ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2007 р.
№ 13/774-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Грека Б.М.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Комунального підприємства "Сумське міське бюро технічної інвентаризації"

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2007 року

у справі
№ 13/774-06 господарського суду Сумської області

за позовом
ТОВ"Агрохімсервіс"

до

за участю
про
КП "Сумське міське бюро технічної інвентаризації"
Сумської міської ради
визнання права власності та спонукання до вчинення дій

за участю представників сторін:

позивача
Скачко А.А.,

відповідача
третьої особи
Євтушенко О.А.,
не з’явились,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Сумської області від 25.12.2006 р. у справі № 13/774-06 (суддя: Лиховид Б.І.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2007 р. (судді: Токар М.В., Івакіна В.О., Сіверін В.І.), позов задоволено частково: визнано за позивачем право власності на переобладнану автомобільну заправочну станцію загальною площею 76,3 м2 , що знаходиться за адресою: м. Суми, вул.Курська, 135/1. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою апеляційного господарського суду, відповідач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій судові рішення у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що апеляційним господарським судом не повно з’ясовані обставини справи, неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга  підлягає  задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановили місцевий та апеляційний господарські суди, згідно  свідоцтва про право власності на автомобільну заправку від 14.03.2002 р., виданого Сумською міською радою, позивач є власником нежитлового приміщення автомобільної заправочної станції, яке розташоване за адресою: м. Суми, вул. Курська, 135/1.

Актом державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об’єкта в експлуатацію від 30.11.2001 р. (а.с.) вищезазначену АЗС  було прийнято в експлуатацію державною технічною комісією.

У зв’язку з технічним переоснащенням АЗС, позивач звернувся до Управління архітектури та містобудування Сумської міської ради. Листом № 590/01-12 від 07.04.2005р. (а.с. 15) управління архітектури та містобудування Сумської міської ради повідомило, що погоджує виконання робіт по переоснащенню АЗС згідно креслень. Водночас, зазначило, що даний вид робіт не потребує рішенням виконкому міської ради.

Нежитлове приміщення АЗС було переобладнано згідно креслень.

Відповідно до технічного паспорту на переобладнане нежитлове  приміщення АЗС площе торгового залу складає 58,8 м2, площа туалету - 2,3 м2, площа душової - 1,3 м2, площа кабінету - 8,9 м2,  площа кладової - 5 м2. Загальна площа нежитлового приміщення АЗС складає 76,3 м2, в тому числі, основна –67,7 м2 та допоміжна –8,6 м2.

Позивач виконав роботи щодо демонтажу та влаштування перегородок. Як зазначив апеляційний господарський суд, з огляду на вимоги п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об’єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України № 127 від 24.05.2001 р., проведення даних робіт не є самочинним будівництвом.

Крім того, згідно висновку № 424 від 02.04.2007 р. спеціаліста-будівельника Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Н.С. Бокаріуса, перепланування АЗС за адресою: м. Суми, вул. Курська, 135/1  не порушило несучу спроможність конструктивних елементів будівлі, демонтування та влаштування перегородок на даній АЗС не є новим будівництвом та відповідає вимогам СНіП 2.1.02-85 " Протипожежні норми", ДСПіН 173-96 "Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів".

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на переобладнану АЗС загальною площею 76,3 м2 , що знаходиться за адресою: м. Суми, вул.Курська, 135/1.

01.09.2006 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію права власності на АЗС, розташовану в м. Суми по вул. Курська, 135/1. Відповідач відмовив у реєстрації права власності АЗС, а в технічному паспорті на нежитлове приміщення АЗС зробив відмітку "самовільно вибудоване або переобладнано приміщення".

Господарські суди прийшли до правильного висновку про те, що відповідач правомірно відмовив позивачу в державній реєстрації права власності на АЗС, оскільки позивач при зверненні до відповідача не надав документів, передбачених Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Однак, вирішуючи господарський спір у частині визнання права власності на АЗС, суди неправильно застосували норми матеріального права, які регулюються спірні відносини та неповно дослідили наявні у матеріалах справи докази.

Зокрема, господарські суди не звернули увагу на те, що відповідно п.1.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Мін’юсту України № 7/5 від 07.02.2002 р. бюро технічної інвентаризації лише проводить державну реєстрацію об’єктів нерухомого майна і не може бути відповідачем за позовами про визнання права власності на об’єкти нерухомого майна.

Згідно п.6.1 зазначеного положення оформлення права власності на об’єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані, реконструйовані об’єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об’єкта і введення його в експлуатацію.

За вказаних обставин, господарському суду необхідно було обговорити та вирішити питання про залучення до участі в справі в якості належного відповідача Сумську міську раду.

Водночас, господарський суд, був вправі скористатись передбаченим ст. 41 ГПК України правом на призначення судової експертизи для визначення питання про те, які саме ремонтні роботи проводились позивачем, чи є ці роботи переобладнанням або новим будівництвом.

Окрім того, як правомірно зазначає скаржник, відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об’єктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва: у квартирах (багатоповерхових будинках) - перепланування, не пов'язані зі змінами (збільшення чи зменшення) житлової або допоміжної площ, без порушення несучих конструкцій; збільшення житлової чи допоміжної площ за рахунок демонтування перегородок, комор, знесення печей, камінів та грубок, засклення балконів, лоджій, улаштування дверних прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; перестановка в межах призначених приміщень, обладнання. Таким чином, дана норма матеріального права стосується лише квартир та не може застосовуватись до нежитлових приміщень АЗС.

Господарські суди, всупереч вимог ст. 43 ГПК України не звернули увагу на зазначені обставини та прийшли до передчасного висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на АЗС.

Відповідно до ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України  касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню в частині позовних вимог про визнання права власності на АЗС, а справа підлягає передачі на новий розгляд до господарського суду першої інстанції в цій частині. В іншій частині рішення місцевого господарського суду та постанову апеляційного господарського суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського  процесуального кодексу України,  Вищий  господарський  суд України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 25.12.2006 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2007 р. у справі № 13/774-06 скасувати в частині визнання права власності на переобладнану автомобільну заправочну станцію загальною площею 76,3 м2 , що знаходиться за адресою: м. Суми, вул.Курська, 135/1. В цій частині справу передати на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

В іншій частині рішення господарського суду Сумської області від 25.12.2006 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.05.2007 р. у справі № 13/774-06 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                       М. Михайлюк

Судді:                                                                               Б. Грек

В.Рибак