ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.09.07 р.                                                                               Справа № 24/119

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Н.В.Ломовцевої

При  секретарі  Бєліковій Н.А.

за участю:

Представників сторін:

від позивача    не з’явився

від відповідача    Щукін А.Л. – довір.

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

За позовом   Закрите акціонерне товариство „Горлівськтепломережа” м. Горлівка

До відповідача   Колективного підприємства Горлівського заводу „Побутрадіотехніка” м.Горлівка

про стягнення 20920 грн. 34 коп.

СУТЬ СПОРУ:                          В судовому засіданні 26.07.2007р. оголошувалась перерва до 01.08.2007р., в засіданні 01.08.2007р. – перерва до 06.08.2007р., в засіданні 06.08.2007р. – перерва до 15.08.2007р., в засіданні 04.09.2007р. – перерва до 12.09.2007р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Закрите акціонерне товариство „Горлівськтепломережа” м. Горлівка звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Колективного підприємства Горлівського заводу „Побутрадіотехніка” м. Горлівка про стягнення 20920 грн. 34 коп., в тому числі 10460,17 грн. боргу, 10460,17 грн. пені.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на відпуск теплової енергії № 107 від 01.08.1999р. і вважає, що за період  20 жовтня 2006р. – 10 квітня 2007р. відповідачем не оплачена надана послуга на суму 10460,17 грн.

В ході слухання справи позивач повідомив про часткову оплату відповідачем суми боргу в розмірі 2800 грн., які позивачем віднесені на погашення заборгованості за лютий, березень 2007р.

Відповідач заперечує проти позовних вимог і вважає, що договір на відпуск теплової енергії № 107 від 01.08.1999р. втратив чинність, оскільки сторонами підписано договір від 11.11.2005р. з протоколом розбіжностей, який, в свою чергу, закінчив свою дію у зв’язку із спливом строку, на який його було укладено. Крім того, відповідач посилається на те, що послуги від позивача не отримував, акти на включення-відключення опалення не підписував. В ході розгляду справи відповідач надав докази оплати суми позову в розмірі 2800 грн. після пред’явлення позовної заяви до суду.

Справа слуханням неодноразово відкладалась та у судовому засіданні оголошувались перерви для надання сторонам можливості представити  відповідні документи та у зв’язку з усними клопотаннями позивача для уточнення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін суд ВСТАНОВИВ:

Між ЗАТ „Горлівськтепломережа” (Постачальник) та Колективним підприємством Горлівським заводом „Побутрадіотехніка” укладено договір на відпуск теплової енергії № 107 від 01.08.1999р.

Відповідно до п. 1.1 договору, позивач зобов’язується постачати теплоносій для об’єктів відповідача, які перелічені у додатку до договору з тепловим навантаженням автономне опалення – 0,1461 Гкал/год.

Посилаючись на акти включення опалення від 20.10.2006р. (котельна №6), від 20.10.2006р. (котельна № 2), від 18.11.2006р. (насосна №1), які підписані позивачем та КП „Калініна”, КП ”Кіровський”, КП  „Хімік”, відповідно, ЗАТ „Горлівськтепломережа” вважає, що з 20.10.2006р. по 10.04.2007р. надав відповідачу послугу з опалення його приміщень та виставив  рахунки на оплату, які відповідачем не оплачені в повному обсязі.

Як вбачається з п. 6.1 договору, строк дії договору обумовлений до 31.07.2000р.

Згідно з п. 6.2 договору, після закінчення строку його дії, якщо сторони продовжують виконувати його умови, договір вважається продовженим на невизначений строк, якщо за місяць до закінчення строку дії договору не буде заяви від однієї із сторін про відмову від договору або його перегляд.

Тобто, після 31.07.2000р. строк дії договору продовжено.

Разом з тим, листом від 22.11.2005р. № 08/13515 позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти договір № 107 від 11.11.2005р.

Зазначений договір відповідачем підписано з протоколом розбіжностей, про що зроблено застереження у договорі, та повернено позивачу.

09.12.2005р., як вбачається з матеріалів справи, протокол розбіжностей підписано як відповідачем так і позивачем.

Позивач вважає, що згода за декількома пунктами договору сторонами не досягнута, протокол розбіжностей не підписаний, а відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги” процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору, тому з посиланням на п. 8 ст. 181 Господарського кодексу України вважає договір № 107 від 11.11.2005р. неукладеним.

Суд не може погодитись з доводами позивача і вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України та Закону України „Про теплопостачання” укладення договору є обов’язковим для сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір викладається у формі єдиного документа, підписується сторонами та скріплюється печатками.

