КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

03.07.07 р.          № 46/556-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:            Пантелієнка  В.О.

Дзюбка П.О.

при секретарі: Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача - Вєніков О.Д. – предст.;

від відповідача - Сименюк І.Ю. – предст.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 22.01.2007

у справі № 46/556-А  (Шабунін С.В.)

за позовом           Дочірнє підприємство "Маркет-Плазо"

до           Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва

про          визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м. Києва від 22.01.2007р. у справі № 46/556-А позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної  податкової  інспекції  у Подільському районі м. Києва   від 05.06.2006 р.   № /0, від 29.06.2006 р. № /1, від 05.09.2006 р. № /2, від 07.11.2006 р. № /3 в частині нарахування 175554 грн. за основним платежем та 87777 грн. по штрафним санкціям. Стягнуто з державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо” судові витрати у розмірі 13,60 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати повністю, прийняти нову, якою в позові відмовити повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального права, а саме пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає рішення суду правильним і обґрунтованим.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги, викладенні в апеляційній скарзі та запереченнях на неї.

Відповідно до розпорядження Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 07.05.2007р. склад судової колегії було змінено. Розгляд справи здійснено колегією суддів у складі: Сотніков С.В. – головуючий суддя, судді – Дзюбко П.О., Пантелієнко В.О.

Ухвалою від 08.05.2007р. провадження у даній справі зупинялось до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 11/124-А за позовом ДПІ у Подільському районі м. Києва до Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Порт Ланд” про визнання угоди недійсною.

18.06.2007р. провадження у справі № 46/556-А поновлено у зв’язку з прийняттям 17.05.2007р. Господарським судом міста Києва відмови ДПІ у Подільському районі м. Києва від позову у справі № 11/124-А та закриттям провадження у зазначеній справі.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Подільському районі м. Києва від 05.06.2006 р.   № /0 позивачу згідно з пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” та відповідно до пп. 7.2.4, п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” визначено суму податковою зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 272106,00 грн., в т.ч. 181404,00 грн. - основний платіж та 90702,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.06.2006 р. № /1, від 05.09.2006 р. № /2, від 07.11.2006 р. № /3, якими позивачу визначено суму податковою зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 11000,31 грн., в т.ч. 7333,54 грн. - основний платіж та 3666,77 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Спірні рішення оскаржуються позивачем в частині донарахування податкового зобов’язання в сумі 175554 грн. – за основним платежем та 87777 грн. – за штрафними санкціями.

Зазначені рішення прийнято відповідачем на підставі Акта № 68-23/305-32251573 від 25.05.2006р., складено за результатами планової виїзної комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДП “Маркет-Плазо” за період з 01.01.2003 року по 31.12.2005 року.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем вимог пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, оскільки включені ним до податкового кредиту суми ПДВ у вересні-жовтні 2005 року не підтверджені податковими накладним, а саме спірний податковий кредит сформовано на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ “Порт-Ланд”, яке в порушення пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не мало права виписувати податкові накладні, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005 року у справі № 2-3869/05 скасовано його державну реєстрацію, що було підставою для відповідача виключити платника податку з Реєстру та анулювати Свідоцтво платника податку у відповідності до п. 25.2 Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання укладеного ДП “Маркет-Плазо” та ТОВ “Порт-Ланд” договору поставки від 14.09.2005р. № 274-05 позивачем було придбано товар згідно видаткових накладних. У зв’язку зі здійсненням господарських операцій ТОВ “Порт-Ланд” по кожній видатковій накладній виписувались відповідні податкові накладні на суму відпущеного товару та сплаченого в його ціні податку на додану вартість.

На підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ “Порт-Ланд”, позивачем було сформовано податковий кредит в сумі 175554 грн.

Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

-  або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-  або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як встановлено пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Тобто, Закон України “Про податок на додану вартість” визначає лише один випадок невключения до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - відсутність податкової накладної, інших підстав для невключения до складу податковою кредиту витрат по сплаті податку зазначений Закон не передбачає.

