ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

15.02.07
Справа №26/254/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при секретарі: Соколов А.А.

за участю представників

від позивача:ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

від відповідача: не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2, м. Кременчук
Полтавської  області

на рішення господарського суду Запорізької області  від 25.09.2006 р. у справі № 26/254/06

за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2, м. Кременчук Полтавської  області

АДРЕСА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова
компанія «Кредо», м. Запоріжжя

юридична адреса: 69068, м. Запоріжжя, вул. 8 Березня, 34

фактична адреса: Запорізька область, Запорізький район,
с. Сонячне, вул. Престижна, 14, 69/21

про стягнення 28.584,08 грн.

Встановив:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа
ОСОБА_2,           м. Кременчук
Полтавської  області, (далі - позивач)
звернувся в господарський суд Запорізької області з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», м. Запоріжжя, (далі -
відповідач) про стягнення 28.584,08 грн., які складаються з 25.320,12 грн.
основного боргу (суми невиплаченого страхового відшкодування) за договором
страхування наземного транспорту НОМЕР_1, 1.555,38 грн. втрат від інфляції,
522,35 грн. - 3% річних та 1.186,23 грн. штрафних санкцій за неналежне
виконання умов договору.

Розглянувши справу по суті господарський суд Запорізької
області (суддя Зубкова Т.П.) своїм рішенням від 25.09.2006 р. у справі №
26/254/06 у позові відмовив. На підставі ст. ст. 25, 26 Закону України «Про
страхування», ст. ст. 526, 990 ЦК України та ст. 33 ГПК України, суд першої
інстанції не знайшов правових підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись з прийнятим судовим актом,  у поданій апеляційній скарзі позивач просить
рішення господарського суду Запорізької області від 25.09.2006 р. у справі                 № 26/254/06 скасувати, позов
задовольнити в повному обсязі. Позивач вважає (з урахуванням письмових пояснень
вих. НОМЕР_2), що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального
і процесуального права. На думку позивача, ним належним чином виконані всі дії,
передбачені договором страхування, для виплати йому страхового
відшкодування.

Відповідач в своєму відзиві на апеляційну скаргу
зазначив, що відповідно до заяви страхувальника (позивача) і протоколу огляду
ТЗ автомобіль одержав загальні руйнівні ушкодження в результаті пожежі, що виникла
внаслідок несправності електромережі авто. Зазначений випадок, згідно з умовами
договору страхування, не є страховим випадком. Відповідач просить апеляційну
скаргу позивача залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду
апеляційна скарга СПД - фізичної особи ОСОБА_2 прийнята до розгляду, який
призначено на 23.11.2006 р. В судовому засіданні оголошувалися перерви до
07.12.2006 р., до 18.01.2007 р. Розгляд апеляційної скарги відкладався на
15.02.2007 р. Склад колегії суддів змінювався.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 432 від 14.02.2007 р. справу передано до розгляду колегії
суддів у складі - головуючого: Коробки Н.Д. (доповідач), Кричмаржевського В.А.,
Юхименка О.В.

Представник позивача в судовому засіданні 15.02.2007 р.
підтримав доводи, викладені у в апеляційній скарзі.

За клопотанням представника позивача судовий процес
вівся без застосування засобів технічної фіксації, за його згодою в судовому
засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи
застосування норм матеріального і процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення, суд знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 99, 101 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному
обсязі.

Предметом розгляду в суді першої інстанції стало
стягнення 28.584,08 грн., які складаються з 25.320,12 грн. основного боргу
(суми невиплаченого страхового відшкодування) за договором страхування
наземного транспорту НОМЕР_1,    1.555,38
грн. втрат від інфляції, 522,35 грн. - 3% річних та 1.186,23 грн. штрафних
санкцій за неналежне виконання умов договору страхування.

