ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" вересня 2007 р.                                                          Справа №  12/400-06

Житомирський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Філіпової Т.Л.

суддів:                                                                        Горшкової Н.Ф.

Майора Г.І.

при секретарі                                                             Щепанській Т.П. ,

за участю представників сторін:

від позивача: Бойко М.О., довіреність від 09.02.07р.

від відповідача: Шимотюк Ю.М., довіреність №1-14-1797 від 01.01.07р.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок", м.Київ

на рішення господарського суду Вінницької області

від "28" березня 2007 р.  у справі № 12/400-06 (Кожухар М.С.)

за  позовом Державного підприємства "Енергоринок", м.Київ

до Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Вінницяобленерго", м.Вінниця

про стягнення 29 430 353,18грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Енергоринок" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з ВАТ "АК" Вінницяобленерго" на підставі ст.ст. 22,193,231,232 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України 29 430 353,18 грн., заборгованості,  а саме : 19 745 314,23 грн. боргу за електроенергію, продану за договором № 1406/01 від 17.02.2003 р., 1 891220,08 грн. пені у розмірі подвійної ставки НБУ за період з 01.03.2006 р. по 01.09.2006 р. на підставі пп. 6.3.2 договору, 5 049 270,06 – втрат від інфляції за період з липня 2003 р. по 01.09.2006 р., 1 362 376,22 –3% річних за період з 01.09. 2003 р. по 01.09.2006 р., 1 382 171,99 грн. –7% штрафу на підставі ст. 231 ГК України.

Позивач у позовній заяві (т.1 а.с. 2) стверджував,  що 17 лютого .2003  року між Державним підприємством  “Енергоринок”  та ВАТ “Акціонерна компанія Вінницяобленерго” було укладено договір № 1406/01 ( далі-Договір)   відповідно до якого Державне підприємство "Енергоринок"  зобов’язалося продавати, а ВАТ “Акціонерна компанія Вінницяобленерго” купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.

Позивач у позовній заяві  вказував, що  Відповідач купував у позивача електричну енергію з липня 2003 р. по грудень 2005 р., що підтверджується актами купівлі-продажу електричної енергії, однак Відповідач  не виконав в повному обсязі своїх зобов'язань за Договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складає                          19 745 314,23 грн. , а з урахуванням пені, інфляційних нарахувань, 3 % річних від суми та 7% штрафу становить: 19 745 314,23 грн. + 1 891 220,08 грн. + 5 049 270,66 грн.+1362376,22 грн.+1 382 171,99 грн. =  29 430 353,18 грн.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 28 березня 2007 року у справі №12/400-06 позов задоволено частково (т.3 а.с. 163).

Стягнуто з ВАТ “Акціонерна компанія Вінницяобленерго” на користь ДП “Енергоринок” 19357347,22грн. боргу, 4 591 393,25 грн. втрат від інфляції,                       1 318 521,47 грн. – 3% річних, 22 171,96 грн. – витрат по  сплаті  державного мита та  102,60  грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відмовлено   у задоволенні позову в частині стягнення 65 876,78 грн. боргу,                                 457 877,41 грн. – втрат від інфляції, 43 854,75 грн. –3% річних, 1 891 220,08 грн. пені, 1 382 171,99 грн. штрафу.

Припинено провадження у справі в частині стягнення 322 090,23 грн. боргу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,   ДП “Енергоринок” звернулось до суду  з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Вінницької області від 28.03.2007 року  у справі №12/400-06 в частині відмови у стягненні пені, 7% штрафу.

Просить прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ДП “Енергоринок” в частині стягнення пені, 7% штрафу, інфляційних нарахувань та 3% річних (т.4 а.с. 2).

В апеляційній скарзі позивач вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначає:

- господарським судом Вінницької області при винесені рішення про часткове задоволення   позову  про стягнення індексу інфляції та 3% річних порушено вимоги статті 625 ЦК України;

- судом першої інстанції неправомірно застосовано  до спірних відносин положення ч.6 ст. 232 ГК України про шестимісячний строк нарахування пені від дня, коли зобов'язання мало бути виконано та порушено ст.ст. 546, 550 ЦК України.

-  оскільки Позивач є суб'єктом господарювання і заснований на державній власності, а відповідач прострочив строки виконання зобов'язання понад тридцять днів,  відмова господарського суду  Вінницької області від стягнення з Відповідача 7% штрафу є порушенням статті 231 ГК України.

