КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2007                                                                                           № 41/359-48/35

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:                                          Студенця  В.І.

Малетича  М.М.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Ващук Я.В.,

від відповідача - не з’явився,

від третьої особи – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ЗАТ "Будмеханізація"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.06.2007

у справі № 41/359-48/35 (Сулім В.В.)

за позовом                               ЗАТ "Будмеханізація"

до                                                   Військова частина А3641

третя особа           Вдокремлений підрозділ Чорнобильської АЕС "НАЕК "Енергоатом"

про                                                  внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.05.2005 порушено провадження у справі № 41/359 за позовом Закритого акціонерного товариства “Будмеханізація” (далі – ЗАТ “Будмеханізація”) до Міністерства оборони України про внесення змін до договору.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.07.2005 у справі № 41/359 залучено до участі у справі в якості відповідача Відокремлений підрозділ Чорнобильської АЕС “НАЕК “Енергоатом”.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.10.2005 припинено провадження у справі в частині позовних вимог до Відокремленого підрозділу Чорнобильської АЕС “НАЕК “Енергоатом” та залучено його до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Міністерство оборони України замінено на належного відповідача - Військову частину А-3641 (далі – Вч А-3641).

Рішенням господарського суду м. Києва від 16.12.2005 у позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2006 рішення господарського суду м. Києва від 16.12.2005 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.11.2006 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.03.2006 та рішення господарського суду м. Києва від 16.12.2005 у справі № 41/359 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 18.01.2007 справі присвоєно № 41/359-48/35 та призначено до розгляду.

Рішенням господарського суду м. Києва від 14.06.2007 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 14.06.2007 ЗАТ “Будмеханізація” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Вч А-3641 у відзиві на апеляційну скаргу просило рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ “Будмеханізація” – без задоволення.

В засідання суду, призначене на 20.09.2007 Вч А-3641 та Відокремлений підрозділ Чорнобильської АЕС “НАЕК “Енергоатом” повноважних представників не направили та не повідомили суд про причини їх неявки.

Керуючись ст. 75 ГПК України колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу за наявними в ній документами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника ЗАТ “Будмеханізація”, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Вч А-1206 (Замовник), ВО “Чорнобильська АЕС” (Інвестор) та АТ “Київенергобуд” (Генпідрядчик) 10.04.1997 укладено договір № 9/1-7-5и про інвестування засобів на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей.

Згідно п. 1.1 договору предметом договору було інвестування матеріальних цінностей в будівництво та придбання житла для військовослужбовців Сил ПВО України.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що інвестиції здійснюються у вигляді передачі матеріальних цінностей, отриманих від трансформації через АТ “Київенергобуд”, матеріалів і засобів, які необхідні для виконання будівельно-монтажних робіт, в обсягах 100 млн. грн.

Факт передачі матеріалів і засобів виробництва, які необхідні для виконання будівельно-монтажних робіт, посвідчується актом прийому-передачі матеріалів і засобів, який підписується ВО “Чорнобильська АЕС”, з однієї сторони, Вч А-1206, з другої (п.4.3.2 договору).

Повернення вкладених інвестицій здійснюється шляхом передачі у власність Інвестора, після закінчення будівництва, 50 % житлової площі і 100 % площі збудованих за його інвестовані кошти споруд соціально-побутового та торгівельного призначення (п.4.7 договору).

Згідно п. 6.2 договору у випадку, якщо одна з сторін по даному договору, в силу зміни її повноважень або фінансового положення, буде неспроможна виконати свої зобов'язання, вона повинна невідкладно повідомити про це інші Сторони.

Між В/ч А-1206, Відокремленим підрозділом Чорнобильської АЕС “НАЕК “Енергоатом” та ЗАТ “Будмеханізація” 16.06.2000 укладено угоду № 42/5и про часткову переуступку прав по договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 “Про інвестування засобів на будівництво та придбання житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей”.

Згідно п. 1.2 угоди Відокремлений підрозділ Чорнобильської АЕС “НАЕК “Енергоатом” передав, а ЗАТ “Будмеханізація” прийняло на себе зобов’язання передати Вч А-1206 за рахунок власних коштів по договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 з дня підпису цієї угоди до 01.01.2002 інвестиції в обсязі 700000,00 грн. для закінчення будівництва житлового будинку в м. Херсон по вул. 200 років Херсону, № 23.

Пунктом 2.1 угоди передбачено, що погашення інвестицій ЗАТ “Будмеханізація”, що безпосередньо вкладені ним у будівництво житла для військовослужбовців, здійснюється у відповідності до положень інформаційного листа Державної податкової адміністрації України від 30.03.2000 № 1623/6/15-0116 шляхом надання Вч А-1206 довідок встановленого зразка на отримання податкових пільг, передбачених ст. 22.3 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, при цьому Вч А-1206 несе відповідальність перед ЗАТ “Будмеханізація” за несвоєчасне освоєння переданих йому інвестицій та надання довідок встановленого зразку для одержання ЗАТ “Будмеханізація” податкових пільг.

Згідно з п. 2.2 угоди ЗАТ “Будмеханізація” взяло на себе наступні зобов’язання: забезпечити передачу Вч А-1206 інвестиційних засобів, необхідних для забезпечення будівництва (п. 2.2.1 угоди); погодити з Вч А-1206 до передачі специфікацію та вартість інвестиційних засобів (п. 2.2.2 угоди); невідкладно повідомляти Вч А-1206 про всі обставини, які суттєво спричиняють перепони чи ставлять під загрозу досягнення мети даного договору (п. 2.2.3 угоди); ЗАТ “Будмеханізація” здійснює фінансування будівництва житла в обсягах, визначених цією угодою, включаючи витрати на проектно-вишукувальні та пуско-налагоджувальні роботи, а також витрати, що пов’язані з передачею житла та інженерних мереж на баланс експлуатуючим організаціям (п. 2.2.4 угоди).

