СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.07                                                                                 Справа № 13/410

За позовом закритого акціонерного товариства “Український мобільний зв’язок” м. Київ

до приватного виробничо-комерційного підприємства “Донбас-Ресурси” м. Алчевськ

про стягнення 3196 грн. 61 коп.

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Буймирська О.В.

Від позивача
Ковальова І.М.  дов. № 01-100 від 01.01.2007 р.

Від відповідача
Не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості з врахуванням індексу інфляції в сумі 732 грн. 26 коп. , 3 % річних – 26 грн. 15 коп.,  договірної санкції –2438 грн. 20 коп.

Позивач позов підтримав.

Учасників судового процесу було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст.ст. 42 , 43 Господарського  процесуального кодексу України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

Відповідач у судове засідання не прибув, відзиву на позовну заяву не надав.

Неприбуття повторно у судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про час і місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно положень ст. 75 Господарського  процесуального кодексу України, оскільки до повноважень господарських суддів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб –учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій.

Тому направлення кореспонденції на адресу відповідача відповідно до інформації, що міститься в матеріалах справи є належним доказом виконання господарським судом обов’язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення судом певних процесуальних дій.

З’ясувавши фактичні  обставини справи,  докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам  сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи учасників судового процесу, суд

ВСТАНОВИВ, що  30 листопада 2004 року між сторонами по справі були укладені договори про надання послуг стільникового радіотелефонного в’язку: 1) № 1.11053671/1946039 –телефонний номер 4226237;  2) 1.11053671/1946033 – телефонний номер 4226227; 06.11.2003 р. - № 2257526/1.11053671 номер 4752567. Відповідачу був відкритий особовий рахунок 1.11053671. Згідно п. 3.2. зазначених договорів рахунки за надані послуги зв’язку відповідач зобов’язався сплачувати в строк до п’ятнадцятого числа місяця, наступного за розрахунковим.

В наслідок несвоєчасної та неповної оплати рахунків заборгованість за надані послуги за період з 26.11.2004 р. по 26.02.2006 р. становить 661 грн. 48 коп.

Згідно до пункту 1.2 Договорів загальні умови надання послуг у повному обсязі визначаються Правилами користування мережами стільникового зв’язку СП “Український мобільний зв’язок”, які є невід’ємною частиною укладених Договорів.

Крім того сторонами до кожного зазначеного договору були укладені додаткові угоди, згідно п. 1 яких сторони встановили, що основний договір укладено терміном на 18 місяців, починаючи з дати внесення абонентом початкового авансу. У випадку тимчасового обмеження (призупинення) надання послуг з ініціативи УМЗ з підстав обумовлених основним договором, або за заявою абонента в період строку, встановленого цим пунктом, період дії основного договору продовжується на весь строк, протягом якого надання послуг було призупинено. Відповідно до п. 1.2. додаткової угоди при достроковому припиненні основного договору  з ініціативи абонента до закінчення строку встановленого п. 1.1. додаткової угоди, за винятком випадку невиконання УМЗ своїх зобов’язань згідно основного договору, а також з ініціативі УМЗ у випадку невиконання абонентом прийнятих на себе зобов’язань згідно основного договору (включаючи несплату щомісячних рахунків за надані послуги зв’язку), абонент сплачує штраф в  розмірі 3 грн. 65 коп. за кожен день, що залишився до закінчення терміну дії основного договору.

В зв’язку з несплатою заборгованості за надані послуги з 26.02.2006 р. договори були припиненні.

В зв’язку з порушенням зазначених умов позивачем була нарахована штрафна санкція за договорами на загальну суму 2438 грн. 20 коп.

Позивач звернувся до господарського суду Луганської області з позовом про стягнення заборгованості з врахуванням індексу інфляції в сумі 732 грн. 26 коп. , 3 % річних – 26 грн. 15 коп.,  договірної санкції –2438 грн. 20 коп.

Відповідач заперечень проти позову, або доказів оплати боргу суду не надав.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського  процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського  процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов'язання,  що  виникає  між суб'єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  Господарським  кодексом,  в силу  якого  один  суб'єкт  (зобов'язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов'язаний  вчинити  певну дію господарського   чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати  роботу,  передати   майно,   сплатити гроші, надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб'єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських   договорів застосовуються відповідні положення  Цивільного  кодексу  України  з урахуванням особливостей, передбачених Господарським  кодексом України.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом

З врахуванням викладеного, вимоги позивача є обґрунтованими, не спростовані відповідачем, підтверджуються матеріалами справи в зв’язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, а саме державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 44,49, 75, 82-85 Господарського  процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного виробничо-комерційного підприємства “Донбасс-Ресурси” Луганська область, м. Алчевськ, вул. Горького 99а ідентифікаційний код  32330471 на користь Закритого акціонерного товариства “Український мобільний зв’язок” м. Київ, вул. Лейпцизька 15 ідентифікаційний код  14333937 заборгованість з врахуванням індексу інфляції в сумі 732 грн. 26 коп. , 3 % річних –26 грн. 15 коп.,  договірну санкцію –2438 грн. 20 коп., державне мито у сумі –102 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп., наказ видати.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя                                                                                 Б.В. Яресько