СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26"
червня 2007 р.
Справа  № 14/225

За позовом        Товариство
з обмеженою відповідальністю “Трак-Авторитет”

до відповідача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1

про                     витребування товару та
сплату процентів за користування чужими грошовими коштами

Суддя          Марач В.В.

За участю представників:
від позивача     -не з'явився;

від відповідача-
не з'явився.

Стаття 22 ГПК України роз'яснена.

СУТЬ СПОРУ:
Позивач-Товариство з обмеженою відповідальністю “Трак-Авторитет”- звернувся в
господарський суд з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому
просить про наступне:

1. Витребувати  у
відповідача  фізичної  особи-підприємця   ОСОБА_1, місцезнаходження: АДРЕСА_1,- річ,
визначену індивідуальними ознаками, а саме напівресору до автобуса “DAF” в кількості
одної штуки та передати її у власність позивачеві товариству з обмеженою
відповідальністю “Трак-Авторитет”, юридична адреса: 18008, м. Черкаси, вул.
Смілянська, буд. 163, відповідно до умов зобов'язання.

2. Стягнути з відповідача   фізичної
особи-підприємця    ОСОБА_1,
місцезнаходження: АДРЕСА_1, ІПН: НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в РФ “ПриватБанку”, МФО:
333391, на користь позивача-Товариства з обмеженою відповідальністю
“Трак-Авторитет”, юридична адреса:
18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 163, п/р 8600   в АКІБ „УкрСиббанку" м. Харків, МФО
351005, код за СДРПОУ 32583883, ІПН 10,-08,5 % за час користування
чужими грошовими коштами від суми 4.040,00 грн., із розрахунку, починаючи з 26.04.07
року по день фактичного отримання позивачем товару, за який він вніс
передоплату, в тому числі суму сплаченого позивачем державного мита в
розмірі  102,00 грн. та суму витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що
він на підставі договору про постачання товару НОМЕР_3 від 03.11.2006 р.
платіжним дорученням НОМЕР_4 від 29.12.2006 р. перерахував відповідачу в якості
передоплати за товар 11.475,00 грн., однак відповідач поставив товару тільки на
суму 7.435,00 грн.

Відповідач відзиву на позовну заяву
суду не подав, представник його в судове засідання не з'явився. До
господарського суду повернулися ухвали суду про порушення провадження у справі
та призначення розгляду справи на 06.06.2007 р. та 26.06.2007 р. з відміткою
органу зв'язку про те, що вони повертаються по закінченню терміну зберігання.
Ухвали направлялися на адресу відповідача, яка вказана в позовній заяві та в
договорі від 03.11.2006 р. НОМЕР_3. Інша адреса відповідача ні позивачу, ні
суду не відома. За таких обставин суд вважає, що відповідач повідомлений про
дату, час і місце розгляду справи належним чином. Керуючись ст. 75 ГПК України,
суд вважає за можливе вирішити спір без участі відповідача та відзиву з його
боку за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали,
подані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення представника
позивача, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський
суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд керувався наступним.

03 листопада 2006 року між
позивачем і відповідачем був укладений договір про постачання товару НОМЕР_3
(далі за текстом - Договір), відповідно до якого відповідач зобов'язався
протягом дії договору постачати товар, а позивач, відповідно,- приймати товар і
оплачувати його вартість в порядку та на умовах, визначених договором. Строк
дії договору встановлений до 31.12.07 р. включно.

Так, згідно виставленого
відповідачем рахунку НОМЕР_5 від 28.12.06 р. (шляхом факсимільного зв'язку),
позивач фактично перерахував платіжним дорученням НОМЕР_4 від 29.12.06 р. на
поточний банківський рахунок відповідача грошові кошти за замовлений товар в
розмірі 11.475,00 грн. та отримав лише частину замовленого і оплаченого товару,
а саме товари, що зазначені пунктами 1 і 3 рахунку НОМЕР_5 на загальну суму
коштів 7.435,00 грн. Проте, на момент формування, даної заяви, позивач так і не
отримав товар, який зазначений у пункті 2 рахунку (напівресора до автобуса
“DAF” в кількості 1 шт.), вартість якого становить 4.040,00 грн., за який
сплатив відповідачеві кошти.

Таким чином, своє зобов'язання за
договором щодо сплати за товар грошової суми, обумовленої сторонами, позивач
виконав належним чином, що підтверджується відповідними доказами, платіжним
дорученням НОМЕР_4 від 29.12.06 р., а у відповідача за договором виник
обов'язок передати річ, визначену індивідуальними ознаками, яка оплачена і
замовлена позивачем згідно рахунку НОМЕР_5 від 28.12.06 р.

В порядку, передбаченому частиною 2
статті 530 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до відповідача з
письмовою вимогою за вих. НОМЕР_6 від 17.04.07 р. щодо виконання зобов'язань за
договором про постачання товару, але відповіді не отримав, без задоволення
залишились, власне, й вимоги позивача.

Відповідно до положень статті 526
Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання
виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Статтями 620, 662, 663, 664, 665
Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, при цьому, обов'язок
продавця щодо передачі товару покупцеві, згідно п.п. 2.2 договору, вважається
виконаним у момент фактичного отримання товару покупцем та підписання
відповідних накладних документів на нього і у разі невиконання боржником
обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену
індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та
вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним
чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а
навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові
юридичні обов'язки.

Таким чином вимога позивача про
витребування у відповідача напівресори до автобуса “DAF” в кількості 1 шт. та
передання її у власність позивача є правомірною.

Вимога позивача, викладена в
позовній заяві про стягнення з відповідача відсотків за користування чужими
грошовими коштами не підлягає задоволенню з огляду на таке.

При пред'явленні вказаної вимоги
позивач посилається на ст. 536, 693 Цивільного кодексу України. Однак, жодна з
названих статей не встановлює розмір відсотків, які боржник зобов'язаний  сплатити за користування чужими грошовими
коштами. Навпаки, ч. 2 ст. 536 вказує, що розмір таких відсотків встановлюється
договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Ні в договорі між сторонами, ні в
законодавчих актах не визначено, який розмір відсотків має сплачувати боржник
при необгрунтованому користуванні коштами передоплати за товар (продукцію).

Посилання позивача в обгрунтування
розміру відсотків на ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України є
необгрунтованим, оскільки вказана норма регулює розмір штрафних санкцій, якими,
в розумінні ст. 230 ГК України, не є відсотки за користування чужими грошовими
коштами.

Пояснення представника позивача від
05.06.2007 р. не беруться до уваги, оскільки в даних поясненнях представник
обгрунтовує нарахування пені за несвоєчасне виконання зобов'язання та 3% річних
від простроченої суми (ст. 625 ЦК України), однак в позовній заяві позивач не
висуває вказаних вимог.

На основі наведеного, керуючись ст.
49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Витребувати  у
відповідача -фізичної
особи-підприємця   ОСОБА_1
(місцезнаходження: АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1),-річ, визначену індивідуальними
ознаками, а саме напівресору до автобуса “DAF” в кількості одної штуки та
передати її у власність позивачеві- Товариству з обмеженою відповідальністю
“Трак-Авторитет” (юридична адреса: 18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.
163, ) відповідно до умов зобов'язання.

3.
Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

4.          В решті позову -відмовити в
задоволенні.

Суддя
Марач В.В.

Повний текст
рішення складено в повному обсязі та підписано “03” липня 2007 року.