Як свідчать матеріали справи, на момент проведення перевірки позивач мав усі податкові накладні на підтвердження сум податкового кредиту.

За Законом України “Про податок на додану вартість” та п. 6.2 наказу Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №165 “Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення” факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а також право покупця, зареєстрованого як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість засвідчує податкова накладна.

Пунктом 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” №996-XIV від 16.07.1999р. встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 2 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” встановлено, що первинні та зведеш облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-  посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-  особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом,

Закон України “Про податок на додану вартість” (пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7) містить перелік всіх обов'язкових реквізитів, які повинна містити податкова накладна, а саме:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж) ціну продажу без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

й) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Пунктом 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом ДПА України №165 від 30.05.1997, зареєстрованим в Мін’юсті 23.06.1997 № 233/2037, визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні видані ТОВ “Порт-Ланд”, на підставі яких позивачем віднесено до податкового кредиту суми сплаченого ним в ціні товарів податку на додану вартість відповідають вимогам закону.

Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005р. у справі № 2-3869/05 скасовано державну реєстрацію ТОВ “Порт-Ланд” та виключено є ЄДРПОУ.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.11.2005р. відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ДПІ у Печерському районі м. Києва на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005р. у справі № 2-3869/05.

Тобто, зазначене рішення про скасування державної реєстрації ТОВ “Порт-Ланд” набрало законної сили 24.11.2005р. відповідно до ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року, ч. 1, 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (т. 1, а.с. 89-91) станом на 28.04.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Порт Ланд” провадить господарську діяльність зі сформованим статутним фондом.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ “Порт Ланд” як юридична особа не була припинена та мало право здійснювати підприємницьку та іншу господарську діяльність.

Крім того, ТОВ “Порт Ланд” було належним чином зареєстровано як платник податку на додану вартість (Свідоцтво № 37660958 від 16.07.2004р.).

Відповідно до п. 25 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 березня 2000 р. № 79, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 квітня 2000 р. за N 208/4429,  свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках, передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням Свідоцтва органи державної податкової служби здійснюють виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

Пунктом 25.2 передбачено, що виключення платника податку на додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва відбуваються також у таких випадках: постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язане з банкрутством (підтверджується рішенням суду, повідомленням державного реєстратора або відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців). У цих випадках датою виключення із Реєстру є відповідна дата прийняття рішення чи події. У разі неможливості вилучення Свідоцтва чи відмови платника в поверненні Свідоцтва за наявності обставин та документів, що перелічені в цьому пункті, орган державної податкової служби виключає платника податку на додану вартість з Реєстру на підставі акта про анулювання Свідоцтва платника податку на додану вартість, що затверджений керівником органу державної податкової служби.

Будь-яких доказів на підтвердження анулювання Свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ “Порт Ланд” станом на жовтень 2005 року відповідачем не надано.

Разом з тим, відповідно до розділу “Оприлюднення даних з Реєстру” для інформування платників податку Державна податкова адміністрація України щомісяця у термін до 12 числа місяця оприлюднює на web-сайті Державної податкової адміністрації України (www.sta.gov.ua):

дані з Реєстру із зазначенням найменування або прізвища, імені та по батькові платника податку, індивідуального податкового номера, номера Свідоцтва або Спеціального свідоцтва, дати його видачі;

інформацію про осіб, позбавлених реєстрації як платників податку на додану вартість за заявою платника податку або з ініціативи органів державної податкової служби чи рішенням суду, а саме: про анульовані Свідоцтва та Спеціальні свідоцтва платників податку із зазначенням індивідуальних податкових номерів, дат анулювання, причин анулювання та підстав для анулювання свідоцтв.

Згідно даних офіційного сайту Державної податкової адміністрації України (www.sta.gov.ua) станом на 01.04.2006р. датою анулювання Свідоцтва № 37660958 від 16.07.2004р. ТОВ “Порт Ланд” є 25.01.2006р.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в період вересень-жовтень 2005 року контрагент позивача – ТОВ “Порт Ланд” був належним чином зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності, як платник податку на додану вартість, отже мав право складати податкові накладні, в свою чергу позивач правомірно формував податковий кредит на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ “Порт Ланд”.

