ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2007 р.
№ 5/82"Б"

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
УПФ України в Радомишльському районі Житомирської області

на постанову

та ухвалу
від 19.03.2007 р. Житомирського апеляційного господарського суду
від 18.07.2006 р. господарського суду Житомирської області

у справі
№ 5/82“б” господарського суду Житомирської області

за заявою
АКБ “Мрія” в особі Житомирської філії, м. Житомир

до
АТ “Радомишльський машинобудівний завод”, м. Радомишль Житомирської області

про
банкрутство

арбітражний керуючий
Капітонов В.В.

в судовому засіданні взяли участь представники:

боржника
Пасічник А.Й., довір.

ТОВ "Малинська промислово-фінансова компанія"
Пасічник А.Й., довір.

УПФ України в Радомишльському
районі Житомирської області

Глущенко Т.М., довір.

акціонерів боржника – гр. Шахман В.Й.,
гр. Дробенко Н.І., гр. Захарчук М.Ф., гр. Керової Є.Ф.

Бацук В.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Житомирської області знаходиться справа № 5/82“б” про банкрутство АТ “Радомишльський машинобудівний завод”.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 06.06.2002 р. затверджено укладену за участю третьої особи –ТОВ "Малинська промислово-фінансова компанія" мирову угоду між боржником та кредиторами щодо розстрочення заборгованості.

27.07.2005 р. до господарського суду Житомирської області надійшла заява прокурора Радомишльського району Житомирської області в інтересах держави в особі УПФ України в Радомишльському районі Житомирської області про визнання недійсною мирової угоди та поновлення провадження у справі про банкрутство  АТ “Радомишльський машинобудівний завод”.

25.04.2006 р. прокурором Радомишльського району Житомирської області надано доповнення до поданої заяви, в якому прокурор просив розірвати укладену у справі мирову угоду у зв’язку з невиконанням умов мирової угоди щодо всіх кредиторів.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.07.2006 р. (суддя Лозинська І.В.) у задоволенні заяви прокурора Радомишльського району Житомирської області про розірвання мирової угоди, укладеної за участю третьої особи - ТОВ “Малинська промислово-фінансова компанія” між АТ “Радомишльський машинобудівний завод” та кредиторами щодо розстрочки боргів –відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 р. (судді: Зарудяна Л.О. –головуючий, Ляхевич А.А., Щепанська Г.А.) апеляційне подання прокурора Радомишльського району Житомирської області в інтересах держави в особі УПФ України в Радомишльському районі Житомирської області залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.07.2006 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, УПФ України в Радомишльському районі Житомирської області звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 р. і ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.07.2006 р. та прийняти нове рішення, яким заяву прокурора Радомишльського району Житомирської області в інтересах держави в особі УПФ України в Радомишльському районі Житомирської задовольнити.

На думку заявника касаційної скарги, судами першої та апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема ст. ст. 35, 36 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі – Закон), ст. 48 Цивільного кодексу УРСР та ст. 627, 651 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 Закону мирова угода належить до судових процедур, що застосуються до боржника у справі про банкрутство.

Разом з тим, згідно зі ст. ст. 1, 35 Закону під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або) розстрочки, а також припинення зобов'язання (прощення (списання) кредиторами боргів боржника), яка оформляється угодою сторін.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. ст. 1, 4, 35 Закону мирова угода одночасно є і цивільно-правовою угодою (правочином), і судовою процедурою у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 5 ст. 39 Закону єдиною підставою для розірвання мирової угоди є невиконання боржником умов мирової угоди щодо не менш як третини вимог кредиторів.

Отже, Законом передбачено, що невиконання (непогашення) боржником не менш ніж третини всіх грошових вимог кредиторів тягне за собою розірвання мирової угоди, оскільки таке невиконання умов мирової угоди носить публічний характер.

У зв’язку з чим, право ініціювати розірвання мирової угоди мають кредитори, що володіють не менш ніж третиною від загального розміру грошових вимог кредиторів до боржника, або кредитори, які для досягнення встановленого Законом розміру об’єднали свої грошові вимоги.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно з додатком № 1 до мирової угоди розмір усіх зобов’язань боржника перед кредиторами на день її затвердження становить 700 000,60 грн.

Втім, заяву про розірвання затвердженої у справі мирової угоди подано прокурором Радомишльського району Житомирської області в інтересах кредитора боржника –УПФ України в Радомишльському районі Житомирської області, вимоги якого становили 166 000,20 грн.

Отже, вимоги кредитора до боржника становлять менше третини загального розміру всіх вимог кредиторів (233 000, 53 грн.).

Таким чином, як вірно встановлено судом апеляційної інстанції, у разі будь-якого невиконання боржником вимог такого кредитора останній не може самостійно ініціювати процедуру розірвання мирової угоди, укладеної між всіма кредиторами та боржником, оскільки його грошові вимоги до боржника не носять публічний характер.

Посилання заявника на невиконання мирової угоди відносно інших кредиторів боржника не можуть бути прийняті судом, з огляду на те, що зазначені кредитори не об‘єднали свої вимоги та не подали спільно відповідну заяву.

За таких обставин справи у суду першої інстанції не було правових підстав для розірвання мирової угоди, затвердженої у справі про банкрутство АТ “Радомишльський машинобудівний завод”.

Таким чином, доводи касаційної скарги не спростовують висновків попередніх судових інстанцій.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, заявником в інтересах держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Радомишльському районі було подано заяви про визнання недійсною укладеної у справі мирової угоди, а згодом доповнення до позовної заяви про розірвання мирової угоди, вимоги якого полягали у розірванні мирової угоди та поновленні провадження у справі про банкрутство АТ "Радомишльський машинобудівний завод" з тих же підстав, що і в попередніх заявах.

Суд касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що вимоги про визнання мирової угоди недійсною та про її розірвання є такими, що взаємовиключають одна одну та не можуть бути розглянуті судом одночасно.

Мирова угода визнається недійсною з моменту її укладення. Між тим, судом може бути розірвана тільки дійсна угода.

Отже, факт визнання мирової угоди недійсною позбавляє суд можливості її розірвання.

Таким чином, як вірно зазначено судом апеляційної інстанції, прокурор, звертаючись 25.04.2006 р. із заявою про розірвання мирової угоди, вважав її дійсною.

Враховуючи те, що суд не може розглядати альтернативні  вимоги,  подаючи доповнення до заяви з вимогою про розірвання мирової угоди, прокурор фактично змінив свої вимоги. У зв’язку з чим, суд першої інстанції правомірно розглянув лише одну вимогу про розірвання мирової угоди.

Разом з тим, як заявник, так і безпосередньо кредитор не позбавлені права за наявності передбачених чинним законодавством підстав звернутися до суду з заявою про визнання укладеної у справі мирової угоди недійсною.

На підставі вищенаведеного оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін, як такі, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 1, 4, 35, 39 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу УПФ України в Радомишльському районі Житомирської області залишити без задоволення.

2.          Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 19.03.2007 р. та ухвалу господарського суду Житомирської області від 18.07.2006 р. у справі № 5/82“б” залишити без змін.

Головуючий                                                                                Б.М. Поляков

Судді                                                                                                 Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук