ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"04" вересня 2007 р.
Справа № 28/163-07-3327

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді:  Бєляновського В.В.,

Суддів:  Мирошниченко М.А., Шевченко В. В.,

при секретарі   - Волощук О.О.

за участю представників:

Від позивача: не з’явився

Від Підприємства: Геращенко О.Є.

Від Спілки: Содоль А.М.

Від ІІІ особи: Донцов Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Малого приватного підприємства „Кипарис”, м. Одеса

на рішення господарського суду Одеської області

від  16 липня 2007 року

у справі № 28/163-07-3327

за позовом  Малого приватного підприємства „Кипарис”, м. Одеса

до Національної спілки художників України, м. Київ; Підприємства „Управління майном” Одеської обласної організації Національної спілки художників України,   м. Одеса

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Одеська обласна організація Національної Спілки Художників України, м. Одеса

про стягнення 379090,48 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2007 року МПП „Кипарис” звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Національної спілки художників України  (далі –Спілка) та підприємства „Управління майном” Одеської обласної організації Національної спілки Художників України (далі - Підприємство) про стягнення 379090 грн. у відшкодування витрат на ремонт та поліпшення орендованого нерухомого майна, що знаходиться в м. Одесі, по вул. Церковній, 29.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що на підставі отриманих дозволів та затверджених управителем майна гарантійних зобов’язань до договору найму нежитлового приміщення від 03.02.2005 року, згідно з якими визнаються всі підтверджені документально грошові вклади МПП „Кипарис” у власність Спілки розташовану в м. Одесі, по вул. Церковній, 29 (минулі, теперішні і майбутні), як єдину неминучу умову збереження власності Спілки, незалежно від строків таких вкладень та в подальшому враховуються при зміні умов оренди та продажі майна, позивач у 2005 –2006 роках провів ряд необхідних робіт по ремонту майна, яке знаходилося в аварійному стані та потребувало капітального ремонту, загальна вартість яких та використаних матеріалів становить 306885.73 грн. Також в період з 2004 року по 2006 рік позивачем виконувалися невідкладні аварійні роботи,  роботи з поліпшення майна та затрачені кошти на його утримання загальною сумою 54245.14 грн., а також була проведена газифікація майна загальною сумою 17959.61 грн. А тому, з огляду на неадекватну поведінку власника майна щодо його утримання, переговори з іншими особами про його продаж, неврегульованість питань відшкодування понесених витрат на ремонт та поліпшення майна, відсутність гарантій подальшого продовження орендних відносин між сторонами, позивач на підставі ч. 3 ст. 776 та ч. 3 ст. 778 ЦК України, ч. 1 ст. 28 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” просив про задоволення позову.

Спілка проти позову заперечувала посилаючись на пропущення позивачем встановленого ст. 786 ЦК України строку позовної давності за вимогою про відшкодування витрат на невідкладні ремонтні роботи та поліпшення орендованого нерухомого майна, обов’язок позивача за свій рахунок проводити поточний ремонт орендованого майна, що зазначено у договорах оренди, відсутність погодження сторонами кошторису витрат та актів приймання –передачі виконаних робіт, що унеможливлює можливість відшкодування витрат шляхом їх зарахування у майбутньому в рахунок орендних платежів за користування об’єктом оренди.

Підприємство заперечувало проти позову посилаючись на те, що воно є управителем нерухомого майна, що знаходиться в м. Одесі по вул. Церковній, 29, а його власником є Спілка. Позивач не мав ніяких відносин безпосередньо зі Спілкою, як з самостійною юридичною особою, договори оренди укладалися позивачем виключно з Підприємством, яке діяло на підставі свого статуту, де передбачено, що Засновник не відповідає за зобов’язаннями підприємства, а тому Спілка є неналежним відповідачем у цій справі.