Крім того, як було зазначено вище, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2007р. у справі № 11/124-А за позовом ДПІ у Подільському районі м. Києва до Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Порт Ланд” про визнання угоди недійсною провадження закрито.

Таким чином, договір поставки від 14.09.2005р. № 274-05, на підставі якого здійснювалось придбання позивачем товару, є чинним на дану розгляду даної справи як судом першої так і судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційна колегія вважає вірними висновки місцевого господарського суду, що спірні податкові повідомлення-рішення про донарахування податкового зобов’язання з податку на додану вартість прийнято відповідачем необґрунтовано та безпідставно, а отже підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано судам першої та апеляційної інстанції беззаперечних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних рішень, в той же час позивачем повно доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Господарського суду міста Києва від 22.01.2007р. у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись статтями 198, 200, 205, 206, 209  Кодексу адміністративного судочинства України Київський апеляційний господарський суд, -

Постановою Господарського суду м. Києва від 22.01.2007р. у справі № 46/556-А позов задоволено повністю. Скасовано податкові повідомлення-рішення Державної  податкової  інспекції  у Подільському районі м. Києва   від 05.06.2006 р.   № /0, від 29.06.2006 р. № /1, від 05.09.2006 р. № /2, від 07.11.2006 р. № /3 в частині нарахування 175554 грн. за основним платежем та 87777 грн. по штрафним санкціям. Стягнуто з державного бюджету України на користь Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо” судові витрати у розмірі 13,60 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати повністю, прийняти нову, якою в позові відмовити повністю з підстав неправильного застосування норм матеріального права, а саме пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу, в якому він заперечив проти задоволення апеляційної скарги та вважає рішення суду правильним і обґрунтованим.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої вимоги, викладенні в апеляційній скарзі та запереченнях на неї.

Відповідно до розпорядження Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 07.05.2007р. склад судової колегії було змінено. Розгляд справи здійснено колегією суддів у складі: Сотніков С.В. – головуючий суддя, судді – Дзюбко П.О., Пантелієнко В.О.

Ухвалою від 08.05.2007р. провадження у даній справі зупинялось до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 11/124-А за позовом ДПІ у Подільському районі м. Києва до Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Порт Ланд” про визнання угоди недійсною.

18.06.2007р. провадження у справі № 46/556-А поновлено у зв’язку з прийняттям 17.05.2007р. Господарським судом міста Києва відмови ДПІ у Подільському районі м. Києва від позову у справі № 11/124-А та закриттям провадження у зазначеній справі.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Податковим повідомленням-рішенням ДПІ у Подільському районі м. Києва від 05.06.2006 р.   № /0 позивачу згідно з пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” та відповідно до пп. 7.2.4, п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, пп. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” визначено суму податковою зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 272106,00 грн., в т.ч. 181404,00 грн. - основний платіж та 90702,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

За результатами адміністративного оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення від 29.06.2006 р. № /1, від 05.09.2006 р. № /2, від 07.11.2006 р. № /3, якими позивачу визначено суму податковою зобов'язання за платежем: податок на додану вартість у розмірі 11000,31 грн., в т.ч. 7333,54 грн. - основний платіж та 3666,77 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Спірні рішення оскаржуються позивачем в частині донарахування податкового зобов’язання в сумі 175554 грн. – за основним платежем та 87777 грн. – за штрафними санкціями.

Зазначені рішення прийнято відповідачем на підставі Акта № 68-23/305-32251573 від 25.05.2006р., складено за результатами планової виїзної комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового та валютного законодавства ДП “Маркет-Плазо” за період з 01.01.2003 року по 31.12.2005 року.

