ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

20.06.07                                                                                               Справа №20/232/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Соколові А.А.

за участю представників:

від позивача: Бордюг Т.Є., довіреність № б/н від 23.06.2006 року;

від відповідача-1: не з'явився ;

від відповідача-2: не з'явився ;

від відповідача-3: Кобець О.С., довіреність № б/н від 10.05.2006 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Наш банк», м.Запоріжжя,

на рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2007р. у справі № 20/232/06

за позовом: Акціонерного товариства «Наш банк», м.Запоріжжя,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська керуюча компанія», м.Запоріжжя,

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Наш клуб», м.Запоріжжя,

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня», м.Запоріжжя,

про визнання недійсним установчого договору,

Розгляд справи відкладався у зв’язку із необхідністю витребування додаткових документів.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду за № 1947 від 14.06.2007р. справу передано на розгляд колегії суддів: головуючий - Яценко О.М., суддів: Кагітіна Л.П., Мойсеєнко Т.В..

Колегія суддів прийняла справу до провадження.

У судовому засіданні 14.06.2007 року з ініціативи суду оголошено перерву для підготовки тексту постанови у повному обсязі. Ухвала суду сторонам не направлялась, з огляду на присутність представників всіх сторін крім відповідача-2. В матеріалах справи наявна довідка Головного управління статистики (а.с.41), згідно якої ТОВ «Наш клуб» виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. Ухвали направлені на його адресу повертались до Запорізького апеляційного господарського суду.

20.06.2007 за клопотанням представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.02.2007 року (суддя Гандюкова Л.П.) у задоволенні позовних вимог відмовлено. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними, а тому у задоволенні позову відмовлено повністю.

Акціонерне товариство «Наш банк» (позивач) з рішенням господарського суду не погодилося та звернулося до Запорізького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. Просить рішення господарського суду Запорізької області скасувати та постановити нове рішення, яким визнати недійсним установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня», протокол №4 від 12 вересня 2003 року, зареєстрований 15 вересня 2003 року відділом реєстрації та державного реєстру Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за реєстраційним номером 0011126. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає наступне: суд неправомірно відмовив у задоволені позовних вимог із посиланням на той факт, що позивач не є стороною за договором та його інтереси не порушені. Такий висновок суперечить ст. 129 Конституції України, рішенню КСУ від 01.12.2004 року у справі № 1-10/2004 та статті 20 ЦК України.

Крім того, 29 березня 2005 року Запорізьким апеляційним господарським судом винесено постанову по справі №22/394-17/152д, якою договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р. між АТ «Наш банк» та ТОВ «Наш клуб» визнаний недійсним. Постановою Вищого Господарського суду України від 19 липня 2005 року по справі №22/394д-17/152д зазначену постанову залишено без змін. Тобто, підстави для переходу права власності на нежитловий будинок Центру обслуговування Національного заповідника - Національного клубу «Запорізька Січ», що розташований за адресою: 69017, м. Запоріжжя, о-в Хортиця, Будинок відпочинку, 42 до ТОВ „Наш клуб" повністю відсутні, оскільки договір є недійсним з моменту підписання і на момент підписання установчого договору ТОВ «Наш клуб» не було власником вищезазначеного об’єкту нерухомості. З огляду на вищевикладене, ТОВ «Українська керуюча компанія» яка на момент передачі цього майна до статутного фонду отримувала грошові кошти від здачі майна в оренду, не отримала взагалі нічого. Таким чином, передача об'єкта нерухомості до статутного фонду ТОВ «Твердиня» з боку ТОВ «Українська керуюча компанія» є угодою, що позбавляє останнє будь-якої можливості отримувати прибуток: і об'єкт нерухомості безкоштовно передається іншій юридичній особі, і кошти, які отримувалися від орендарів приміщень, втрачаються. За таких обставин, установчий договір є ніщо інше, ніж угода, укладена ТОВ «Українська керуюча компанія» в суперечності з встановленими цілями її діяльності. На підставі ст. 50 ЦК УРСР така угода (установчий договір) є недійсною. Жоден нормативний документ не передбачає, що позивачем за позовними вимогами про визнання угоди недійсною як укладеної всупереч цілям діяльності юридичної особи може бути лише ця юридична особа, тому висновки суду про пред'явлення позову в інтересах ТОВ «Українська керуюча компанія» суперечать нормам матеріального права.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просить рішення господарського суду Запорізької області скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду Запорізької області по справі №20/232/06 від 01.02.2007 р. без змін, а апеляційну скаргу АТ «Наш банк» без задоволення. У відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення. АТ «Наш банк» не має ніякого відношення до складу учасників ТОВ «Твердиня» і установчий договір ТОВ «Твердиня» в новій (другій) редакції не зачіпає ніяким чином інтересів банку. Фактично АТ «Наш банк» пред'явив позов в інтересах ТОВ «УКК». Зазначені дії АТ «Наш банк» суперечать вимогам ст. 1 ГПК України. Крім того, зазначає, що оскаржуваний установчий договір ТОВ «Твердиня» не суперечить цілям ТОВ «Українська керуюча компанія», оскільки об'єкт нерухомості не передавався безкоштовно ТОВ «Твердиня», натомість ТОВ «Українська керуюча компанія» отримало значну частку в статутному капіталі ТОВ «Твердиня» та могло через свої корпоративні права впливати на діяльність ТОВ «Твердиня» та отримувати прибуток. Більш того, ТОВ «Українська керуюча компанія» неодноразово уступало (відчужувало) належну їй частку в статутному капіталі ТОВ «Твердиня», отримуючи від цього прибуток.