Оскільки правоздатність підприємства обмежувалася правом на укладення договору оренди без письмової згоди Засновника на термін до одного року, то договори оренди нерухомого майна розташованого за вказаною адресою укладалися з позивачем в межах зазначеного строку. Востаннє сторони уклали між собою договір оренди № 2 від 03.02.2005 року нежитлового приміщення площею 55.7 кв. м. з орендною платою 150 грн. на місяць, строком до 03.01.2006 року, який був поновлений на новий строк, оскільки сторони не звернулися одна до одної з заявою про розірвання орендних відносин. За попередніми річними договорами оренди позивачеві надавалися дозволи на виконання необхідних ремонтних робіт із зарахуванням їх вартості у рахунок наступних платежів по орендній платі. Але позивач жодного разу в період дії цих договорів не затверджував у Підприємства кошторисів на виконання будь –яких робіт, проектів ремонту чи поліпшення орендованого майна, не надавав будь –яких актів виконаних робіт та не намагався включити свої витрати за виконання якихось робіт до заліку платежів по орендній платі.

Посилання позивача на гарантійне зобов’язання Підприємства від 29.07.2005 р. за № 76 трактувати договір оренди майнового комплексу в м. Одесі, вул. Церковна, 29 від 03.02.2005 р. № 18 певним чином є нікчемним, оскільки позивач згаданий договір не  підписав, цей договір існував тільки у проекті, орендна плата по ньому не сплачувалася, а дійсні орендні відносини між сторонами існували згідно з договором оренди від 03.02.2005 року № 2, на який посилається і сам позивач у своїй позовній заяві, на який це гарантійне зобов’язання не поширюється.

В процесі розгляду даної справи позивач користуючись своїм правом передбаченим ст. 22 ГПК України заявою від 16.07.2007 року уточнив свої позовні вимоги і просив господарський суд стягнути з Національної спілки художників України затрати на капітальний ремонт, ремонт та поліпшення нерухомого майна, що знаходиться у м. Одесі по вул. Церковій 29, в сумі 379 090,48 гривень та визнати договір найму нежитлового приміщення, що знаходиться у м. Одесі по вул. Церковій, 29, укладений між МПП „Кипарис” та Підприємством 03.02.2005 року за № 2,  діючим.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.07.2007 року до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Одеську обласну організацію Національної спілки художників України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.07.2007 року у справі (суддя – Гуляк Г.І.) у задоволенні позову відмовлено повністю з мотивів пропуску строку позовної давності за вимогою про відшкодування витрат на поліпшення речі в період дії договору оренди нежитлового приміщення від 03.08.2004 року та необґрунтованості позовних вимог в решті частини.

У поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї МПП „Кипарис” посилаючись на неповне з’ясування господарським судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права просить зазначене рішення повністю скасувати та винести нове рішення згідно з ким стягнути з Національної спілки художників України затрати на капітальний ремонт, ремонт та поліпшення нерухомого майна, що знаходиться в м. Одесі по вул. Церковній, 29 в сумі 379090,48 грн. та визнати договір найму нежитлового приміщення, що знаходиться за вказаною адресою, укладений між МПП „Кипарис” та Підприємством „Управління майном” Одеської обласної організації Національної спілки художників України 03 лютого 2005 року за № 2, діючим.

У відзиві на апеляційну скаргу Спілка, Підприємство та Обласна організація заперечують проти її задоволення вказуючи на безпідставність та бездоказовість викладених у ній доводів і просять оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги сторони і третя особа були повідомлені заздалегідь належним чином. Проте, 04.09.2007 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшло клопотання представника  позивача про перенесення судового засідання на інший час у зв’язку з різким погіршенням самопочуття.

Зазначене клопотання визнано судом необґрунтованим та відхилено з огляду на те, що по перше: воно нічим об’єктивно не підтверджено, а по –друге: перебування представника юридичної особи на лікуванні згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України не є достатньою підставою для перенесення судового розгляду справи, оскільки представництво інтересів позивача може здійснюватися також керівником підприємства або іншою особою в силу повноваження, що ґрунтується на довіреності. Поважною причиною такого перенесення може вважатися та, існування якої зумовлено факторами об’єктивного характеру, які не залежать від  волі заявника, тобто ні за яких обставин не можуть бути ним змінені чи усунуті.