Інвестиції здійснюються ЗАТ “Будмеханізація” в загальному обсязі 700 000 грн., які безпосередньо передаються Вч А-1206 для забезпечення завершення будівництва житлового будинку в м. Херсоні по вул. 200 років Херсону, № 23 (п. 2.3 угоди).

Відповідно до п. 3.1 угоди взаємовідносини між Вч А-1206 та ЗАТ “Будмеханізація” можуть уточнюватися, на основі двосторонніх додаткових угод, до цієї угоди.

Згідно п. 3.3 угоди угода № 42/5и від 16.06.2000 є невід’ємною частиною договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 „Про інвестування засобі на будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей”(п.3.3 угоди).

ЗАТ “Будмеханізація” 07.02.2005 звернулось до В/ч А-1206 та ВП „Чорнобильська АЕС” із заявою про зміну договору. В заяві товариство посилалось на те, що ним, за угодою № 42/4и від 16.06.2000 було здійснено інвестицій в сумі 204 867,37 грн. На внесенні інвестицій товариство одержувало відповідні довідки, що мали бути підставою для зменшення зобов’язань по сплаті податку на прибуток. Із всієї суми інвестицій товариство зменшило в 2000 – 2001 роках  податок на прибуток в розмірі 174,3 тис. грн. Зменшити податок на прибуток на залишок суми інвестицій в розмірі 30 565,37 грн. товариство не в змозі, оскільки Законами України “Про державний бюджет на 2003 рік” та “Про державний бюджет на 2004 рік” зупинена дія ст. 22.3 Закону України “Про оподаткування підприємств”.

В листі товариство посилаючись на ст. 205 та ст. 188 ГК України просило один примірник змін підписати, скріпити печаткою та направити на адресу товариства.

ЗАТ “Будмеханізація” запропонувало підписати додаткову угоду № 1 до угоди № 42/5и від 16.06.2000 про часткову переуступку прав по договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 „Про інвестування засобів на будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей”, зокрема, в п. 1.2 угоди цифру та слова “700000,00 грн.” замінити на “174300,00 грн.”, а в п . 2 додаткової угоди зазначити, що у зв’язку зі змінами об’єму інвестицій, втрачають чинність довідки, що видані В/ч А-1206 ЗАТ “Будмеханізація”, в частині суми невикористаних податкових пільг в розмірі 30565,37 грн. Вказана сума невикористаних пільг повертається В/ч А-1206 ЗАТ “Будмеханізація” в грошовому еквіваленті.

Як вбачається із матеріалів справи предметом спору у справі є вимога ЗАТ „Будмеханізація” до В/Ч А 3641 про внесення змін до угоди № 42/5и від 16.06.2000 про часткову переуступку прав по договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 „Про інвестування засобів на будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей”.

Згідно ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Основними видами господарських зобов'язань є майново-господарські зобов'язання та організаційно-господарські зобов'язання.

Господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ГК України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: зокрема, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин.

Отже, зміна господарських правовідносин є одним із способів захисту прав і законних інтересів суб’єктів господарювання та споживачів.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Згідно ст. 1 Закону України „Про інвестиційну діяльність” інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об’єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або допускається соціальний ефект.

Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об’єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України (ч. 5 ст. 7 Закону України „Інвестиційну діяльність”).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України „Інвестиційну діяльність” основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб’єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

З урахуванням наведених позивачем – ЗАТ „Будмеханізація” доводів щодо внесення змін до угоди № 42/5и від 16.06.2000 про часткову переуступку прав по договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 „Про інвестування засобів на будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей” колегія суддів дійшла висновку, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ЗАТ „Будмеханізація” є відсутність умов, передбачених ст. 652 ЦК України для внесення змін до договору за рішенням суду.

Що ж стосується повернення інвестицій, то порядок повернення інвестицій передбачений п. 4.7 договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 „Про інвестування засобів на будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей”, а угода № 42/5и від 16.06.2000 про часткову переуступку прав є його невід’ємною частиною.

Позивач у справі – ЗАТ „Будмеханізація” правову позицію обґрунтовує приписами ч. 2 ст. 188 та ч. 1 ст. 205 ГК України.

З огляду на те, що ч. 2 ст. 188 ГК України встановлено порядок внесення зміни та розірвання господарських договорі, а ч. 1 ст. 205 ГК України - підстави та порядок припинення господарського зобов’язання у разі неможливості виконання, і враховуючи те, що предметом спору у справі є вимога ЗАТ „Будмеханізація” до В/Ч А 3641 про внесення змін до угоди № 42/5и від 16.06.2000 про часткову переуступку прав по договору № 9/1-7-5и від 10.04.1997 „Про інвестування засобів на будівництво житла для військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей”, то колегія суддів вважає, що на вказаних нормах права не можуть ґрунтуватися позовні вимоги ЗАТ „Будмеханізація” про внесення змін до договору, оскільки вони не регулюють відносини щодо внесення змін до договору за рішенням суду.

Доводи наведені ЗАТ “Будмеханізація” в апеляційній скарзі колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2007.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 14.06.2007 у справі № 41/359-48/35 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Будмеханізація” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 41/359-48/35 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя                                                                      Андрієнко  В.В.

Судді                                                                                          Студенець  В.І.

Малетич  М.М.