ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.09.07                                                                                           Справа  № 6/235

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді                                                         Кордюк Г.Т.

суддів                                                                               Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Металургія”, м.Кіцмань.

на рішення господарського суду Чернівецької області від 21.06.2007р.

у справі № 6/235

за позовом  ВАТ «Мітал Стіл Кривий Ріг»,м.Кривий Ріг.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Металургія”, м.Кіцмань.

про стягнення 141876,57  грн.

За участю представників довіреності знаходяться

від позивача  –Панадій С.В.- провідний спеціаліст;

від відповідача – Короленко І.М.- представник.

Матохнюк А.А.- представник.

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало, від здійснення технічної фіксації судового процесу представники сторони відмовились. Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

Рішенням господарського суду Чернівецької  області від 21.06.2007р. (суддя  Паскарь А.Д.) позов ВАТ «Мітал Стіл Кривий Ріг»задоволено, стягнено з ТзОВ «Металургія»- 114125,52 грн. штрафу, відшкодовано судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що відповідач свої зобов»язання по поставці металобрухту в кількості 578,26 тон, 282,19 тон та 558,53 тон  відповідно в травні, червні та липні 2006 року  на загальну суму 114125,52 грн. згідно договору № 55 від 29.12.2005р., специфікацій за № № 4, 5, 6 та 7 не виконав, за що на підставі п.4.1 договору повинен нести відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 10% від вартості об»єму металобрухту, який недопоставлено.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій  просить рішення скасувати, в позові відмовити.Як на підставу покликається, що з аналізу положень договору №55 неможливо з»ясувати точний розмір штрафу, що підлягає стягненню, оскільки для визначення розміру штрафу потрібно визначити недопоставлений металобрухт, врахувати його об»єм. А оскільки специфікації № № 4, 5,6 та 7 не містять кількості кожного виду металобрухту, то неможливо встановити точну кількість кожного найменування, який необхідно поставити.

Крім того, зазначає апелянт, судом порушено норми процесуального права, оскільки позивачем не  подавалась заява про зменшення позовних вимог, а суд визнав розрахунок позивача, як зменшення позовних вимог.

Дії судді  по тлумаченню умов договору є неправомірними, оскільки жодна із сторін не заявляла такого клопотання.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, представник в судовому засіданні, доводи апеляційної  скарги відхилив, покликаючись, що не зазначивши в специфікаціях кількість кожного найменування металевого брухту, сторони тим самим надали відповідачу право на власний розсуд  визначити кількість брухту, який підлягає поставці, тому визначаючи кількість, позивач правомірно відняв від загальної кількості, вказаної в специфікаціях, кількість, яку фактично було поставлено.Щодо визначення ціни недопоставленого металобрухту, то взята середня ціна, виходячи із цін зазначених у договорі.Оскліьки, ст.22 ГПК України,  не містить вимог до форми заяви про зменшення розміру позовних вимог, тому позивач реалізував своє право на зменшення розміру позовних вимог шляхом подання уточненого розрахунку суми позову.

Тлумачення умов договору судом не здійснювалось і в рішенні не відображено.

Позивач подав  заяву про здійснення процесуального правонаступництва сторони у справі, а саме замінити ВАТ «Міттал Стіл Кривий Ріг»правонаступником ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,м.Кривий Ріг.

Відповідачем подано клопотання №147 від 4.09.07р. та №149  про зупинення  провадження у справі та про  передачу справи на розгляд Запорізького апеляційного господарського суду.

Львівським апеляційним господарським судом встановлено:

29 грудня 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю “Металугрія” та Відкритим акціонерним товариством Криворізький                                 гірничо-металургійний комбінат “Криворіжсталь” (правонаступником якого є Відкрите акціонерне товариство “Мітал Стіл Кривий Ріг”) укладено договір № 55 на закупівлю брухту та відходів чорних металів, відповідно до пункту 1.1. якого, відповідач зобов’язується поставити позивачу брухт та відходи чорних металів. Поставку щомісячного об’єму металобрухту відповідач здійснює на підставі узгодженої на один місяць специфікації, яка є невід’ємною частиною даного договору.

26.04.06р. відповідачем та позивачем було узгоджено специфікацію №4 до вищевказаного договору на поставку металобрухту у кількості 1000 тонн загальною вартістю 999 996 грн. та додаткову угоду №3 про введення в дію специфікації №4 з 1.05.2006р. по 31.05.2006р. (п.п.1,10 додаткової угоди).

28.05.2006р. відповідачем та позивачем було  узгоджено специфікацію №5 до договору на поставку металобрухту у кількості 500 тонн загальною вартістю 416 665 грн. та додаткову угоду №4 про введення в дію специфікації №5 з 1.06.2006р. по 30.06.2006р. (п.п.1,10 додаткової угоди).