ВАТ “Акціонерна компанія Вінницяобленерго” у відзиві на апеляційну скаргу зазначило про безпідставність  доводів, викладених у апеляційній скарзі  ДП “Енергоринок” (т.4 а.с.12)

Представник позивача у судовому засіданні  підтримав  доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає рішення господарського суду Вінницької області необгрунтованим, просить його скасувати та прийняти новий судовий акт, яким позов задовольнити. Вважає, що судом першої інстанції неправомірно застосовано до спірних відносин положення 2.6 ст.232 ГК України про шестимісячний строк нарахування пені від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти доводів, викладених в апеляційній скарзі. Вважає  рішення господарського суду Вінницької області законним та обгрунтованим, у зв'язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" - без задоволення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення повноважних представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши дану судом першої інстанції юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  Державного підприємства "Енергоринок" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

17.02.2003 року  між Державним  підприємством " Енергоринок "  - Сторона -1 та  Відкритим акціонерним  товариством  " Акціонерна компанія"  Вінницяобленерго " - Сторона - 2  укладено  договір  № 1406/01, за умовами  якого Сторона -1  продає   електричну енергію Стороні - 2, яка зобов'язується  здійснювати її оплату  відповідно до умов договору ( т.1, а.с. 8 -20 ) .

Відповідно до пункту  5.2 ст. 5 договору сторони погодили, що ВАТ "АК"Вінницяобленерго" здійснює перерахування коштів за куплену у ДП"Енергоринок" електроенергію кожного банківського дня розрахункового місяця таким чином, щоб у сумі оплата за всі дні розрахункового місяця була не менш ніж 96% від вартості замовленого ЕК на розрахунковий місяць обсягу електричної енергії з урахуванням ПДВ, ці кошти зараховуються сторонами як оплата за куплену у цьому місяці електроенергію з урахуванням пп. 5.4 та пп. 5.5 цього договору.

Пунктом 5.4 договору передбачено, що остаточний розрахунок за куплену електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим з поточних або інших (крім поточного рахунку із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК з обов’язковим зазначенням призначення платежу.

Сума, яка була сплачена ЕК в розрахунковому місяці понад повну поточну оплату вартості електричної енергії, купленої у ДПЕ в цьому місяці (з урахуванням п. 5.4 договору) зараховується сторонами як погашення заборгованості ЕК перед ДПЕ за минулі періоди (починаючи з заборгованості з найдавнішим терміном виконання) з урахуванням ПДВ, якщо інше не передбачено договором про реструктуризацію заборгованості між ДПЕ та ЕК.

Підпунктом 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 угоди  передбачено, що у разі несплати ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію відповідно до термінів, встановлених п. 5.4 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати може нараховуватись неустойка у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожний день затримки. Неустойка не нараховується на заборгованість по пільгах і субсидіях, якщо ЕК до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, надішле до ДПЕ акт звірки розрахунків між ЕК, обласним фінансовим управлінням та обласним державним казначейством, який підтверджує неотримання ЕК в установленому порядку належних їй коштів для компенсації пільг та субсидій, що передбачені п. 5.12 цього договору.

Умовами п. 10.7 договору сторони  погодили, що договір  укладено на термін з 01.03.2003 р. по 31 грудня 2005 року. Дія договору автоматично продовжується на наступні п’ять років, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати цей договір за один місяць до дати закінчення строку дії цього договору.

Матеріали  справи свідчать про те, що відповідно до умов укладеного сторонами  договору ВАТ  "Акціонерна компанія "Вінницяобленерго" купувало  у ДП «Енергоринок» електричну енергію  з липня 2003 року по грудень 2005 року, що підтверджується  актами купівлі - продажу електричної енергії на загальну суму 622 595 810,8 грн. ( т.1, а. 21-50 ).

У зв'язку  з невиконанням відповідачем взятих на себе  договірних зобов'язань щодо своєчасної сплати боргу, ДП «Енергоринок» виставило  відповідачу   за період з серпня 2003 року по  січень 2006 року рахунки - фактури ( т.1, а.с. 51-80 ).

Оскільки  наявні у матеріалах справи докази ( виписки банку про перерахування позивачем коштів, довідка  позивача по розрахунках між сторонами станом  на  01.02.2007 р. ( т.3, а.с. 149-150),   динаміка розрахунків з позивачем, лист  відповідача № 14 -1831 від 05.03.2007р. (т.1, а.с.112-115, т.2, а.с.118), двосторонній акт  звірки взаєморозрахунків (т.3, а.с. 3 ) свідчать про те, що  ВАТ  "Акціонерна компанія "Вінницяобленерго"   частково  розрахувалося перед ДП "Енергоринок" у  сумі 603 238 463,58 грн. , заборгованість    відповідача становить  19 357 347,22 грн.

Пунктом 1 розділу lX  "Прикінцеві  Положення" ГК України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Відносини, які  виникли між  ДП "Енергоринок"  та ВАТ "Вінницяобленерго", регулюються цивільно-правовою угодою від 17.02.2003р. №1406/01, яку укладено строком з 01.03.2003р. по 31.12.2005р. (п.10.7 договору).

