СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

13.09.2007

Справа №2-15/10821-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (НОМЕР_1, АДРЕСА_1)

До відповідача Євпаторійського
Міського відділу Державного управління Міністерства внутрішніх справ України в
АР Крим (97408, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Пушкіна, 3)

Про стягнення 31209,60 грн.

Суддя
ГС АР Крим І.А.Іщенко

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Аркатова В.В.,
довіреність НОМЕР_2208 від 12.09.2007 р.

Від відповідача - не з'явився

Обставини справи: Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся з
позовом до Господарського суду АР Крим до відповідача Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим в особі Євпаторійського
Міського відділу Державного управління Міністерства внутрішніх справ України в
АР Крим про стягнення 31209,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати виконаних позивачем
робіт,  в результаті чого за відповідачем
склалася заборгованість у розмірі 31209,60 грн., що і стало приводом для звернення
Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 з позовом до суду про стягнення
вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.

13.09.2007 р. до канцелярії
господарського суду АР Крим надійшов відзив на позов від відповідача
Євпаторійського Міського відділу Державного управління Міністерства внутрішніх
справ України в АР Крим, в якому відповідач проти позовних вимог не заперечує.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 13.09.2007 р. було замінено первісного відповідача Головне управління
Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим в особі Євпаторійського
Міського відділу Державного управління Міністерства внутрішніх справ України в
АР Крим належним відповідачем Євпаторійським Міським відділом Державного
управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим в порядку статті 24
Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

27.10.2004 р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Підрядник) (позивач) та Євпаторійським
Міським відділом Державного управління Міністерства внутрішніх справ України в
АР Крим  (Замовник) (відповідач) був
укладений договір підряду НОМЕР_2 на реконструкцію ізолятора тимчасового
утримання Євпаторійського МВ ДУ МВС України в АР Крим. (а.с. 8-9)

Пунктом 2.3 Договору встановлено,
що взаємовідносини між сторонами регулюються дійсним Договором, а також чинним
законодавством України.

Згідно пункту  2.1 Договору Замовник доручає, а Підрядник
під власну відповідальність приймає на себе зобов'язання виконати якісно на
свій ризик власними або притягнутими силами та коштами роботи по реконструкції
ізолятора тимчасового утримання Євпаторійського МВ ДУ МВС України в АР Крим
відповідно затвердженій проектно-кошторисній документації.

Відповідно до пункту 4 Договору
вартість робіт, які необхідно виконати, складає 250000,00 гривень, включаючи
ПДВ.

Пунктом 5.2.4 Договору передбачено,
що Замовник зобов'язаний сплатити Підряднику вартість виконаних робіт,
підтверджених первинними документами, у відповідності з заходами по надходженню
коштів із бюджету для цієї мети.

Оплата по цьому Договору здійснюється
у вигляді авансових, проміжних та кінцевих платежів.

Замовник перераховує на
розрахунковий рахунок Підрядника аванс у розмірі, що не перевищує 30 % від
вартості робіт, а Підрядник зобов'язаний протягом трьох місяців із дня
отримання авансу надати звіт про використання отриманих коштів.

Як свідчать матеріали справи
Замовник (відповідач) не виконував своїх зобов'язань по перерахуванню авансу на
виконання робіт.

На виконання умов Договору Підрядником
виконано робіт за рахунок власних коштів частково на загальну суму 31209,60
грн., що підтверджується Актом приймання виконаних підрядних робіт за січень
2005 року (а.с. 10-11)

Відповідно до довідки відповідача вих.НОМЕР_3
від 16.05.2007 р. (а.с. 17) за період з 27.10.2004 р. та станом на 01.05.2007 р.
років він отримав кошти на реконструкцію ІТУ при Євпаторійському ГО ДУ МВС
України в Криму в розмірі 18000,00 грн.

Проте, відповідач не виконав свої обов'язки за
договором щодо оплати виконаних позивачем робіт, в результаті чого за ним
склалася заборгованість  за виконані
роботи у розмірі 31209,60 грн., що і послужило підставою для звернення Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 із позовом до суду про стягнення вказаної
заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення
міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою
визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного
кодексу України передбачено якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги.

Як свідчать матеріали справи,
27.04.2007 р. позивачем на адресу відповідача біло направлено вимогу про сплату
заборгованості у розмірі 31209,60 грн. (а.с. 16)

Вказана вимога була отримана
відповідачем 28.04.2007 р. Та зареєстрована за вх. № 2932, про що свідчить
вхідний штамп відповідача на вимозі. Однак вказана  вимога була залишена відповідачем без
відповіді.

Статтею 525 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не допускається,  якщо  інше
не   встановлено договором або
законом.

Відповідно до положень частини 1
статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із
сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого
обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання.

Так, при зустрічному виконанні
зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не
встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті
зобов'язання або звичаїв ділового обороту. (частина 2 статті 538).

Положеннями частини 4 статті 538
Цивільного кодексу України встановлено якщо зустрічне виконання обов'язку
здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого
обов'язку, друга сторона повинна виконати свій обов'язок.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Отже, судом всановлено, що
позивачем Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1виконано своє зустрічне
зобов'язання за договором,  здійснені
роботи на загальну суму  31209,60 грн.

Відповідач, в порушення норм
чинного законодавства,  не представив
суду доказів виконання свого зобов'язання
оплати виконаних позивачем робіт, в той час як відповідно до статей 33,
34 Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений
законом для доведення такого роду фактів.

Відповідач визнав суму
заборгованості у відзиві на позов, а також шляхом складання актів звірки
взаємних розрахунків від 01.05.2007 р. (а.с. 15), від 01.09.2007 р. (а.с. 27)

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань.

Згідно статті 78 Господарського
процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення
про  задоволення  позову за умови,  що дії відповідача не суперечать
законодавству або  не  порушують
прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом встановлено, вказані дії
відповідача не суперечать законодавству та
не  порушують  прав  і  охоронюваних законом інтересів інших осіб,
через що  позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 31209,60  грн. підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з
відповідача відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного,
керуючись статями 33, 34, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Євпаторійського Міського
відділу Державного управління Міністерства внутрішніх справ України в АР Крим
(97408, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Пушкіна, 3, , р/р №
0036 в УДК а АРК в м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (НОМЕР_1, АДРЕСА_1, ід. Код НОМЕР_4, р/р
НОМЕР_5 в Євпаторійському відділенні «Укрсоцбанк» МФО НОМЕР_6)  31209,60 грн. заборгованості, 312,10 грн.
державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

3.          Видати наказ після набуття судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко
І.А.