ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.
№ 6-26/84-06-2115

Вищий  господарський суд  України у складі колегії суддів:

Волковицької Н.О. - головуючого

Гоголь Т.Г.
Рогач Л.І.

за участю представників від:

позивача - І
Павлова О.С. дов. від 01.04.2006 року

позивача - ІІ
не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача
не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

третьої особи
Солом'яна Т.Г. дов. від 23.07.2007 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Імені 28 червня"

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 08.05.2007 року

у справі
№27- 6-26/84-06-2115

господарського суду
Одеської області

за позовом
1.Селянського (фермерського) господарства "Черемшина";
2.Відкритого акціонерного товариства "Ударний"

до

Відкритого акціонерного товариства "Імені 28 червня"

за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача
Закритого акціонерного товариства "Одеський коньячний завод"

про
часткове стягнення вартості втраченого урожаю в сумі 200000 грн.

ВСТАНОВИВ:

06.03.2006 року Селянське (фермерське) господарство "Черемшина" та Відкрите акціонерне товариство ."Ударний"' звернулися до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Імені 28 червня" про часткове стягнення вартості втраченого врожаю на суму 200000,00 грн. по 100000,00 грн. на користь кожного з позивачів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.05.2007 року у даній справі накладено арешт на грошові кошти та майно, що належить Відкритому акціонерному товариству "Імені 28 червня" в межах суми позовних вимог 20000,00 грн. Ухвала мотивована тим, що відповідач ухиляється під вирішення спору по суті і намагається затягнули судовий процес по справі, а тому є підстави вважати, що по цій справі необхідно застосувати заходи щодо забезпечення позову за ініціативою суду, приймаючи до уваги те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.04.2007 року виправлено описку в її резолютивній частині, а саме змінено суму арештованих коштів та майна з 20000,00 грн. на 200000,00 грн.

За апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства "Імені 28 червня" Одеський апеляційний господарський суд постановою від 08.05.2007 року ухвалу господарського суду Одеської області від 12.01.2007 року по справі № 6-26/84-06-2115 скасував та наклав арешт на грошові кошти в сумі 200000,00грн., що належать Відкритому акціонерному товариству "Імені 28 червня" в межах суми позовних вимог 200000,00 грн.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ВАТ "Імені 28 червня" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08.05.2007 року та ухвалу господарського суду Одеської області від 12.01.2007 року скасувати повністю. Заявник посилається на неправильне застосування господарським судом статті 66 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідач, як підприємство, існує більше 40 років, у власності має майно, 600 га багаторічних насаджень, 50 одиниць транспортних засобів , а також оборотні активи на суму більше 16000000,00 грн.

Доказів того, що вказане майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або, що фінансовий стан слабкий, відповідач неплатоспроможний чи інші обставини, які б підтверджували, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у справі відсутні.

При винесені оскаржуваної ухвали господарським судом в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу України не була проведена оцінка обґрунтованості здійснення запобіжних заходів, які повинні здійснюватися на принципі розумності, обґрунтованості і адекватності забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпеченням позову і предметом позовної вимоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та присутніх у судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи предметом оскарження у касаційному порядку є ухвала та постанова про застосування заходів до забезпечення позову.

Згідно із статтею 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України встановлений перелік заходів до забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно або грошові суми що належать відповідачеві.

Приймаючи ухвалу від 12.01.2007 року господарський суд Одеської області зазначив, що він застосовує забезпечення позову за власною ініціативою, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від вирішення спору по суті і намагається затягнути судовий процес по справі.

Апеляційний суд зазначену ухвалу скасував.

Одночасно апеляційним судом накладено арешт на грошові кошти в сумі 200000,00 грн., які належать відповідачу з урахуванням того, що невжиття заходів до забезпечення вимог може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки сума, що підлягає стягненню згідно позову є достатньо значною.

Касаційна інстанція не може погодитись з таким висновком, оскільки як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року вирішуючи питання про забезпечення позову суд зобов'язаний пересвідчитись у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб.

Отже посилання тільки на розмір суми позовних вимог є непереконливим доводом, так само, як і посилання господарського суду першої інстанції на ухилення відповідача від розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 12.05.2007 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 08.05.2007 року у справі № 27-6-26/84-06-2115 господарського суду Одеської області скасувати.

Справу повернути до господарського суду Одеської області.

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Імені 28 червня" задовольнити.

Головуючий                                                                                Н.Волковицька

Судді                                                                                           Т. Гоголь

Л.Рогач