Нез’явлення у судове засідання представника позивача, належним чином повідомленого про день, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами згідно з приписами ст. ст. 75, 101 ГПК України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників відповідачів та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Свідоцтва про право власності, виданого 22.12.2000 року Фондом державного майна України  за № П-609, Національній спілці художників України належить на праві власності Одеській художньо –виробничий комбінат Художнього фонду УРСР (столярний цех Одеської організації Національної спілки художників України), розташований в м. Одесі по вул. Церковній, 29.

Зазначене Свідоцтво про право власності видане на підставі Закону України „Про професійних творчих працівників та творчі спілки”, постанов Кабінету Міністрів України „Про передачу нерухомого майна творчим спілкам” від 10.07.98 р. № 1058., „Про внесення змін і доповнень до постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 1998 року № 1058” від 27.09.2000 р. № 1474 та наказу Фонду державного майна України від 13.12.2000 р. № 2608, не визнавалося в установленому законом порядку недійсним і не скасовувалося.

З наявного у справі Звіту про експертну оцінку вартості нежитлових будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Церковна, 29, виконаного Одеським відділенням науково –виробничого центру „Єкострой” 26.07.2000 року, випливає, що за даною адресою знаходяться одноповерхова виробнича будівля і одноповерхова будівля складу загальною площею 737.8 кв. м. (у тому числі складу –179.9 кв. м.), ринкова вартість яких станом на момент оцінки складала 46 172 грн.

Зазначене нерухоме майно, балансовою вартістю 55 785 грн., за актом приймання –передачі від 01.10.2001 року було передано Національною спілкою художників України згідно з наказом № 22 від 14.05.2001 року в оперативне управління Одеській обласній організації НСХУ. При цьому, останньому було надано, зокрема, право укладення договорів найму нежитлових приміщень строком на 1 рік та, за попереднім узгодженням із Спілкою, на строк більше одного року, право укладення господарських договорів, право здійснювати всі необхідні дії з метою збереження ввірених матеріальних цінностей.

За актом приймання –передачі нерухомого майна без номера та без дати, складеним згідно з наказом від 01.11.2002 р., нежитлові приміщення художньо –виробничого комбінату розташованого в м. Одесі по вул. Церковній, 29, були передані Одеською обласною організацією в оперативне управління Підприємству „Управління майном”. При цьому, останньому було також надано право, зокрема, укладення договорів найму нежитлових приміщень строком на 1 рік та, за попереднім узгодженням із Спілкою, на строк більше одного року, укладення господарських договорів, здійснення всіх необхідних дій з метою збереження ввірених цінностей.

Згідно з Статутом підприємства „Управління майном” Одеської обласної організації Національної спілки художників України, зареєстрованим Центральною районною адміністрацією Одеського міськвиконкому 18.10.2002 року, це підприємство засновано Національною спілкою  художників України з метою здійснення управлінської комерційної діяльності по використанню майна, що знаходиться у власності засновника, є юридичною особою, має право від свого імені укладати договори  з урахуванням встановлених даним Статутом обмежень, набувати майнові і особисті немайнові права і нести обов’язки, бути позивачем і відповідачем в суді, відповідає за своїми зобов’язаннями майном, що належить йому на праві власності, підприємство не відповідає за зобов’язаннями засновника, а засновник не відповідає за зобов’язаннями підприємства. Для досягнення статутної мети своєї діяльності  Підприємство має право: від свого імені укладати угоди (договори, контракти) з юридичними особами і громадянами. При цьому, договори на відчуження, передачу в заставу, надання в позику будинків, будівель, споруд, транспортних засобів та інших основних засобів, що перебувають в оперативному управління чи у власності Підприємства та/або Засновника, а також договори на передачу в користування (оренду, лізинг) будь –якого майна, що належить Засновнику та/або Підприємству на праві власності або на праві оперативного управління, на термін більш одного року, укладаються Підприємством винятково після одержання письмового рішення про це Засновника; продавати і передавати іншим підприємствам, установам і організаціям, обмінювати, здавати в оренду, надавати у тимчасове користування або у позику, передавати в заставу будівлі, споруди, обладнання, транспортні засоби, інвентар, сировину і інші матеріальні цінності, що належать йому  або Засновнику на праві власності або на праві оперативного управління. При цьому, укладення Підприємством будь – яких перерахованих вище угод з основними засобами можливо  після одержання на це письмової згоди Засновника в порядку, передбаченому п. 3.13.1, незалежно від того, на який строк укладаються ці угоди.

