ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2007 р.
справа № 20-1/037

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Алсуф’єва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Севастополі господарську справу

за позовом Антимонопольного комітету України

(вул. Урицького, 45, м. Київ, 03035)

до Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго”

(вул. Хрустальова, 44, м. Севастополь, 99040)

про стягнення пені у розмірі 18.000,00 грн.

за участю представників:

позивача           –Федотова О.Б., довіреність №21-122/02-2988 від 07.05.2007;

відповідача           –Соловйової В.Р., довіреність №206/0/2-07 від 04.01.2007.

Антимонопольний комітет України (далі за текстом –Позивач або АМКУ) звернувся до господарського суду міста Севастополя із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (далі за текстом –Відповідач) про стягнення пені у розмірі 18.000,00 грн., передбаченої частиною п’ятою статті 56 Закону України „Про захист економічної конкуренції” №2210-III від 11.01.2001 (далі за текстом –Закон).

Позовні вимоги заявлено у зв’язку з простроченням Відповідачем сплати штрафу, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 50 Закону, а саме: несплатою Відповідачем штрафу згідно з рішенням Тимчасової адміністративної колегії АМКУ №35-р/тк від 14.12.2005 по справі №27/03-05 у двохмісячний строк зі дня одержання зазначеного рішення Відповідачем, та на підставі статті 56 Закону щодо порядку виконання рішень органів Антимонопольного комітету України.

У судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав у розмірі та на підставах, зазначених у позовній заяві.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу та відповідного рішення господарського суду, передбачене абзацом 3 частини п’ятої статті 56 Закону.

У судовому засіданні 07.05.2007 судом досліджені матеріали справи, зокрема, копії (примірники сторін) судових актів першої і апеляційної інстанцій, Вищого господарського суду України, Верховного Суду України по справі господарського суду міста Києва №38/179 –  а.с. №№18-36, 51-58, 63-73.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані та наявні докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тимчасової адміністративної колегії АМКУ №35-р/тк від 14.12.2005 по справі №27/03-05 (далі за текстом –Рішення) визнано, що Відповідач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 2 статті 50, пунктом 3 частини другої статті 13 Закону, у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом обумовлення видачі технічних умов прийняттям суб’єктом господарювання додаткових зобов’язань, які за своєю природою не стосуються предмета договору, та накладено штраф у розмірі 18.000 грн. Рішення отримано Відповідачем 26.12.2005 /а.с. №№4, 46/.

Не погодившись з Рішенням Відповідач, керуючись частиною сьомою статті 40 Господарського кодексу України, оскаржив його до господарського суду міста Києва –позовна заява від 16.02.2006 за вих.№1388 відправлена поштою 17.02.2006 /а.с. №№40, 45, 50/.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.04.2006 по справі №38/179 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним Рішення відмовлено в позові Відкритому акціонерному товариству „Енергетична компанія „Севастопольенерго” про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії АМКУ від 14.12.2005 №35-р/тк по справі №27/03-05 стосовно накладення на нього відповідного штрафу.

Рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2006 по справі №38/179 набрало законної сили з проголошенням 19.07.2006 Київським апеляційним господарським судом постанови у цій справі про залишення без змін рішення місцевого господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.10.2006 залишені без змін рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2006 по справі №38/179 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2006.

Ухвалою Верховного Суду України від 28.12.2006 по справі №38/179 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним акта Відповідачу відмовлено в порушенні касаційного провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2006.

Судом встановлено та не оспорюється Відповідачем, що зазначений штраф останнім було сплачено 17.01.2007 /а.с. №№59-60/.

Відповідно до частини сьомої статті 56 Закону, у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи АМКУ стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Предметом спору є стягнення пені за прострочення Відповідачем сплати вказаного штрафу з урахуванням вимог Закону щодо зупинення її нарахування на час розгляду або перегляду господарським судом відповідно справи чи судового рішення про визнання недійсним акта, винесеного органами АМКУ.

При вирішенні спору суд керується положеннями Закону України „Про Антимонопольний комітет України” №3659-XII від 26.11.1993 та чинного законодавства про захист економічної конкуренції.

Порядок виконання рішень органів АМКУ, голів територіальних відділень АМКУ встановлено  статтею 56 Закону, згідно з частиною першою якої рішення органів АМКУ, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону, особа, на яку накладено штраф за рішенням органу АМКУ, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини сьомої статті 40 ГК України рішення АМКУ та його територіальних відділень можуть бути оскаржені до суду.

Частиною п’ятою статті 56 Закону встановлено, що нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

-          справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

-          відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Судом встановлено, та не оспорюється сторонами, що Рішення отримано Відповідачем 26.12.2005 /а.с. №№4, 46/, позовну заяву від 16.02.2006 за вих.№1388 відправлено до господарського суду міста Києва 17.02.2006 /а.с. №№40, 45, 50/, тобто, за 10 днів до закінчення двохмісячного строку з дня одержання ним Рішення.