Представник ТОВ «Твердиня» підтримав заперечення відповідача-1 щодо апеляційної скарги з тих самих підстав, просить залишити рішення господарського суду Запорізької області по справі №20/232/06 від 01.02.2007 р. без змін, а апеляційну скаргу АТ «Наш банк» без задоволення.

Представник відповідача-2 в судовому засіданні присутнім не був, відзиву на апеляційну скаргу не надав про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2003 року відділом реєстрації та державного реєстру Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за реєстраційним номером 0011126 зареєстровано установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня» (нова (друга) редакція). Установчий договір затверджений рішенням зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня», протокол №4 від 12.09.2003р.

Згідно п. 1.1 установчого договору учасниками ТОВ «Твердиня» є ТОВ «Українська керуюча компанія» та ТОВ «Наш клуб».

Для забезпечення діяльності товариства за рахунок вкладів учасників створено статутний фонд у розмірі 6 002 128 грн. 26 коп. Частки у статутному фонді розподілені між ними наступним чином:

-          ТОВ "Українська керуюча компанія": вклад 18 500,00 грн.; вклад нежитловий будинок, що розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул. Грязнова, будинок 52, що належить ТОВ "Українська керуюча компанія" на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-09/03 від 02.07.2003р., в цілому оцінений 891 409,16 грн. Частка у статутному фонді складає 909 909,16 грн. або 15,15978 % статутного фонду;

-          ТОВ "Наш клуб" - вклад нежитловий будинок, що розташований за адресою; м.Запоріжжя, острів Хортиця, будинок відпочинку, будинок 42, що належить ТОВ "Наш клуб" на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р., в цілому оцінений 5 092 219,10 грн. Частка у статутному фонді складає 5 092 219, 10 грн. або 84,84022% статутного фонду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню на підставі наступного:

Основним актом, що регулює діяльність товариств з обережною відповідальністю, є Закон України "Про господарські товариства".

Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний фонд, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами. (ст. 50 Закону України "Про господарські товариства")- далі Закон.

Згідно зі ст. 4 Закону установчими документами, на підставі яких створюється і діє товариство з обмеженою, є установчий договір і статут.

Відповідно до ст. 3 цього Закону засновниками та учасниками господарського товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про господарські товариства" вкладами учасників та засновників товариства можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, земельні ділянки відповідно до Земельного кодексу України, права користування водою та іншими природними ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, в тому числі в іноземній валюті.

Як вище зазначалось, вкладом ТОВ "Наш клуб" до статутного фонду ТОВ «Твердиня»  був нежитловий будинок, що розташований за адресою; м.Запоріжжя, острів Хортиця, будинок відпочинку, будинок 42. Право власності на зазначене майно, згідно установчого договору, було набуто ТОВ "Наш клуб" на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р..

Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанцій правомірно застосовано до спірних правовідносин норми Цивільного кодексу УРСР, який був чинним на момент укладення установчого договору. Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до договорів, що були укладені до 01.01.2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним  кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу лише щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Слід зазначити, що до установчих договорів застосовуються загальні норми цивільного законодавства про угоди та зобов'язання, тобто установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю є угодою, на яку поширюються положення ЦК УРСР про недійсні угоди.

Загальні підстави і наслідки недійсності угод встановлені статтею 48 Цивільного кодексу УРСР, за якою недійсною визнається угода, що не відповідає вимогам закону. Правило, встановлене цією нормою, повинно застосовуватись в усіх  випадках, коли угода вчинена з порушенням закону і не підпадає під дію інших норм, які встановлюють спеціальні підстави та наслідки недійсності угод.

29 березня 2005 року Запорізьким апеляційним господарським судом по справі №22/394-17/152д винесено постанову, якою договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р. між АТ «Наш банк» та ТОВ «Наш клуб» визнаний недійсним.

Постановою Вищого Господарського суду України від 19 липня 2005 року по справі №22/394д-17/152д постанову Запорізького апеляційного господарського суду залишено без змін.

Як вище зазначалось, вкладом ТОВ "Наш клуб" до статутного фонду ТОВ «Твердиня»  був нежитловий будинок, що розташований за адресою; м.Запоріжжя, острів Хортиця, будинок відпочинку, будинок 42. Право власності було набуто ТОВ "Наш клуб" на підставі договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р..