В акті перевірки зроблено висновок про порушення позивачем вимог пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, оскільки включені ним до податкового кредиту суми ПДВ у вересні-жовтні 2005 року не підтверджені податковими накладним, а саме спірний податковий кредит сформовано на підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ “Порт-Ланд”, яке в порушення пп. 7.2.4 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не мало права виписувати податкові накладні, оскільки рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005 року у справі № 2-3869/05 скасовано його державну реєстрацію, що було підставою для відповідача виключити платника податку з Реєстру та анулювати Свідоцтво платника податку у відповідності до п. 25.2 Положення про реєстрацію платників податків на додану вартість.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання укладеного ДП “Маркет-Плазо” та ТОВ “Порт-Ланд” договору поставки від 14.09.2005р. № 274-05 позивачем було придбано товар згідно видаткових накладних. У зв’язку зі здійсненням господарських операцій ТОВ “Порт-Ланд” по кожній видатковій накладній виписувались відповідні податкові накладні на суму відпущеного товару та сплаченого в його ціні податку на додану вартість.

На підставі податкових накладних, отриманих від ТОВ “Порт-Ланд”, позивачем було сформовано податковий кредит в сумі 175554 грн.

Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Згідно з пп. 7.5.1 п. 7.5 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

-  або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-  або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як встановлено пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” не дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними.

Тобто, Закон України “Про податок на додану вартість” визначає лише один випадок невключения до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку - відсутність податкової накладної, інших підстав для невключения до складу податковою кредиту витрат по сплаті податку зазначений Закон не передбачає.

Як свідчать матеріали справи, на момент проведення перевірки позивач мав усі податкові накладні на підтвердження сум податкового кредиту.

За Законом України “Про податок на додану вартість” та п. 6.2 наказу Державної податкової адміністрації України від 30.05.1997р. №165 “Про затвердження форм податкової накладної, книги обліку продажу товарів (робіт, послуг), порядку їх заповнення” факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг), а також право покупця, зареєстрованого як платник податку, на включення до податкового кредиту витрат по сплаті податку на додану вартість засвідчує податкова накладна.

Пунктом 1 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” №996-XIV від 16.07.1999р. встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пунктом 2 ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність” встановлено, що первинні та зведеш облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

-  посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

-  особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом,

Закон України “Про податок на додану вартість” (пп. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7) містить перелік всіх обов'язкових реквізитів, які повинна містити податкова накладна, а саме:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дату виписування податкової накладної;

в) назву юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

д) місце розташування юридичної особи або місце податкової адреси фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість;

е) опис (номенклатуру) товарів (робіт, послуг) та їх кількість (обсяг, об'єм);

є) повну назву отримувача;

ж) ціну продажу без врахування податку;

з) ставку податку та відповідну суму податку у цифровому значенні;

й) загальну суму коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

Пунктом 5 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого Наказом ДПА України №165 від 30.05.1997, зареєстрованим в Мін’юсті 23.06.1997 № 233/2037, визначено, що податкова накладна вважається недійсною у разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

З матеріалів справи вбачається, що податкові накладні видані ТОВ “Порт-Ланд”, на підставі яких позивачем віднесено до податкового кредиту суми сплаченого ним в ціні товарів податку на додану вартість відповідають вимогам закону.

Відповідно до пп. 7.2.4 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005р. у справі № 2-3869/05 скасовано державну реєстрацію ТОВ “Порт-Ланд” та виключено є ЄДРПОУ.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 24.11.2005р. відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ДПІ у Печерському районі м. Києва на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2005р. у справі № 2-3869/05.

Тобто, зазначене рішення про скасування державної реєстрації ТОВ “Порт-Ланд” набрало законної сили 24.11.2005р. відповідно до ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України 1963 року, ч. 1, 10 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців” юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців (т. 1, а.с. 89-91) станом на 28.04.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Порт Ланд” провадить господарську діяльність зі сформованим статутним фондом.

Таким чином, на момент здійснення господарських операцій з позивачем ТОВ “Порт Ланд” як юридична особа не була припинена та мало право здійснювати підприємницьку та іншу господарську діяльність.

Крім того, ТОВ “Порт Ланд” було належним чином зареєстровано як платник податку на додану вартість (Свідоцтво № 37660958 від 16.07.2004р.).

