ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

12 вересня 2007 р.

№ 23/127-б

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Полякова Б.М.

суддів:

Катеринчук Л.Й. (доповідач)

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу

Фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2007

у справі
господарського суду

№ 23/127-б
міста Києва

за заявою

Спеціалізованого державного
підприємства «Укрспец'юст»

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_2.

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

від заявника касаційної скарги

Карев В.Ф. (дов. №6/227 від 01.11.2004)

від боржника

ОСОБА_3. (дов. НОМЕР_1)

ВСТАНОВИВ :

Спеціалізоване державне
підприємство «Укрспец'юст»звернулося до господарського суду міста Києва із
заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, введення санації під
керівництвом керівника боржника відповідно до процедури визначеної статтею 53
Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом».

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 14.04.06 (суддя Демидова А.М.) порушено провадження у справі №
23/127-б про банкрутство спеціалізованого державного підприємства
«Укрспец'юст», введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником
майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2, введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів боржника, відкрито процедуру санації боржника,
призначено керуючим санацією боржника генерального директора спеціалізованого
державного підприємства «Укрспец'юст»ОСОБА_3.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13 лютого 2007 року (суддя -Демидова А.М.) відмовлено повному
товариству ОСОБА_4 та ОСОБА_5“Компанія “Сезон” та Одеській митниці у визнанні
кредиторами боржника на відповідні суми, зупинено провадження у справі до
вирішення справи № 2а-137/06 за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві, Спеціалізованого державного підприємства
"Укрспец'юст", третя особа ОСОБА_6 про визнання договору про
реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах, проведених
Спеціалізованим державним підприємством "Укрспец'юст", акту про
проведені прилюдні торги недійсними та стягнення моральної шкоди (т. 7 а.с.
204-207).

Не погоджуючись з винесеною судом
першої інстанції ухвалою, боржник звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу в
частині зупинення провадження у справі № 23/127-б, а в іншій частині -залишити
ухвалу без змін (т. 8 а.с. 9-11).

Постановою Київського
апеляційного господарського суду від 02.07.2007 апеляційну скаргу боржника було
задоволено, пункт 3 резолютивної частини ухвали суду першої інстанції від
13.02.2007 року щодо зупинення провадження у справі про банкрутство до
вирішення справи № 2а-137/06 за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного
управління юстиції у м. Києві, Спеціалізованого державного підприємства
"Укрспец'юст", третя особа ОСОБА_6 про визнання договору про
реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах, проведених
Спеціалізованим державним підприємством "Укрспец'юст", акту про
проведені прилюдні торги недійсними та стягнення моральної шкоди скасовано, в
іншій частині ухвалу суду було залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, ОСОБА_1(далі -скаржник) звернулася до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін,
аргументуючи порушенням норм процесуального права, зокрема, статей 79, 94, 95,
97, 105 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України, переглянувши у касаційному порядку постанову суду апеляційної
інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши
застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку,
що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до статті 4-1
Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають
справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з
урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі Закон), які
превалюють, як спеціальні норми права, у застосуванні над загальними нормами
ГПК України.

Відповідно до статті 79
Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі, на
відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до
усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Для вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з'ясовувати: як
саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка
розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому,
що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що
мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення
для даної справи.

Особливістю зупинення провадження у
справах про банкрутство є те, що з моменту прийняття судом рішення про зупинення
провадження у справі припиняються будь-які дії, пов'язані з таким провадженням
(формування активу та пасиву боржника, прийняття рішень про відновлення
платоспроможності боржника шляхом введення процедур санації чи укладення
мирової угоди). Тому рішення про зупинення провадження у справі повинно бути
пов'язано з необхідністю розгляду іншої справи судом, яка в цілому унеможливить
подальше провадження у справі про банкрутство (наприклад: визнання недійсними
вимог ініціюючого кредитора) та не може стосуватися дійсності чи недійсності
вимог окремого кредитора.

Як було встановлено судом
апеляційної інстанції, в обґрунтування кредиторських вимог до боржника у заяві
про визнання кредитором (т.5 а.с. 61), ОСОБА_1. посилається на розгляд
Шевченківським районним судом м. Києва справи № 2а-137/06 за її позовом до
Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві та Спеціалізованого
державного підприємства "Укрспец'юст", третя особа ОСОБА_6 про
визнання договору про реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних
торгах, проведених Спеціалізованим державним підприємством
"Укрспец'юст", акту про проведені прилюдні торги недійсними та
стягнення моральної шкоди, ціна позову у якій становить 559 000 грн., що і
складає розмір кредиторських вимог ОСОБА_1. до боржника.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13 лютого 2007 року відмовлено повному товариству ОСОБА_4 та
ОСОБА_5“Компанія “Сезон” та Одеській митниці у визнанні кредиторами
Підприємства на відповідні суми, зупинено провадження у справі до вирішення
справи № 2а-137/06 за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного управління
юстиції у м. Києві, Спеціалізованого державного підприємства
"Укрспец'юст", третя особа ОСОБА_6 про визнання договору про
реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах, проведених
Спеціалізованим державним підприємством "Укрспец'юст", акту про
проведені прилюдні торги недійсними та стягнення моральної шкоди (т. 7 а.с.
204-207). Таким чином, спірні грошові вимоги кредитора ОСОБА_1. судом по суті
не розглядалися.

