СУД
ПОСТАНОВА

31.07.07р.

Справа № А7/256-07

10 год. 45
хв.

За позовом  Підприємця - фізичної особи ОСОБА_1, смт.
Покровське Дніпропетровської області

До  Управління Пенсійного фонду України в
Покровському районі Дніпропетровської області, смт. Покровське
Дніпропетровської області

Третя особа:
Відділ державної виконавчої служби Покровського районного управління юстиції,
смт. Покровське Дніпропетровської області

Про
визнання протиправною та скасування вимоги

Суддя   Коваль  Л.А.

Секретар судового засідання Пелипенко К.В.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача:
адвокат ОСОБА_2, на підставі ордеру  №
НОМЕР_1 від 30.07.2007 р.;

від відповідача:
головний спеціаліст-юрисконсульт Москаленко Н.В., дов. № 1042/07-19 від
20.03.2007р.;

від третьої особи:
не з'явився.

СУТЬ  СПОРУ:

Підприємець - фізична особа ОСОБА_1
(смт. Покровське Дніпропетровської області) просить визнати протиправною та
скасувати вимогу Управління Пенсійного фонду України в Покровському районі
Дніпропетровської області (смт. Покровське Дніпропетровської області) НОМЕР_2
від 11.09.2006р. про сплату боргу в сумі 251, 52 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оспорювана вимога винесена в порушення вимог Закону України “Про вирішення
питання щодо заборгованості суб'єктів підприємницької діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
неперерозподілом  Державним казначейством
України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття протягом 2004 року -І кварталу 2005 року”. Позивач є
платником фіксованого податку. За приписами названого Закону донарахування та
фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування та звітності щодо сум фактично
сплачених внесків у 2004 році -І кварталі 2005 року, не застосовуються.

Позивач просить стягнути з
відповідача також у складі судових витрат витрати, пов'язані з наданням
правової допомоги в сумі 400, 00 грн., та витрати, пов'язані із прибуттям
адвоката в судове засідання в сумі 100, 00 грн.

Також, позивач просить призупинити
виконавче провадження по виконанню оспорюваної вимоги.

Відповідач позов не визнає.
Відповідач зазначає, що позивач зареєстрований платником внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та є платником фіксованого
податку. Відповідно до ч.4 п.8 Прикінцевих положень Закону Україну „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” фізичні особи -суб'єкти
підприємницької діяльності, які сплачують єдиний або фіксований податок,
повинні сплачувати за себе та за членів сім'ї, які приймають участь у
провадженні ними підприємницької діяльності, страхові внески у фіксованому
розмірі. Ст. 45 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” для
таких осіб встановлено фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі мінімального
страхового внеску на місяць на кожну особу, а саме: за січень 2005 року -83, 84
грн., за лютий 2005 року -83, 84 грн., та за 30 днів березня 2005 року -81, 14
грн. Позивач страхові внески у розмірі встановленого законодавством  мінімального страхового внеску за
січень-березень 2005 року не сплатив. На суму простроченої заборгованості
відповідач правомірно виніс вимогу про сплату недоїмки.

Третя особа відзив на позов не
надала, її представник в судове засідання не з'явився. Третя особа належним
чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

При розгляді справи судом
досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.09.2006р. Управлінням Пенсійного
фонду України в Покровському районі Дніпропетровської області (смт. Покровське
Дніпропетровської області) винесено вимогу про сплату боргу НОМЕР_2, згідно
якої за станом на 01.04.2006р. Підприємець - фізична особа ОСОБА_1 (смт.
Покровське Дніпропетровської області) має заборгованість зі сплати страхових
внесків в сумі 251, 52 грн.

Вимога про сплату боргу НОМЕР_2 від
11.09.2006р. отримана позивачем 12.09.2006р., що підтверджується повідомленням
про вручення рекомендованого поштового відправлення № 203453.

Вимога про сплату боргу пред'явлена
відповідачем до органу Державної виконавчої служби. 06.10.2006р. державною
виконавчою службою у Покровському районі відкрите виконавче провадження про
примусове виконання вимоги про сплату боргу.

Як встановлено в судовому засіданні
з пояснень представників сторін, сума недоїмки 251, 52 грн., на яку винесена
оспорювана вимога про сплату боргу, виникла в зв'язку з тим, що позивач в січні
-березні 2005 року не сплатив до Пенсійного фонду України фіксований розмір
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у
розмірі встановленого Законом України „Про Державний бюджет України на 2005
рік” мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до ст. 14 Закону України
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"  страхувальниками відповідно до цього закону є
як роботодавці та/або застраховані особи, в тому числі, фізичні особи -суб'єкти
підприємницької діяльності, включаючи тих, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок).

Позивач, Підприємець - фізична
особа ОСОБА_1, зареєстрований як платник страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в управлінні Пенсійного фонду
України в Покровському районі Дніпропетровської області, одночасно є платником
фіксованого податку (в тому числі протягом І кварталу 2005 року).

Порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає Закон України “Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування”, Інструкція “Про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затверджена
Постановою правління Пенсійного фонду України №21-1 від 19.12.2003 року та
зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.01.2004 року за  № 64/8663.

Відповідно до п.п. 4 п. 8
Прикінцевих положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” фізичні особи - суб'єкти
підприємницької  діяльності,  які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок,  єдиний податок,
придбання спеціального торгового патенту), та члени сімей зазначених фізичних
осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на
період дії  законодавчих  актів з питань особливого способу
оподаткування сплачують страхові внески в порядку, визначеному цим Законом у
фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 8 статті 45 Закону
України „Про Державний бюджет на 2005 рік” в редакції, що діяв з 01.01.2005р.
до 30.03.2005р. включно, встановлено на 2005 рік фіксований розмір страхових
внесків на загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", на місяць на  кожну особу.

Відповідач не довів, що позивач у
спірному періоді не сплачував фіксований податок.

Між тим, відповідно до ст. 1 Закону
України “Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів підприємницької
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперерозподілом  Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року -І кварталу 2005 року”
суми  внесків до Пенсійного фонду України
суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування,
обліку та звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з
чинним  законодавством України протягом
2004 року -  I кварталу 2005 року, але не
були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з  застосуванням
Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України
"Про Державний  бюджет  України на 2005 рік", не вважати
заборгованістю. Відповідно до ст. 2 цього ж Закону донарахування  та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку
та звітності щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 році -І кварталі 2005
року, не застосовуються.

Оспорювана вимога про сплату боргу
винесена відповідачем без врахування приписів названого Закону, в тому числі і
без врахування сплати позивачем у спірному періоді фіксованого податку, що
впливає на суму вимоги, отже, протиправно, та підлягає скасуванню. Позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Викладеними вище обставинами
спростовуються доводи відповідача у справі.

Не підлягає задоволенню клопотання
позивача про призупинення виконавчого провадження, оскільки адміністративний
суд в порядку забезпечення адміністративного позову (ст. 117 Кодексу
адміністративного судочинства України) наділений повноваженнями зупинити дію
рішення суб'єкта владних повноважень, що оскаржується, а не рішення іншого
органу - органу виконавчої служби.

Згідно ч.1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету,  якщо
іншою  стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи службова особа).

Судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі витрат на
правову допомогу, витрат сторін та їх представників, що пов'язані із прибуттям
до суду (ст. 87 Кодексу адміністративного судочинства України). До витрат на
правову допомогу відносяться витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката (ч.1
ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України). До складу витрат сторін
та їх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, відносяться витрати,
пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників
(ст. 91 Кодексу адміністративного судочинства України).

Представництво інтересів позивача
при розгляді справи здійснювалося адвокатом
ОСОБА_2 на підставі ордеру № НОМЕР_1 від 30.07.2007р., що відповідає
положенням ч.5 ст. 58 Кодексу адміністративного судочинства України. В
підтвердження витрат на правову допомогу, витрат, що пов'язані із прибуттям до
суду, позивач надав квитанцію  про оплату
за правову допомогу 400, 00 грн. та фіскальний чек на придбання
паливно-мастильних матеріалів (бензину А-92) від 30.07.2007р. на суму 100, 00
грн.

З огляду на викладене суд вбачає
підстави для стягнення з Державного бюджету України через відповідача на
користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 400, 00 грн. Також
підлягають стягнення з Державного бюджету України через відповідача на користь
позивача витрати на оплату судового збору в сумі 3, 40 грн.

Не підлягають відшкодуванню
позивачу у складі судових витрат витрати на придбання паливно-мастильних
матеріалів (бензину А-92) на суму 100, 00 грн., оскільки за наданими позивачем
документами суд не може достовірно встановити, що ці витрати пов'язані саме з
прибуттям до суду представника позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 71, 87,
90, 94, 98, 104, ст. ст. 158 - 163, частиною 6 розділу VІІ „Прикінцеві та
перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України,
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов
задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
вимогу Управління Пенсійного фонду України в Покровському районі
Дніпропетровської області НОМЕР_2 від 11.09.2006р. про сплату боргу в сумі 251,
52 грн.

Стягнути з Державного бюджету
України в особі Управління Пенсійного фонду України в Покровському районі
Дніпропетровської області (53600, Дніпропетровська область, смт. Покровське,
вул. 40 років Жовтня, 13, ідентифікаційний код 24615382, рахунок 0200
в АППБ „Аваль”, МФО 305653) на користь Підприємця - фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) витрати на оплату судового збору в
сумі 3 (три) грн. 40 коп., витрати на оплату правової допомоги в сумі 400
(чотириста) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та
оскаржується в порядку і строки відповідно до ст. 186 Кодексу Адміністративного
судочинства України.

Суддя
Л.А. Коваль