Нарахування пені за прострочення сплати штрафу, накладеного на суб’єкта порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зупиняється на час розгляду господарським судом відповідної позовної заяви чи перегляду відповідного судового рішення.

Під переглядом судового рішення господарським судом слід розуміти перегляд рішення місцевого господарського суду відповідним апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом, оскільки відповідно до положень Закону України “Про судоустрій” від 07.02.2002 №3018-ІІІ система господарських судів України формується виключно з судів, що віднесені до спеціалізованих –господарських, до яких згідно зі статтями 18, 19 цього Закону відносяться: місцеві господарські суди, апеляційні господарські суди та Вищий господарський суд України як вищий судовий орган господарських судів.

Верховний Суд України –є найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції, тобто не є господарським (спеціалізованим) судом у розумінні Конституції України (стаття 125) та Закону України “Про судоустрій” від 07.02.2002 №3018-ІІІ.

Враховуючи викладене, судом не приймаються до уваги доводи Відповідача про поновлення нарахування пені з 15.01.2007, тобто зі дня отримання останнім ухвали Верховного Суду України від 28.12.2006. Крім того, ухвалою Верховного Суду України від 28.12.2006 відмовлено у порушенні провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від 17.10.2006, тобто, перегляд постанови Верховним Судом України не відбувся (навіть не розпочався).

Таким чином, нарахування пені починається з 20.07.2006, оскільки 19.07.2006 рішення господарського суду міста Києва від 11.04.2006 та постанова Київського апеляційного господарського суду від 19.07.2006 про залишення його без змін набрали законної сили (за правилами частини третьої статті 105 Господарського процесуального кодексу України та статті 253 Цивільного кодексу України).

Нарахування пені зупинилось 06.09.2006 (день прийняття Вищим господарським судом України по справі №38/179 ухвали про прийняття до розгляду касаційної скарги Відповідача) до 17.10.2006 (день прийняття Вищим господарським судом постанови по справі №38/179).

Отже, загальний строк, протягом якого повинна бути нарахована пеня, складає 139 днів, а саме: з 20.07.2006 по 05.09.2006 –48 днів; з 18.10.2006 по 16.01.2007 –91 день.

Частиною п’ятою статті 56 Закону встановлено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. При цьому, розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу АМКУ.

Розмір пені за один день прострочення сплати штрафу складає 270,00 грн. (18.000 х 1,5% = 270), а за 139 днів –37.530,00 грн. (270 х 139 = 37.530), що перевищує суму штрафу, накладеного Рішенням (18.000 грн.).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі.

За правилами статті 49 ГПК України при задоволенні позову витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а державне мито, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати державного мита, з огляду на що суд покладає на Відповідача витрати по сплаті державного мита в сумі 180,00 грн. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.

Керуючись статтями 1, 3, 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України”, статтями 50, 52, 56, 60 Закону України „Про захист економічної конкуренції”, статтями 22, 35, 49, 82, 84-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (вул. Хрустальова, 44, м. Севастополь, 99040; код в , р/р 260073537 в АБ „Перший інвестиційний банк” (пр.Московський, 6, м. Києв), МФО 300506) в доход Державного бюджету України (УДКУ в Солом’янському районі м. Києва, код в , банк одержувача –ГУ ДКУ у м. Києві, МФО 820019, рахунок 0010, код платежу за бюджетною класифікацією –21081100, символ звітності –106) суму заборгованості в розмірі 18.000,00 грн. (вісімнадцять тисяч грн. 00 коп.).

3.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (вул. Хрустальова, 44, м. Севастополь, 99040; код в , р/р 186 в Севастопольському відділенні №4548 „Ощадбанк”, МФО 384027) в доход Державного бюджету України (р/р 0007 в ГУ ДКУ у м. Севастополь, , МФО 824509) державне мито в розмірі 180 грн. 00 коп. (сто вісімдесят грн. 00 коп.).

4.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства „Енергетична компанія „Севастопольенерго” (вул. Хрустальова, 44, м. Севастополь, 99040; код в , р/р 186 в Севастопольському відділенні №4548 „Ощадбанк”, МФО 384027) в доход Державного бюджету України (Державний бюджет Ленінського району м.Севастополя, р/р 0007, банк одержувача –ГУ ДКУ у м. Севастополь, , МФО 824509, код платежу за бюджетною класифікацією –22050000) витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп. (сто вісімнадцять грн. 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                           В.В. Алсуф`єв

Рішення оформлено відповідно до

вимог статті 84 Господарського

процесуального кодексу України

і підписано 04.06.2007.