Таким чином, підстави для переходу права власності на нежитловий будинок Центру обслуговування Національного заповідника - Національного клубу «Запорізька Січ», що розташований за адресою: 69017, м. Запоріжжя, о-в Хортиця, Будинок відпочинку, 42 до ТОВ „Наш клуб" повністю відсутні, оскільки договір є недійсним з моменту підписання (ст. 59 ЦК УРСР, ст. 236 ЦК України), а відтак останній не міг внести зазначене майно до статутного фонду ТОВ «Твердиня».

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції стосовно не доведення позивачем факту порушення своїх інтересів у спірних правовідносин, що стало однією з підстав для відмови у задоволенні позову. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захисту свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, у такий спосіб, як визнання правочину недійсним.

Правовідносини сторін в рамках даної справи необхідно розглядати в контексті всіх господарських правовідносин, що тривалий проміжок часу існують між сторонами. Триває процедура ліквідації АТ «Наш банк», в рамках процедури ліквідації банку, ліквідатором здійснюються всі передбачені законодавством засоби для формування як найбільшої ліквідної маси, в тому числі, шляхом визнання договорів укладених АТ «Наш банк» з чисельними контрагентами недійсними у зв’язку з порушенням діючого законодавства в момент укладення зазначених договорів.

Як вище зазначалось, в рамках справи №22/394-17/152д договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р. між АТ «Наш банк» та ТОВ «Наш клуб» визнано недійсним. Наслідком визнання договору недійсним, згідно законодавства, є проведення двохсторонньої реституції: кожна сторона повертає все отримане за договором, що визнано недійсним іншій стороні. В даному випадку, без визнання установчих документів недійсними, проведення такої реституції є неможливим, оскільки ТОВ «Наш клуб» неправомірно, не набувши права власності (оскільки договір купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р. визнано недійсним) передав спірне майно до статутного фонду ТОВ «Твердиня» виступивши засновником останнього.

Така передача є порушенням положень Закону України «Про власність», оскільки володіти, користуватись та розпоряджатись майном має право лише власник, ТОВ «Наш клуб» згідно договору купівлі-продажу нежитлового будинку № 67-05/03 від 30.06.2003р статусу власника не набув.

Згідно довідки наданої Запорізьким МБТІ право власності ТОВ «Наш клуб» на спірне майно зареєстровано саме на підставі договору купівлі продажу № 67-05/03 від 30.06.2003 року.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спірний установчий договір визнається недійсним з огляду на недотримання в момент укладення ТОВ «Наш клуб» вимог діючого законодавства в частині внесення частки до статутного фонду. Недійсні частини угоди не тягнуть за собою недійсності інших її частин, як що можна припустити, що угода була б укладена  і без включення недійсної її частини (ст. 60 ЦК УРСР). Зазначений установчий договір за інших обставин, необхідно було б визнати недійсним в частині внесення саме ТОВ «Наш клуб» частки до статутного фонду, але у даному випадку засновників ТОВ «Твердиня» двоє, а відтак не є можливим визнати двохсторонній установчий договір недійсним в частині внесення вкладу одного з учасників, оскільки це позбавляє сенсу необхідність укладення договору. Визнання недійсною установчої угоди в частині внесення частки до статутного фонду одного з двох засновників, автоматично робить іншого засновника єдиним засновником, а відтак відсутня необхідність укладення установчого договору. Тому недійсним повністю визнається установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня», протокол № 4 від 12 вересня 2003 року, зареєстрований 15 вересня 2003 року відділом реєстрації та державного реєстру Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за реєстраційним номером 0011126.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи заявника апеляційної скарги, щодо порушення інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська керуюча компанія», м.Запоріжжя, внаслідок укладення оспорюваного установчого договору, як процесуально необґрунтовані. Але це не впливає, на результати апеляційного перегляду рішення господарського суду Запорізької області.

Разом з цим колегія судді вважає за необхідне зазначити, що згідно довідки Головного управління статистики (а.с.41) ТОВ «Наш клуб» виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України. А тому, провадження по справі відносного відповідача-2 підлягає припиненню на підставі п. 6 статті 80 ГПК України.

Отже, враховуючи те, що установчий договір ТОВ «Твердиня» суперечить нормам закону, а саме  ст. 13 Закону України "Про господарські товариства" та Закону України «Про власність», установчий договір, згідно зі ст. 48 ЦК УРСР є недійсним. Але проведення двохсторонньої реституції, як наслідку визнання договору недійсним, в рамках даної справи є неможливим, з огляду виключення з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України ТОВ «Наш клуб», сторони за спірною угодою.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог апеляційної скарги. Рішення господарського суду підлягає скасуванню, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. п. 6 ст. 80, ст. ст. 101 – 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Наш банк», м.Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2007р. у справі № 20/232/06 задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 01.02.2007р. у справі № 20/232/06 – скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати недійсним установчий договір товариства з обмеженою відповідальністю «Твердиня» (друга редакція), затверджений рішенням зборів учасників ТОВ «Твердиня» протокол №4 від 12 вересня 2003 року, зареєстрований 15 вересня 2003 року відділом реєстрації та державного реєстру Жовтневої районної адміністрації Запорізької міської ради за реєстраційним номером 0011126.

Припинити провадження по справі відносно ТОВ «Наш клуб».