Відповідно до абзацу другого п.4 Розділу lX Господарського кодексу України  до господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями ГК України , зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків ,які продовжують існувати післяна брання чинності цими положеннями.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським Кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, сплатити гроші), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт ( управнена  сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її  обов'язку  (ст.173 ГК України., ч.1 ст.509 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України (ст.526 ЦК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання  - відповідно  до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать проте, що  у судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції представник відповідача не заперечив  існуючої заборгованості перед ДП "Енергоринок"  у сумі  19357347,22грн.,  яку суд  першої інстанції правомірно стягнув з відповідача та припинив  провадження  в частині  стягнення 322090,23 грн. боргу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач також просив стягнути з відповідача 1891220,08 грн. пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.03.2006р. по 01.09.2006р., враховуючи положення п.6.3.2 договору, 5049270,06 грн. – інфляційних за період з липня 2003р. по вересень 2006р., 1362376,22 – 3%річних за період з 01.09.2003р. по 01.09.2006р., 1382171,99 грн. – 7% штрафу.

Суд першої інстанції  прийнятим  по справі судовим  актом стягнув також  з ВАТ “Акціонерна компанія " Вінницяобленерго” на користь ДП “Енергоринок”  4 591 393,25 грн. втрат від інфляції,  1 318 521,47 грн. – 3% річних та  відмовив у задоволенні позову в частині стягнення 65 876,78 грн. боргу,  457 877,41 грн. – втрат від інфляції, 43 854,75 грн. –3% річних, 1 891 220,08 грн. пені, 1 382 171,99 грн. штрафу.

Колегія суддів  частково не погоджується з  рішенням, прийнятим  місцевим господарським судом, у зв'язку з чим  його слід змінити в частині стягнення  з ВАТ                                     " АК " Вінницяобленерго " нарахованих позивачем сум  інфляційних,  3% річних та  пені.

Відповідно до ч.1 ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на  підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором .

Частиною другою ст.217 зазначеного Кодексу передбачено, що у сфері господарювання застосовуються види господарських санкцій, до яких, зокрема, належать штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. (ч.1 ст.230 ГК України).

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором. (ч.4 ст.231 ГК України).

Частиною 6 ст.231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У підпункті 6.3.2 пункту 6.3 ст.6 договору №1406/01 сторони погодили, що у разі несплати ВАТ  "АК"Вінницяобленерго" за куплену  у ДП "Енергоринок" електроенергію відповідно до термінів, встановлених п.5.4 договору, з наступного дня після закінчення терміну сплати може нараховуватись неустойка у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення за кожний день прострочення. Неустойка не нараховується на заборгованість по пільгах і субсидіях, якщо ВАТ "АК"Вінницяобленерго" до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, надійшло до ДП «Енергоринок» акт звірки розрахунків між сторонами; обласним фінансовим управлінням та обласним державним казначейством, який підтверджує неотримання ВАТ "АК"Вінницяобленерго" в установленому порядку належних їй коштів для компенсації пільг та субсидій, що передбачені п.5.12 договору

З питання про застосування строку позовної давності  для вимог про стягнення пені колегія суддів зазначає про таке.

Позовна давність  - це строк, у межах якого особа може звернутися  до суду  з вимогою про захист  свого цивільного  права або  інтересу ( ст. 256 ЦК України ).

Поряд з загальним строком  позовної давності у три роки (ст. 257 ЦК України ) передбачено спеціальні строки позовної давності(ст.258 ЦК УКраїни).

Положеннями  частини  першої статті 223 ГК України передбачено, що  при реалізації  у судовому порядку  відповідальності за правопорушення  у сфері господарювання  застосовуються загальний та скорочений  строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Для вимог про стягнення неустойки застосовується  спеціальний строк позовної давності в один рік.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції  відмовив  позивачу  в позові в частині  стягнення з відповідача  пені за період з 01.03.2006 р. по 01.09.2006 р. у розмірі 1891220,08 грн., мотивуючи тим, що відсутні правові підстави  для її стягнення, оскільки , на думку суду,  представлений позивачем  розрахунок пені  здійснений за  період з 01.06.2006 р.  по 01.09.2006 р., не відповідає  вимогам  ч.6 ст. 232 ГК України  у зв’язку з тим,  що невиконання  боржником  своїх грошових зобов’язань  мало місце у 2003 – 2004 роках.

Однак,  такий висновок   місцевого   господарського  суду є невірним з огляду на розрахунок, наданий позивачем (т.1,а.с.82).