15.06.2006р. відповідачем та  позивачем  узгоджено специфікацію №6  до договору  на поставку металобрухту у кількості 300 тонн загальною вартістю 260001 грн. та додаткову угоду №5 про введення в дію специфікації з 15.06.2006р. по 30.06.2006р.

27.06.2006р. відповідачем  та позивачем було узгоджено специфікацію №7 до договору на поставку металобрухту у кількості 1000 тонн загальною вартістю 1080000 грн. та додаткову угоду №6 про введення в дію специфікації №7 з 1.07.2006р. по 31.07.2006р. (п.п. 1,10 додаткової угоди).

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної  скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши фактичні обставини справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд  вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного:

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір №55 є договором поставки і до правовідносин сторін належить застосувати норми ст.ст.264-271 ГК України, які регулюють умови «поставки».

За загальними нормами ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України, зобов”язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.266 ГК України, загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживача, якщо інше не передбачено законодавством (ч.2 ст. 267 ГК України).

Сторонами в договорі визначено, що поставка щомісячного об»єму металобрухту «постачальник»здійснює на підставі  узгодженої на один місяць специфікації, яка є невід»ємною частиною договору.

Додатковими  угодами №№3,4,5,6 введено в дію специфікації №№4,5,6,7 в яких визначено обсяг загальної кількості металобрухту, яка підлягає  поставці в певний період, ціна за одну тону по асортименту, загальна ціна металобрухту  та відповідно терміни поставки .

Специфікацією №4 до договору сторони узгодили поставку металобрухту в кількості 1000 тон на суму 999996 грн. в травні 2006р.Однак, поставлено в травні 2006р.- 321 тон вартістю 321738,71 грн.

Специфікацією №5, №6 сторони узгодили кількість металобрухту, який підлягає поставці в червні 2006р. в об»ємі 800 тон на суму 811999,20 грн..Поставлено в червні 2006р. - 488,25 тон на суму 490274,03 грн.

Специфікацією №7 до договору сторони визначили кількість металобрухту, який підлягає поставці в липні 2007р. в об»ємі 1000 тон на суму 1080 000 грн.Поставлено згідно залізнодорожних накладних та приймально-здавальних актів 341,47 тон вартістю 372017,23 грн.

Тобто, відповідач свої зобов»язання по поставці металобрухту  у вказані терміни в повному об»ємі не виконав, відповідно місцевий господарський суд правомірно, на підставі п.4.1 договору, стягував штраф.

Відповідно до ст.230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не встановлено,  (ч.4 ст.231 ГК України),  санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Доводи апеляційної скарги судом відхиляються як безпідставні, оскільки:

-          сторони в договорі визначили розмір штрафних санкцій (п.4.1 договору);

-          кількість металобрухту, який підлягав поставці в травні, червні та липні 2006 року  сторони визначили в специфікаціях №№4,5,6,7, не зазначивши конкретної кількості по кожному виду, тим самим надавши право постачальнику на власний розсуд визначення кількості кожного найменування брухту, який підлягає поставці, тому  визначаючи кількість недопоставленого металобрухту, позивач правомірно  відняв від загальної кількості, вказаної у специфікації, кількість яку фактично було поставлено;

-          специфікацією №4 визначено об»єм поставки металобрухту в травні 2006р., додаткова угода №3 діє з 1.05.2006р. до 31.05.2006р., а тому доводи відповідача щодо невизначеності строку поставки є безпідставними;

-          ст.22 ГПК України не містить вимоги до форми заяви про зменшення позовних вимог, а тому уточнений  розрахунок  про зменшення суми  позову підписано особою, яка згідно доручення (а.с.107),  має право заявляти таку заяву, порушень процесуальних норм не відбулось;

-          судом дано оцінку умовам договору поставки, а не тлумачення його умов;

Клопотання позивача про заміну його правонаступником підлягає до задоволення, виходячи з того, що витягом із Статуту ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», м.Кривий Ріг,  копією свідоцтва про реєстрацію, підтверджується правонаступництво ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,м.Кривий Ріг.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та передачі справи до Запорізького апеляційного  господарського суду до задоволення не підлягають, оскільки рішення місцевого господарського суду від 8.02.2007р. у справі №33/321-06 набрало законної сили.Зміна місцезнаходження відповідача не є підставою для зміни підсудності справи в апеляційній інстанції.

Керуючись ст.ст. 25,99,101,103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.      Здійснити процесуальне  правонаступництво сторони по справі позивача.

Замінити ВАТ «Мітал Стіл Кривий Ріг»,м.Кривий Ріг його правонаступником - ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»,м.Кривий Ріг.

2.     Рішення господарського суду Чернівецької області від 21.06.2007р. залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

3.     Матеріали справи повернути в господарський суд Чернівецької  області.

Головуючий-суддя                                                                                            Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                        Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                      Мурська Х.В.