Як свідчать матеріали справи, договір страхування
наземного транспорту  НОМЕР_1 між
відповідачем (страховиком) та ОСОБА_2 (страхувальником). Тобто, зазначений
договір страхування регулює правовідносини між ТОВ «Страхова компанія «Кредо»
та ОСОБА_2 як фізичною особою, а не приватним підприємцем.

До речі, в матеріалах справи міститься також договір
купівлі-продажу застрахованого майна (транспортного засобу) від 28.08.2003 р.,
згідно з умовами якогоОСОБА_2 придбав зазначений автомобіль як фізична
особа.

Відповідно до Роз'яснення президії Вищого господарського
суду України «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським
судам» № 02-5/62 від 08.02.1996 р. (далі - Роз'яснення) підвідомчість - це
визначена законом  сукупність  повноважень господарських   судів
щодо  розгляду  справ,
віднесених  до  їх компетенції   (стаття
12  Господарського  процесуального  кодексу України).

Відповідно до ст.12 Господарського процесуального кодексу України
господарським судам підвідомчі:

1) справи  у
спорах,  що  виникають
при  укладанні, зміні,
розірванні  і виконанні господарських
договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав;

2) справи про банкрутство;

3)   справи
за  заявами  органів
Антимонопольного  комітету
України,  Рахункової  палати
з  питань,  віднесених законодавчими актами до їх
компетенції;

4)  справи,
що  виникають  з корпоративних відносин у спорах між
господарським  товариством  та
його  учасником  (засновником, акціонером),  у
тому  числі  учасником,
який вибув,  а також між
учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що
пов'язані  із створенням,  діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових
спорів.

При визначенні підвідомчості спорів господарському суду
слід виходити з суб'єктного складу учасників спору та характеру правовідносин,
що визначені ГПК України (абз. 3 п. 1 Роз'яснень).

Згідно зі ст. 21 ГПК України сторонами  в
судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть  бути
підприємства  та  організації,
зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства,  установи,
організації, інші юридичні особи (у тому
числі  іноземні),  громадяни,
які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і
в установленому порядку набули
статусу   суб'єкта  підприємницької  діяльності
(далі  - підприємства  та
організації),   мають   право
звертатися   до
господарського    суду   згідно
з   встановленою   підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх  порушених  або
оспорюваних прав   і  охоронюваних
законом  інтересів,  а
також  для  вжиття передбачених  цим
Кодексом  заходів,  спрямованих
на запобігання правопорушенням.

З урахуванням вищевикладеного, стягнення суми страхового
відшкодування за договором страхування наземного транспорту НОМЕР_1, який
регулює правовідносини між ТОВ «Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_2 як фізичною
особою, не може бути предметом розгляду в господарському суді. До того ж
позивачем на підставі ст. 33 ГПК України не обґрунтовано укладення зазначеного
договору страхування саме в рамках підприємницької діяльності та використання
застрахованого майна в підприємницькій діяльності.

Згідно з п. 1 статті 80 ГПК України господарський суд
припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Отже, колегія суддів вважає, що даний спір не
підвідомчій господарським судам в розумінні ст.12 ГПК України і провадження у
даній справі підлягає припиненню на підставі
п. 1 ст. 80 ГПК України.

Таким чином, рішення господарського суду Запорізької
області  від 25.09.2006 р. у справі №
26/254/06 підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів
України від 21.01.1993 р. № 7-93 «Про державне мито» державне мито підлягає
поверненню позивачеві.

Керуючись
п. 1 ст. 80, ст.ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України,
Запорізький апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2, м. Кременчук Полтавської  області, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області  від 25.09.2006 р. у справі № 26/254/06
скасувати.

Провадження у справі припинити.

Повернути Суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній
особі ОСОБА_2, м. Кременчук Полтавської
області, 285,85 грн. державного мита, сплаченого до Державного бюджету,
про що свідчить квитанція НОМЕР_3, оригінал якої міститься в матеріалах справи
№ 26/254/06.

На повернення державного мита з Державного бюджету
видати довідку, видачу якої доручити господарському суду Запорізької області.