ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.08.2007
Справа №2-15/8407-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа» (61001, АР Крим, м. Харків, пров. Микитинський, 3, к. 5, )

До відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна авіакомпанія «Крим» (95009, АР Крим, м. Сімферополь, Аеропорт центральний, )

Про стягнення 8376,47 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача – Вусік О.М., довіреність б/н від 09.01.2007 р., у справі

Від відповідача  - Пучкін А.В., довіреність № 1.4-75 від 05.02.2007 р., у справі

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа» звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна авіакомпанія «Крим»  про стягнення 8376,47 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті поставленої позивачем продукції, через що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна авіакомпанія «Крим»  перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа»  складає 7520,02 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена, що і стало приводом для звернення позивача з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 128,47 грн. та  727,98 грн. пені.

Представник відповідача судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву визнав суму заборгованості у розмірі 7520,02 грн., пеню у розмірі 644,45 грн., 3% річних у розмірі 128,47 грн. В іншій частині позовних вимог просить суд  відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа» (позивач)  здійснювало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна авіакомпанія «Крим» (відповідач) поставку шин авіаційних (продукція).

Так позивачем було відвантажено на адресу відповідача продукції на загальну суму 7520,02 грн., що підтверджується наступними документами:

видаткова накладна № 02-1/08/06 від 02.08.2006 р. на суму 2160,00 грн. (а.с. 5)

видаткова накладна № 02-2/08/06 від 02.08.2006 р. на суму 5360,02 грн. (а.с. 6)

Вказана продукція була отримана відповідачем про що свідчать довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей та підписи уповноважених осіб у видаткових накладних. (а.с. 5,6).

Позивачем були виставлені рахунки для оплати поставленої продукції, зокрема:

Рахунок-фактура № 27-1/07/06 від 27.07.2006 р. (а.с. 7)

Рахунок-фактура № 27/07/06 від 27.07.2006 р. (а.с. 8)

Проте, відповідач не виконав свої обов’язки щодо повної та своєчасної оплати отриманої продукції, в результаті чого за ним склалася заборгованість  за поставлену позивачем продукцію у розмірі 7520,02 грн., що і послужило підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа» із позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія вих. № 22-02/07/05 від 22.02.2007 р. з вимогою про оплату боргу (а.с. 11), яка була отримана відповідачем 01.03.2007 р. (а.с. 13)

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів повної оплати заборгованості за договором.  За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 7520,02 грн. заборгованості за поставлену продукцію, через що  вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна авіакомпанія «Крим»  заборгованості у розмірі 7520,02 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму 3% річних у розмірі 128,47  грн. за період з 01.08.2006 р. по 21.02.2007 р.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Так, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині з огляду на наступне.

Позивач стверджує, що кінцевий термін розрахунків за поставлену продукцію настав 31.07.2006 р., тобто протягом трьох днів з дня виставлення рахунку-фактури. Однак позивач не представив суду доказів встановлення сторонами кінцевого терміну розрахунку всупереч вимогам статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України. Таким чином, в даному випадку слід керуватися положенням частини 2 статті 530 Цивільного  кодексу України, яка встановлює, якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги.

Вимога про оплату поставленої продукції була отримана відповідачем 01.03.2007 р., про що свідчить поштове повідомлення з відміткою про вручення (а.с. 13). Термін виконання вказаного зобов’язання складає сім днів та скінчився 08.03.2007 р. Прострочення виконання зобов’язання настало 09.03.2007 р., таким чином період нарахування 3% річних повинен починатися саме з 09.03.2007 р.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне відмовити  Товариству з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа» у позовній вимозі щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 128,47 грн. за період з 01.08.2006 р. по 21.02.2007 р.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання у розмірі 727,98 грн. за період з 01.08.2006 р. по 21.02.2007 р.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу  України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу  України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Так, суд вважає за необхідне відмовити позивачу в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 727,98 грн. за період з 01.08.2006 р. по 21.02.2007 р. з підстав, викладених раніше. (оскільки термін нарахування пені повинен починатися з 09.03.2007 р.)

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна авіакомпанія «Крим» (95009, АР Крим, м. Сімферополь, Аеропорт центральний, , п/р 234 в Філії Кримського центрального відділення ПІБ, м. Сімферополь, МФО 324430)  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Континент-Авіа» (61001, АР Крим, м. Харків, пров. Микитинський, 3, к. 5, , п/р 9001 в Харківському ГРУ КБ «Приватбанк» м. Харків, МФО 351533) суму заборгованості у розмірі 7520,02 грн.,  75,20 грн. державного мита та 91,57 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.