ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 40/155

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом підприємства матеріально-технічного забезпечення „Інженерний Центр „Реагент” м. Дніпропетровськ

до відповідача відкритого акціонерного товариства „Краматорський завод важкого верстатобудування” м. Краматорськ

про стягнення 4855 грн. 08  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача  Годованець В.В. - юрисконсульт

від відповідача Чала Л.В. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 4000 грн. 00 коп., пені в сумі 405 грн. 17 коп., інфляційних в сумі 130 грн. 41 коп., трьох процентів річних в сумі 71 грн. 50 коп., витрат на дорогу в сумі 249 грн. згідно договору купівлі-продажу № 3096 від 28.08.06р.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України неодноразово уточнював розмір позовних вимог, в результаті чого намагається стягнути борг в сумі 4000 грн. 00 коп., пеню в сумі 425 грн. 53 коп. за період з 16.12.06р. по 28.03.07р., інфляційні в сумі 274 грн. 41 коп. та  три проценти річних в сумі 100 грн. 43 коп. за період з 14.12.06р. по 29.03.07р.

Крім того позивач згідно ст. 22 ГПК України відмовився від позову у частині стягнення витрат на дорогу в сумі 249 грн. Позивачу роз’яснені процесуальні наслідки  його часткової відмови від позову, у т.ч. те, що держмито у цій частині поверненню не підлягає і покладається на нього.

Оскільки ці дії не суперечать законодавству відмова від позову в цій частині прийнята судом. Провадження по справі відносно стягнення витрат на дорогу в сумі 249 грн. підлягає припиненню на підставі п.4 ст.80 ГПК України.

Відповідач позов не визнав по викладеним у відзиві доводам.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників сторін, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 28.08.06р. між підприємством матеріально-технічного забезпечення „Інженерний Центр „Реагент” та відкритим акціонерним товариством „Краматорський завод важкого верстатобудування” був укладений договір купівлі-продажу № 3096.

На виконання п. 1.1 договору позивач згідно специфікацій, які є невід’ємною частиною договору, здійснив на адресу відповідача постачання товару на загальну суму 5846 грн. 91 коп.

Факт постачання товару підтверджується видатковими накладними № 16752 та № 16748 від 20.11.06р., довіреностями ЯМШ № 816986 від 15.11.06р. та ЯМШ № 817004 від 17.11.06р.

Відповідно до п. 4.2. договору відповідач зобов’язався перерахувати 100/% оплату за поставлений товар згідно виставлених рахунків протягом 25 днів з дня отримання товару.

Відповідач свої зобов’язання не виконав, товар отримав на загальну суму 5846 грн. 91 коп., однак його оплату в повному обсязі не провів, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 4000 грн. 00 коп., який позивач намагається стягнути.

Згідно п. 6.1 договору сторони несуть правову та майнову відповідальність по даному договору згідно діючого законодавства України.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 425 грн. 53 коп. за період з 16.12.06р. по 28.03.07р., інфляційних в сумі 274 грн. 41 коп. та  трьох процентів річних в сумі 100 грн. 43 коп. за період з 14.12.06р. по 29.03.07р.

Судом надана належна правова оцінка правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір поставки і сторони досягли істотних його умов щодо  предмету, ціни, строку його дії, тому в розумінні п. 2 ст. 180 ГК України він вважається укладеним.

Незалежно від того, що у ЦК України договору поставки присвячено лише одна стаття (ст. 712), до нього застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, коли інше не встановлено договором, законом або витикає із характеру правовідносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України( ст.9 ЦК України).

Сторонами у справі є суб’єкти господарювання у розумінні статті 55 ГК України.

Господарське зобов’язання повинно виконуватися належним чином за договором, законом та звичаїв ділового обігу та припинятися  за приписами ст.ст. 193, 203 ГК України.

Згідно п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона – постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 6 статті 265 ГК України законодавець ще раз підтвердив принцип за котрим "розведено" договір поставки та купівлі – продажу: реалізація суб’єктами господарювання товарів негосподарським суб’єктам здійснюється за правилами про договори купівлі - продажу.

Як свідчать надані докази у справі, відповідач платіжним дорученням № 5464 від 23.08.07р. перерахував позивачеві грошові кошти в сумі 200 грн. 00 коп., які прийняті позивачем у рахунок погашення боргу по заявленому договору, однак після звернення кредитора з позовом.

За таких обставин провадження у справі щодо стягнення з відповідача боргу в сумі 200 грн. 00  коп. слід припинити на підставі п.1-1 ст.80 ГПК України за відсутністю предмету спору.

Наявність залишку боргу підтверджено фактичними обставинами та доказами у справі, поясненнями представників сторін. За такими обставинами позов щодо стягнення з відповідача  основного боргу в сумі 3800 грн. 00 коп. обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Згідно частини другої ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання основного зобов’язання, позов щодо стягнення з відповідача інфляційних в сумі 274 грн. 41 коп. та  трьох процентів річних в сумі 100 грн. 43 коп. також  обґрунтовано та підлягає задоволенню.

Пеня як різновид договірної неустойки встановлюється угодою сторін (договором), в якому визначається розмір та порядок її стягнення.

Якщо ж сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, передбаченої статтями 1 та 2 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Як свідчать докази у справі сторони не встановили розмір пені та порядок її стягнення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 425 грн. 53 коп. слід відмовити як необґрунтовано заявлених.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог за приписами частини п’ятої ст. 49 ГПК України.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. Сторони дали згоду суду на оголошення скороченого тексту судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 599, 655, ч. 2 ст. 712 ЦК України, ст. ст.  193, 202, 264, п. 6 ст.265 ГК України, ст. ст. 22, 44, 47, 49, п.п. 1-1,  4 ст. 80, ст. ст. 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Провадження у справі щодо стягнення боргу в сумі 200 грн. 00 коп. припинити.

2.Провадження у справі щодо стягнення витрат на дорогу в сумі 249 грн. припинити.

3.Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Краматорський завод важкого верстатобудування”, 84306, м. Краматорськ, вул. Орджонікідзе, 6, ід. код 00222999, р/р 0 в Відділенні № 1 ЗАТ „Донгорбанк” м. Костянтинівка, МФО 334970,  на користь:

- підприємства матеріально-технічного забезпечення „Інженерний Центр „Реагент”, 49041, м. Дніпропетровськ, вул. Трудові Резерви, 6, ід. код 19313492, р/р 3001 у КБ „Приватбанк” м. Дніпропетровськ, МФО 305299, борг в сумі 3800 грн. 00 коп., інфляційні в сумі 274 грн. 41 коп., три проценти річних в сумі 100 грн. 43 коп., витрати  по  держмиту в сумі 88 грн. 37 коп.,  витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 102 грн. 23 коп.,  видавши наказ.

4.У задоволенні позову щодо стягнення пені в сумі 425 грн. 53 коп. відмовити.

5.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 ГПК України, - 03.09.07р.