ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

21 серпня 2007 р.                                                                                       Справа № 17/151

Господарський суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ушак І.Г. у відкритому судовому засіданні за участю представників:

позивача –Шибаєв А.М., представник за довіреністю;

відповідача – Бахмацька Л.М., начальник; Матішинець Н.Л., гол. бухгалтер.

розглянув справу за позовом Закарпатського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Ужгород до Іршавського комунального підприємства по водопостачанню, м. Іршава про стягнення 7635 грн. адміністративно–господарських санкцій за недотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів

Позивачем заявлені вказані вимоги, а представник його у ході судового розгляду наполягає на їх задоволенні судом, оскільки відповідач всупереч вимогам ст.ст. 19, 20 Закону України  „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі–Закон) не виконав встановлений на 2006 рік норматив створення робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів та не сплатив позивачеві у зв’язку з цим штрафних санкцій у розмірі середньої річної заробітної плати на підприємстві відповідача за 1 нестворене робоче місце для працевлаштування інвалідів, що становить предмет позовних вимог.

Відповідач письмовим відзивом на позов та його представники у ході судового розгляду заперечують проти позову, пояснюючи невиконання нормативу підприємством  відсутністю інвалідів, що направлялися б у встановленому порядку Іршавський центром зайнятості як органом працевлаштування.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників  сторін у ході судового розгляду, суд дійшов висновку про відмову у  задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

За приписами ст.ст. 19, 20  Закону для підприємств, установ, організацій (далі - підприємства), встановлюється норматив створення робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19  Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається розміром середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце не зайняте інвалідом. Для підприємств, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір зазначених санкцій визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати за кожне робоче місце не зайняте інвалідом. Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами самостійно в строк до 15 квітня року наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу.

Відповідачеві за змістом норм  вищенаведеного Закону встановлено на 2006 рік норматив створення робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4-х відсотків від загальної чисельності працюючих на підприємстві (47 осіб), що становить 2 робочих місця (47 х 4%= 1,88). Матеріалами справи, зокрема статистичним звітом відповідача „Про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік” (форма №10-ПІ), встановлено, що відповідачем у звітному періоді працевлаштовано 1 інваліда, тобто норматив виконаний неповністю та не сплачено у зв’язку з цим самостійно у встановленому порядку штрафні санкції у розмірі середньої річної заробітної плати за одне нестворене робоче місце.

Разом з тим, відповідачем поданими суду матеріалами (звітами форми № 3-ПН за 2006 рік, листами Іршавського районного центру зайнятості) доведено, що  на протязі 2006р. ним було створено робоче місце  охоронця, на якому можна було працевлаштувати інваліда, про що повідомлено у встановленому порядку орган працевлаштування. Оскільки останнім не направлялися інваліди для працевлаштування  на підприємство відповідача, відсутні підстави для покладення відповідальності на Іршавське комунальне підприємство по водопостачанню за  недотримання зазначеного  нормативу.

За наведених обставин  у задоволенні позовних вимог належить відмовити.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст.ст. 17, 18, 19, 20  Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст.ст. 11, 70, 71, 86, 94, 158-163, п. 7 розділу VІІ Кодексу адміністративного судочинства України,

суд  постановив:

1. У позові відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

6.09.07

Суддя                                                                                            Ушак І.Г.