З розрахунку вбачається, що пеня (колонка J) нарахована  за спірний період  в межах 184 днів на суму заборгованості, яка існувала у відповідний місяць періоду (колонка  В ) З урахуванням  річного строку позовної давності (позов подано 19.10.06) , в межах цього строку  підлягає стягненню сума, нарахована у грудні 2005 року - 310174, 32 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що  боржник, який прострочив  виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити  суму боргу  з урахуванням  встановленого  індексу  інфляції  за весь час прострочення , а також три  проценти річних  від простроченої  суми, якщо інший розмір  процентів  не встановлений законом або договором.

Оскільки спірний період розпочинається до набрання чинності Цивільним кодексом України (01.01.2004р.), до частини вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат слід застосувати законодавство , що діяло раніше ( ст.214 ЦК УРСР).

Оскільки  матеріалами справи підтверджено  заборгованість відповідача перед позивачем, прострочення  заборгованості ВАТ " АК " Вінницяобленерго " тривало до звернення позивача  з позовом до суду  першої інстанції  та на момент подачі апеляційної скарги,  вимога ДП " Енергоринок "   про стягнення  з відповідача  інфляційних нарахувань у сумі 5049270,66 грн.  та 3 % річних у сумі                                1362376,22 грн. за період  з  липня 2003 р. по  серпень 2006 р., є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що ж стосується правомірної  відмови  господарським  судом  у задоволенні  позовних вимог ДП "Енергоринок" в частині стягнення з                                                       ВАТ " АК" Вінницяобленерго " 7 % штрафу, колегія суддів  вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною другою статті 231 ГК України передбачено, що у разі  якщо порушено  господарське зобов’язання, в якому хоча б  одна  сторона є  суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються у вигляді штрафу , якщо  інше не передбачено  законом  чи договором ,  за прострочення понад тридцять днів  у розмірі семи відсотків вказаної  вартості робіт, послуг.

З  матеріалів  справи  ( п. п. 12,20 Статуту  Державного підприємства                                                                                   " Енергоринок " )  вбачається  те, що  зазначене підприємство     є суб’єктом господарювання, засноване  на  державній формі власності, оскільки  відповідач   прострочив  строки виконання  зобов’язання  понад тридцять днів,   позивач просив стягнути  з відповідача 7 % штрафу.

Колегія суддів вважає,  що суд першої інстанції  правомірно  відмовив  позивачу у задоволенні зазначеної вимоги, оскільки  у відповідності до  п. 5 Розділу  I X                                " Прикінцеві положення  ГК України "  положення  Кодексу  щодо відповідальності за   порушення правил здійснення  господарської діяльності, а також за порушення  господарських зобов’язань застосовуються у разі, якщо ці порушення  були вчинені  після  набрання  чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення  господарських зобов’язань була встановлена  інша відповідальність договором, укладеним до   01.01.2004 р.

Щодо відповідальності за порушення , зазначені у абзаці першому  цього пункту, вчинені  до набрання  чинності  відповідними положеннями  ГК України стосовно відповідальності  учасників господарських відносин, положення  ГК України застосовуються у разі, якщо вони пом’якшують  відповідальність за вказані  порушення.

Тобто,  стягнення  з відповідача штрафу  є таким,  що не пом'якшує  відповідальність  ВАТ " АК " Вінницяобленерго "  за прострочення  строків виконання зобов'язання.

Отже, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Державного підприємства   " Енергоринок " слід задовольнити частково, змінивши рішення  господарського суду  Вінницької області від 28.03.2007 року  в частині стягнення  з ВАТ " АК " Вінницяобленерго " інфляційних,  3% річних, пені, відмовивши у задоволенні позову  в частині стягнення  65876,78 грн. боргу,                           1581045,76 грн. пені та 1382171,99 грн. штрафу, в іншій частині  -  рішення  залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 101,103 -105 Господарського процесуального кодексу України,  Житомирський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок", м. Київзадовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Вінницької області від 28 березня 2007 року у справі  №12/400-06 змінити.

Резолютивну частини рішення викласти в такій редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Вінницяобленерго", м. Вінниця,  (21100, м. Вінниця, вул. Першого Травня, 2, ідентифікаційний код 00130694, р/р 260063403 у Вінницькій філії АБ "Енергобанк", МФО 302731) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 27, ідентифікаційний код 21515381, р/р 1486 в Київському міському відділенні Промінвестбанку м. Києва, МФО 3227, 22 грн. боргу 5 049270,66 грн. втрат від інфляцій, 1362376, 22 грн. - 3% річних, 310174,32 грн. пені, 22593,00 грн. витрат на сплату державного мита, 104,55 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 65876,78 грн. боргу, 1581045,76 грн. пені, 1382171,99 грн. штрафу.

В іншій частині рішення залишити без змін."

3. Справу №12/400-06 повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий - суддя:                                                              Філіпова Т.Л.

судді::

Горшкова Н.Ф.

Майор Г.І.

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу,

4 - в наряд.