Суд першої інстанції аргументував
свої висновки тим, що із заяви з грошовими вимогами ОСОБА_1. та доданих до неї
документів було встановлено, що у провадженні Шевченківського районного суду м.
Києва знаходиться справа № 2а-137/06 за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського
районного управління юстиції у м. Києві, Спеціалізованого державного
підприємства "Укрспец'юст", третя особа ОСОБА_6 про визнання договору
про реалізацію арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах, проведених
Спеціалізованим державним підприємством "Укрспец'юст", акту про
проведені прилюдні торги недійсними та стягнення моральної шкоди, розгляд якої
безпосередньо пов'язаний з розглядом справи № 23/127-б в частині розгляду вимог
ОСОБА_1. до боржника.

Апеляційною інстанцією з
врахуванням поданих по справі доказів було встановлено пов'язаність між собою
справи про банкрутство боржника в частині розгляду вимог ОСОБА_1. до боржника
та справи № 2а-137/06, яка розглядається
Шевченківським районним судом м. Києва та за якою боржник є одним з
відповідачів. При цьому апеляційна інстанція встановила, що судом першої
інстанції не наведено жодного обґрунтування неможливості розгляду справи про
банкрутство в цілому до вирішення Шевченківським районним судом м. Києва справи
№ 2а-137/06.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про
необґрунтованість зупинення провадження у справі до розгляду справи № 2а-137/06
Шевченківським районним судом міста Києва, оскільки предмет спору в даній
справі стосується вимог окремого кредитора у процедурі банкрутства та не
впливає на можливість подальшого провадження у справі про банкрутство. Відтак,
доводи скаржника касаційним судом вважаються необґрунтованими.

Колегія суддів зазначає, що у
випадку встановлення судом загальної юрисдикції в ході розгляду справи
№2-а137/06 обставин, які можуть бути підставою перегляду за нововиявленими
обставинами прийнятого судом в ході розгляду справи №23/127-б судового акту за
наслідком розгляду спірних грошових вимог ОСОБА_1., кредитор вправі звернутися
з відповідною заявою в ході розгляду справи про банкрутство. Такий спосіб
захисту права узгоджується з особливостями процесуальних норм ведення справ про
банкрутство.

Доводи скаржника щодо порушення
судом апеляційної інстанції вимог статті 97 Господарського процесуального
кодексу України в частині призначення до розгляду апеляційної скарги боржника,
за подання якої не сплачено державне мито та не направлена копія апеляційної
скарги скаржнику колегією суддів Вищого господарського суду України
відхиляються, виходячи з такого. До апеляційної скарги на обґрунтування
направлення копії апеляційної скарги сторонам додано фінансовий чек та список
адресатів рекомендованої кореспонденції з поштовим штампом (т.8 а.с.11-12), що
є належним доказом надіслання копії касаційної скарги учасникам провадження у
справі про банкрутство(з такими висновками погодився Верховний Суд України в
постанові №03/226 від 11.11.2003). Щодо ненадання доказів сплати державного
мита за подання апеляційної скарги, то відповідно до пункту 2 статті 2 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про державне мито»державне мито справляється із
позовних заяв і заяв кредиторів у справах про банкрутство, що подаються до
господарських судів,  апеляційних і
касаційних скарг на рішення та постанови, а також заяв про їх перегляд
за нововиявленими обставинами. Отже, обов'язку сплачувати державне мито за
подання апеляційної або касаційної скарги на ухвалу суду чинним законодавством
не передбачено.

Окрім того, колегія суддів Вищого
господарського суду України зазначає, що судом апеляційної інстанції було
необґрунтовано та передчасно дано аналіз правової природи грошових вимог
скаржника, як вимог речового, а не грошового характеру, оскільки спірні грошові
вимоги ОСОБА_1. до боржника судом першої інстанції по суті не розглядались .

Враховуючи викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції щодо скасування ухвали суду першої інстанції в частині
зупинення розгляду справи №23/127-б та не вбачає підстави для скасування
постанови апеляційного суду.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну скаргу фізичної особи
ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.          Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 02.07.2007 залишити без змін.

Головуючий
Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

М. Хандурін