Відповідно до п. 25 Положення про Реєстр платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 1 березня 2000 р. № 79, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 3 квітня 2000 р. за N 208/4429,  свідоцтво про реєстрацію діє до дати його анулювання, яке відбувається у випадках, передбачених законодавством. Одночасно з анулюванням Свідоцтва органи державної податкової служби здійснюють виключення платника податку на додану вартість з Реєстру.

Пунктом 25.2 передбачено, що виключення платника податку на додану вартість з Реєстру та анулювання Свідоцтва відбуваються також у таких випадках: постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи чи підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов'язане з банкрутством (підтверджується рішенням суду, повідомленням державного реєстратора або відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб - підприємців). У цих випадках датою виключення із Реєстру є відповідна дата прийняття рішення чи події. У разі неможливості вилучення Свідоцтва чи відмови платника в поверненні Свідоцтва за наявності обставин та документів, що перелічені в цьому пункті, орган державної податкової служби виключає платника податку на додану вартість з Реєстру на підставі акта про анулювання Свідоцтва платника податку на додану вартість, що затверджений керівником органу державної податкової служби.

Будь-яких доказів на підтвердження анулювання Свідоцтва платника податку на додану вартість ТОВ “Порт Ланд” станом на жовтень 2005 року відповідачем не надано.

Разом з тим, відповідно до розділу “Оприлюднення даних з Реєстру” для інформування платників податку Державна податкова адміністрація України щомісяця у термін до 12 числа місяця оприлюднює на web-сайті Державної податкової адміністрації України (www.sta.gov.ua):

дані з Реєстру із зазначенням найменування або прізвища, імені та по батькові платника податку, індивідуального податкового номера, номера Свідоцтва або Спеціального свідоцтва, дати його видачі;

інформацію про осіб, позбавлених реєстрації як платників податку на додану вартість за заявою платника податку або з ініціативи органів державної податкової служби чи рішенням суду, а саме: про анульовані Свідоцтва та Спеціальні свідоцтва платників податку із зазначенням індивідуальних податкових номерів, дат анулювання, причин анулювання та підстав для анулювання свідоцтв.

Згідно даних офіційного сайту Державної податкової адміністрації України (www.sta.gov.ua) станом на 01.04.2006р. датою анулювання Свідоцтва № 37660958 від 16.07.2004р. ТОВ “Порт Ланд” є 25.01.2006р.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в період вересень-жовтень 2005 року контрагент позивача – ТОВ “Порт Ланд” був належним чином зареєстрований як суб’єкт підприємницької діяльності, як платник податку на додану вартість, отже мав право складати податкові накладні, в свою чергу позивач правомірно формував податковий кредит на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ “Порт Ланд”.

Крім того, як було зазначено вище, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.05.2007р. у справі № 11/124-А за позовом ДПІ у Подільському районі м. Києва до Дочірнього підприємства “Маркет-Плазо”, Товариства з обмеженою відповідальністю “Порт Ланд” про визнання угоди недійсною провадження закрито.

Таким чином, договір поставки від 14.09.2005р. № 274-05, на підставі якого здійснювалось придбання позивачем товару, є чинним на дану розгляду даної справи як судом першої так і судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційна колегія вважає вірними висновки місцевого господарського суду, що спірні податкові повідомлення-рішення про донарахування податкового зобов’язання з податку на додану вартість прийнято відповідачем необґрунтовано та безпідставно, а отже підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано судам першої та апеляційної інстанції беззаперечних доказів на підтвердження правомірності прийняття оскаржуваних рішень, в той же час позивачем повно доведено обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Господарського суду міста Києва від 22.01.2007р. у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись статтями 198, 200, 205, 206, 209  Кодексу адміністративного судочинства України Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі м. Києва залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва  від 22.01.2007р. у справі  № 46/556-А - без змін.

Матеріали справи № 46/556-А повернути Господарському суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим  рішенням  суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя          Сотніков С.В.

Судді

Пантелієнко  В.О.

Дзюбко П.О.