ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 28/613-06-13893

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                           Кривди Д.С.,

суддів                                              Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        Богач М.М.

від відповідача:    Лабунський Н.В., Кривцов С.А.

розглянувши  касаційну скаргу Ягорлицької митниці

на постанову  Одеського апеляційного господарського суду  від 18.04.2007р.

у справі №  28/613-06-13893  Господарського суду  Одеської області

за позовом  Ягорлицької митниці

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лотос“

про  стягнення збитків у розмірі 296732,50 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ягорлицька митниця звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Лотос“ про стягнення збитків у розмірі 296732,50 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 26.02.2007р. (суддя Г.І.Гуляк), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. (судді: В.С.Балух, В.І.Картере, М.В.Сидоренко), в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятими у даній справі судовими рішеннями, Ягорлицька митниця подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р.  та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Свою вимогу Ягорлицька митниця  мотивує тим, що господарським судом першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми  матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю “Лотос“ доводить безпідставність вимог Ягорлицької митниці та просить залишити дану скаргу без задоволення, а прийняті у даній справі рішення –без змін.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим та апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Ягорлицької митниці підлягає задоволенню частково.

Згідно п. 10 ч. 2 ст. 11 Митного кодексу України митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують, зокрема, такі основні завдання: боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил.

Господарським судом встановлено, що 30 червня 2006р. ліквідаційна комісія Котовської митниці оформила з відповідачем акт приймання-передачі, згідно до якого Котовська митниця прийняла від відповідача товар, який знаходився на відповідальному зберіганні.

Позивача створено 01 липня 2006р. у відповідності із Положенням про Ягорлицьку митницю. За Положенням позивач не є правонаступником ліквідованої Котовської митниці.

Згідно ч. 1 ст. 15 Митного кодексу України митниця є митним органом, який безпосередньо забезпечує виконання законодавства України з питань митної справи, справляння податків і зборів та виконання інших завдань, покладених на митну службу України.

Господарським судом встановлено:

01 липня 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено договір відповідального зберігання щодо товарів, які вилучаються позивачем у відповідності до Митного кодексу України під час здійснення діяльності та передаються на відповідальне зберігання до вирішення питання про конфіскацію таких товарів та їх реалізацію, утилізацію або знищення.

01.07.2006р. оформлений акт прийому-передачі товару від позивача до відповідача. Відповідач прийняв на відповідальне зберігання товар, який було вилучено у порушників митних правил Котовською митницею, а саме: 21 березня 2006р. згідно видаткової накладної № 55 та акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання відповідачу яблука свіжі (1638кг) та помідори (546кг); 17 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання помідори (2430кг та 2424кг); 22 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передане на відпові дальне зберігання м'ясо свинини (300кг: 4х75); 14 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання стегна курячі у кількості 3375, 6495 та 6375 кг; 05 червня 2006р. згідно акту прийому-передачі передана на відповідальне зберігання цибуля свіжа у кількості 2010 кг; 05 червня 2006р. згідно акту прийому-передачі передані на відповідальне зберігання стегна курячі у кількості 688 кг; 05 травня 2006р. згідно акту прийому-передачі передана на відповідальне зберігання корейка заморожена у кількості 800 кг. на загальну вартість 201810грн.

Згідно ст. 40 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України. Митний контроль передбачає проведення митними органами мінімуму митних процедур, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи. Обсяг таких процедур та порядок їх застосування визначаються відповідно до цього Кодексу, інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 43 Митного кодексу України товари і транспортні засоби перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно з заявленим митним режимом.

Відповідно до ч. 5 ст. 43 Митного кодексу України митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після здійснення у повному обсязі митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України.

Як вже було зазначено, відповідачу на відповідальне зберігання позивачем було передано товар, який було вилучено за порушення митних правил, із чого випливає що дані товари знаходилися під митним контролем.

Як вже було зазначено, позивач та відповідач 01 липня 2006 року уклали договір відповідального зберігання, за яким позивач передав відповідачу на зберігання товар, що знаходився під митним контролем.

Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Господарським судом попередніх інстанцій встановлено, що постановами Котовського міськрайонного  суду від 27.04.2006р., 06.06.2006р., 22.06.2006р., 22.06.2006р., 22.06.2006р., 30.06.2006р., 30.06.2006р., 30.06.2006р., 30.06.2006р., 05.07.2006р., 05.07.2006р., 05.07.2006р., 26.09.2006р., 26.09.2006р. товар, що був переданий позивачем на відповідальне зберігання відповідачу був конфіскований (вилучений на користь держави) та визнаний небезпечним та підлягаючим утилізації або переробці.

Оскільки вищезгаданий товар знаходився під митним контролем, то на нього поширювався правовий режим, встановлений Митним кодексом України.

Поняття режиму знищення або руйнування встановлено ст. 243 Митного кодексу України, згідно якої знищення або руйнування - митний режим, відповідно до якого товари, ввезені на митну територію України, знищуються під митним контролем чи приводяться у стан, який виключає їх використання, без справляння податків, установлених на імпорт, а також без застосування заходів нетарифного регулювання до товарів, що знищуються або руйнуються. Знищення або руйнування товарів допускається з письмового дозволу митного органу, який надається за умови наявності дозволів інших органів державної влади, що здійснюють відповідно до їхньої компетенції контроль під час переміщення товарів через митний кордон України. Такий дозвіл митним органом не видається, якщо знищення товарів може завдати істотної шкоди навколишньому природному середовищу, а також в інших випадках, що визначаються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі митної справи спільно з іншими органами державної влади, що здійснюють контроль під час переміщення товарів через митний кордон України.

Господарським судом попередніх інстанцій встановлено, що постановами Котовського міськрайонного суду від 05.07.2006р., від 10.07.2006р., від 09.10.2006р. керівнику відповідача доручено здійснити утилізацію вищезгаданого товару. Проте, господарським судом попередніх інстанцій не було досліджено та встановлено обставин щодо того чи за всіма справами, які розглядав Котовський міськрайонний суд, керівнику позивача було надано дозвіл на здійснення утилізації  товарів, що були передані позивачем відповідачу, та чи були дані постанови оскаржені чи опротестовані.

Наведене свідчить про неповне з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст. 43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3 ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Ягорлицької митниці задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 26.02.2007р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. у справі № 28/613-06-13893  скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Головуючий - суддя                                                Кривда Д.С.

судді                                                                         Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.