ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 20-12/323

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого  судді
Шаргала В.І.,

суддів :
Мачульського Г.М.,
Швеця В.О.

за участю представників сторін:

позивача
не з’явився

відповідача
Чистякової В.В. дов. №3/10-011/2007 від 12.02.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Форнит”

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2005 р.

у справі
№20-12/323 господарського суду
м. Севастополя

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Форнит”

до
Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду   м. Севастополя від 19.04.2005 року (суддя Харченко І.А.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТОВ) “Форнит” до Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м. Севастополя (надалі ДПІ у Гагарінському районі) задоволений, податкове повідомлення-рішення інспекції від 06.09.2004 року №00062232/0/0  про визначення  податкового зобов'язання   в розмірі 11 981,04 грн. визнане недійсним.

За апеляційною скаргою ДПІ у Гагарінському районі судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2005 року (судді: Фенько Т.П., Голик В.Є., Дугаренко О.В. ) скасоване, в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою,  ТОВ “Форнит” звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій

Доповідач: Шаргало В.І.

посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просить її скасувати, а рішення господарського суду   м. Севастополя від 19.04.2005 року залишити без змін.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, розглянувши  матеріали справи та доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” завданнями органів державної податкової служби є, зокрема, здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі –податки, інші платежі).

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте відповідно до вимог Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" за результатами проведеної податковим органом перевірки дотримання позивачем податкового законодавства України (про що складений акт від 21.08.2004 р.  №14225).

Отже, між позивачем та державною податковою інспекцією виникли податкові правовідносини і в даному випадку  сторони виступають як носії суб'єктивних прав та обов'язків, зміст яких визначений  названими Законами. А відтак, ТОВ "Форнит" звернулося до господарського суду з позовом до ДПІ у Гагарінському районі саме як до державного органу –суб’єкта владних повноважень, на якого покладено здійснення відповідних функцій, зокрема,  визначених Законами України “Про державну податкову службу в Україні”, "Про оподаткування прибутку підприємств" та "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

На момент розгляду апеляційним господарським судом апеляційної скарги  ДПІ у Гагарінському районі (17.10.2005р.) на рішення місцевого господарського суду у даній справі по суті та прийняття  оскаржуваної постанови (від названої дати)  набрав чинності (з 01.09.2005р.) Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції  це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом  1 частини першої статті  17 зазначеного Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори   юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження  його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з наведених норм матеріального та процесуального   права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою), оскільки стороною (відповідачем) у ній є орган виконавчої влади –ДПІ у Гагарінському районі, яка здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства про оподаткування.

Частина перша пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що дана справа мала вирішуватись  Севастопольським апеляційним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, розглянув дану  справу та ухвалив оскаржуваний судовий акт за правилами  Господарського процесуального кодексу України у зв’язку з чим прийнята постанова підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду апеляційної інстанції на новий розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись  статтями 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Форнит” задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2005р. у справі №20-12/323 скасувати, а справу повернути до цього ж суду на новий розгляд.

Головуючий  суддя

Шаргало В.І.

Суддя

Мачульський Г.М.

Суддя

Швець В.О.