На підставі ч. 7 ст. 181 Господарського кодексу України якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, застосованого на державному замовлені або такого, укладення якого є обов’язковим для сторін на підставі закону, або сторона – виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений 20-денний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Виходячи з приписів ст. 181 Господарського кодексу України, саме частини 1 – 4, 7 регулюють порядок укладення договору, яке обов’язкове для сторін на підставі закону, або сторона-виконавець за договором є монополістом на певному ринку послуг, товарів, робіт.

Тому, одержавши від відповідача договір з протоколом розбіжностей у разі недосягнення згоди з певними пунктами, як про те зазначає ЗАТ „Горлівськтепломережа”, він мав звернутись до суду з неврегульованими розбіжностями в установлений строк, чого ним не зроблено і при цьому протокол розбіжностей підписано.

Посилання позивача на приписи ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, які підтверджують факти неукладення договору суд до уваги не приймає, оскільки в ньому лише зазначено строк процедури погодження договору. При цьому, в чому полягає таке погодження та наслідки недосягнення згоди щодо умов договору законодавець не зазначає. Така процедура міститься в ст. 181 Господарського кодексу України, яку і слід застосовувати у спірних відносинах.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідно до п. 6.2 договору № 107 від 01.08.1999р. позивач звернувся до відповідача з пропозицією укласти новий договір, яка останнім прийнята відповідно до приписів ст. 181 ГК України і цей договір припинив свою дію в результаті волевиявлення сторін щодо його не пролонгації.

Договір № 107 від 11.11.2005р. був чинним до 14.10.2006р. відповідно до п. 10.1 договору, в редакції КП Горлівський завод „Побутрадіотехніка”.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сторонами 20.09.2006р. підписано додаткову угоду до договору № 107 від 01.08.1999р. з протоколом розбіжностей та додатками.

За правовою природою відносини, викладені позивачем та відповідачем є договором про надання послуг, що випливає з приписів ст. 901 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

З приписів глави 63 Цивільного кодексу України випливає, що істотними умовами договору надання послуг є предмет, ціна та строк дії.

Виходячи з наведеного, дослідивши додаткову угоду від 20.09.2006р. до договору  № 107 від 01.08.1999р., суд робить висновок, що зазначена угода є самостійним правочином відповідно до ст.ст. 202, 203 Цивільного кодексу України. Тобто сторони на власний розсуд погодили у письмовій формі за підписом компетентних представників дії, направлені на реальне постачання правових наслідків.

Враховуючи наведене, позивачем надані послуги, виходячи з умов саме додаткової угоди від 20.09.2006р.

Позивач просить стягнути борг за період з 20.10.2006р. по 10.04.2007р. за актами включення опалення від 20.10.2006рю в будинку № 47 по вул. Чернікова, від 20.10.2006р. в будинку № 25 по вул. Пушкінській, від 18.11.2006р. від 18.11.2006р. в будинку № 11 по вул. Возняка.

Відповідач заперечує, що отримував послугу з теплопостачання та посилається на те, що акти про включення опалення ним не підписані, а також додає свідчення, заяви мешканців будинків, акти про відсутність належного опалення.

Суд вважає доводи відповідача про неотримання послуг від позивача недоведеними з огляду на наступне.

Вищезазначені акти включення опалення підписані представниками ЗАТ „Горлівськтепломережа” та компетентними представниками підприємств, на утриманні яких знаходяться будинки.

Відповідно до актів технічного обстеження системи теплопостачання вбудованих приміщень КП Горлівський завод „Побутрадіотехніка” від 04.01.2005р. та від 14.09.2005р., підписаних представниками як ЗАТ „Горлівськтепломережа” так і КП Горлівський завод „Побутрадіотехніка”, система опалення заводу є частиною внутрішньої системи опалення всього будинку. Таким чином, подаючи тепло на систему всього будинку, воно подається і відповідачу. При цьому обслуговування внутрішньої системи опалення здійснюють підприємства – балансоутримувачі.

Акт про відсутність належного опалювання від 30.03.2007р. судом як доказ не приймається, оскільки він складений в односторонньому порядку, доказів того, що відповідач був запрошений (викликаний) для його складання відсутні, з яких підстав цей акт підписаний сторонніми приватними підприємцями доказів не надано.

Крім того, приписи ст. 63 Закону України „Про теплопостачання” забороняють відключення в опалювальний період об’єктів теплопостачання.

Відповідно до п. 41 Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.1997р. № 1497, разі порушення виконавцем умов договору споживач викликає представника виконавця для складання та підписання акта - претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо (форму типового акта-претензії наведено у додатку N 3 до цих Правил). Акт складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору термін або відмови від підписання акта він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як три споживачі, що проживають у будинку, або виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення.

В матеріалах справи міститься акт перевірки теплопостачання від 28.10.2006р. в удинку № 25 по вул. Пушкінськиій підписаний відповідачем і засвідчений його печаткою, в якому зазначено, що температура в приміщенні дорівнює 18 градусам по Цельсію, що не суперечить додатку № 2 до зазначених Правил.

Таким чином, відповідач не довів як факту відсутності наданої послуги, або її неналежної якості у спірний період так і того, що будь-які порушення, якщо б і мали, лише з вини з відповідача, а не балансоутримувачів.

Також відповідач вважає, що позивач в односторонньому порядку збільшував вартість надаваємої послуги.

Відповідно до умов правочину від 20.09.2006р. сторони, в редакції протоколу розбіжностей відповідача, який не передано на розгляд суду відповідно до приписів ч. 7 ст. 181 ГК України, передбачили, що сума оплати в місяць складає 4929,36 грн.

Разом з тим, відповідно до ст. 20 Закону України „Про теплопостачання” тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування.

Ціни за договором у спірний період встановлювались та змінювались рішеннями Горлівської міської ради, а саме з 15.10.2006р. по 28.02.2007р. – 6,04 грн. за 1 кв.м. (згідно рішення виконкому Горлівської міської ради № V/6 від 23.08.2006р.), з 01.03.2007р. по теперішній час – 8,66 грн. за 1 кв.м. (згідно рішення виконкому Горлівської міської ради № 192 від 21.02.2007р.)

Позивачем нараховано відповідачу до оплати у спірний період 35035,92 грн., яка з урахуванням корегування відповідачем своєчасно оплачена частково. Позивачем пред’явлено відповідачу рахунки на оплату, що підтверджується реєстрами пред’явлення платіжних вимог і іншого відповідачем не доведено. Таким чином у позивача виникло право вимоги спірної суми відповідно до ст. 530 ЦК України.

Після направлення справи до суду, відповідачем 10.07.2007р. оплачено 2800 грн. за лютий та часину березня 2007р., що підтверджується копією платіжного доручення № 166 та сторонами у судовому засіданні.

Враховуючи той факт, що позов відправлено до господарського суду 09.07.2007р. вбачається, що провадження в цій частині вимог підлягає припиненню згідно п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вимоги в іншій частині щодо стягнення боргу в сумі 7760,17 грн. доведені позивачем, підтверджені матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути пеню в сумі 10460,17 грн., посилаючись тільки на п. 5.6 договору від 01.08.1999р.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи той факт, що договір № 107 від 01.08.1999р. припинив свою дію, додаткова угода від 20.09.2006р. визнана судом як самостійний правочин, який не передбачає умов відповідальності сторін, а позивач як підставу позову в частині стягнення пені зазначив лише умови договору від 1999р. вимога про стягнення пені в сумі 10460,17 грн. задоволенню не підлягає.

За результатами розгляду справи, у зв’язку із порушенням сторонами договірної дисципліни, суд дійшов висновку щодо необхідності направлення на адресу ЗАТ „Горлівськтепломережа” та КП Горлівський завод „Побутрадіотехніка” окремих ухвал.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати покладаються на сторони відповідно до ст. 49 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошено рішення відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України.

На підставі гл. 63, ст.ст. 202, 203, 526, 527, 530, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 179, 180, 181 Господарського кодексу України, Закону України „Про теплопостачання”, Закону України „Про житлово-комунальні послуги”, керуючись ст.ст. 4-2, 4-3, 32, 33, 34, 38, 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд –

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа” м.Горлівка до Колективного підприємства Горлівського заводу „Побутрадіотехніка” м.Горлівка про стягнення 20920 грн. 34 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Колективного підприємства Горлівського заводу „Побутрадіотехніка” (84646, м. Горлівка, Донецька область, пр. Победи, 106, р/р 8 в Горлівському відділенні АКБ „Укрсоцбанка”, МФО 334088, ЗКПО 51883) на користь Закритого акціонерного товариства „Горлівськтепломережа” (84601, м. Горлівка, Донецька область, вул. Ак. Павлова, 13, , рах. 0000 в АБ „Ікар-банк”, МФО 334594) 7760 грн. 17 коп. - боргу, 105 грн. 60 коп. - державного мита, 59 грн. 56 коп. – плати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Провадження у справі щодо стягнення 2800 грн. 00 коп. боргу припинити у зв’язку з відсутністю предмету спору.

У задоволенні вимог в залишковій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного господарського суду протягом 10 днів з моменту його прийняття.

Суддя