвалою Вищого господарського суду України від 18.06.2007 року про прийняття касаційної скарги до розгляду явка представників сторін обов’язковою не визнавалася, додаткові документи від сторін не витребовувались, з врахуванням особливостей розгляду скарги судом касаційної інстанції, передбачених ст. 1117 ГПК України, колегія суддів вважає, що неявка представника третьої особи не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й. від 30.07.2007р., у зв’язку з відпусткою судді Фролової Г.М., та у зв’язку з перебуванням на лікарняному судді Муравйова О.В., для перегляду в касаційному порядку справи № 9-17/158-06-6381, призначеної до розгляду на 31.07.2007р., утворено колегію суддів у складі: головуючого –судді Полянського А.Г.,   суддів – Волковицької Н.О., Коробенка Г.П.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія  суддів вважає, що касаційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України  Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до статті 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти  докази.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, Виконавчим комітетом Одеської міської ради 08.07.2004 року видано Свідоцтво про право власності на нежилі будівлі, з якого вбачається, що  територіальній громаді м. Одеси  в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належать будівлі, площею 1281,5 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Одеса вул. Середньофонтанська, 30.

Протоколом засідання комісії з встановлення розміру коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси від 22.08.2005 року № 25 було запропоновано встановити ЖБК "МЖК "Залізничник" плату за право забудови в розмірі –10% від загальної площі квартир жилого будинку та по нежилим приміщенням –94 932,00грн. та зобов’язано останнього викупити в управління комунальною власністю 1281,5кв.м. за ринковою ціною.

06.09.2005 року на засіданні комісії  з встановлення розміру коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси  було вирішено дозволити ЖБК "МЖК "Залізничник" знести одноповерхові ветхі малоцінні будівлі, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30, та встановити плату за право будівництва в розмірі 15%  житла від загальної площі квартир жилого будинку та загальною площею офісів по вул. Середньофонтанська, 30 та 94932,00грн., за автостоянку, що зафіксовано в протоколі № 2/26.

У відповідності з підпунктом 2.4 пункту 2 рішення Виконавчого комітету Одеської  міської ради №556 від 14.09.2005 року (далі Рішення)  ЖБК "МЖК "Залізничник" зобов’язано здійснити знесення у встановленому законом порядку малоцінних нежитлових будівель та споруд, які знаходяться в місці забудови.

Пунктом 3 зазначеного вище Рішення було вирішено затвердити договір на право забудови між виконавчим комітетом Одеської міської ради та ЖБК "МЖК "Залізничник".

На виконання даного пункту 14.09.2005 року між Виконавчим комітетом Одеської міської ради та ЖБК "МЖК "Залізничник" було укладено Договір на право забудови, де в пункті 5.3 розділі 5 "Особливі умови" сторони передбачили, що ЖБК "МЖК "Залізничник" дозволяється знесення одноповерхових малоцінних нежитлових будівель та споруд і кам’яних гаражів, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30.

Крім того судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що  відповідно до пунктів 1, 2 Розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради №3302 від 14.11.2005 року "Про надання дозволу Житлово-будівельному кооперативу "Молодіжний жилий комплекс "Залізничник" на знесення одноповерхових малоцінних нежитлових будівель та споруд за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30", надано дозвіл ЖБК "МЖК  "Залізничник" на знесення зазначених вище будівель і кам’яних гаражів, та зобов’язано оформити відповідний дозвіл на виконання робіт в інспекції ДАК.

Інспекція ДАК м. Одеси, в свою чергу, 22.12.2005 року видала дозвіл на виконання будівельних робіт за №772/05, в якому, зокрема, передбачено демонтаж споруд по вул. Середньофонтанська, 30.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову є відшкодування збитків в сумі 1333680грн.

Відповідно до частини 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа,  якій завдано збитків  у  результаті  порушення  її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини 1 статті 1166 зазначеного вище кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв'язок між ними та наявність вини заподіювача шкоди.

Враховуючи те, що в матеріалах справи наявні документи, відповідно до яких відповідачу надано  дозвіл на знесення одноповерхових малоцінних нежитлових будівель та споруд і кам’яних гаражів, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30, колегія суддів погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанції стосовно того, що вина в заподіянні збитків з боку ЖБК "МЖК "Залізничник" відсутня, оскільки останній вчиняючи дії по знесенню будівель діяв правомірно.

Крім того, правомірним є висновок суду апеляційної інстанції, що наявність чинного рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 14.09.2005р. №556, прийнятий у відповідності до діючого законодавства, в рамках своєї компетенції та в інтересах територіальної громади м. Одеси, а відтак, відсутність аналогічного рішення Одеської міської ради не може вважатись порушенням процедури відчуження комунального майна.

Згідно із пунктом 8 статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог позивача.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що рішення та постанова у справі прийняті у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу  Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.02.2007 року та   постанову Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року у справі № 9-17/158-06-6381 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                          Полянський А.Г.

Судді                                                                                    Волковицька Н.О.

Коробенко Г.П.