Згідно з доказами, що містяться у справі, 02.01.2002 року між Одеською обласною організацією НСХУ (орендодавець) та МПП „Кипарис” (орендар) було укладено договір оренди капітальної споруди площею 300 кв. м. та території під  навісом площею 226 кв. м., місцерозташування яких не зазначене, з щомісячною орендною платою в розмірі 510 грн., строком на 1 рік.

Зазначене в даному договорі майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання - передачі від 04.01.2002 року.

03.02.2003 року між Підприємством (орендодавець) та МПП „Кипарис” (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна площею 261 кв. м. розташованого в м. Одесі, вул. Церковна, 29, з щомісячною орендною платою в розмірі 522 грн., строк дії якого не встановлений.

Зазначене в даному договорі майно було передано орендареві від орендодавця за актом приймання - передачі від 03.02.2003 року.

05.02.2004 року Підприємство вручило позивачеві листа № 20, у якому повідомило, що дію договору оренди від 03.02.2003 року вважати припиненою у зв’язку із зміною призначення використання будівлі і прилеглої території.

03.08.2004 року між Підприємством (орендодавець) та МПП „Кипарис” (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення загальною площею 55.7 кв. м. розташованого в м. Одесі, вул. Церковна, 29, з щомісячною орендною платою в розмірі 520 грн., строком на 11 місяців.

Зазначене в даному договорі нежитлове приміщення загальною площею 55.7 кв. м. було передано орендареві від орендодавця за актом приймання - передачі від 03.08.2004 року.

03.02.2005 року між Підприємством (наймодавець) та МПП „Кипарис” (наймач) було укладено договір № 2 найму нежитлового приміщення загальною площею 55.7 кв. м. розташованого в м. Одесі, вул. Церковна, 29, з щомісячною платою за користування об’єктом найму в розмірі 150 грн., строком на 11 місяців.

Зазначене в даному договорі нежитлове приміщення загальною площею 55.7 кв. м. було передано наймачеві від наймодавця за актом приймання - передачі від 03.02.2005 року.

Умовами даного договору визначено, що наймодавець зобов’язаний проводити капітальний ремонт майна за свій власний рахунок. Капітальний ремонт проводиться  наймодавцем у строк, встановлений окремою угодою. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, ремонт має бути проведений у розумний строк за домовленістю сторін; наймач зобов’язаний самостійно здійснювати сплату комунальних та інших послуг; отримати відшкодування за зроблені ним з дозволу наймодавця поліпшення об’єкта; цей договір припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено; про наміри продовжити строк дії договору одна із сторін зобов’язана повідомити письмово за  30 календарних днів до закінчення строку діючого договору. За відсутності заперечень з боку наймодавця протягом місяця договір вважається  поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Належних доказів, які б свідчили про те, що протягом встановленого тридцятиденного строку до закінчення строку дії зазначеного договору сторони письмово повідомляли одна одну про намір продовжити його дію у справі відсутні. Разом з тим, у справі також відсутні докази того, що цей договір припинився. Позивач продовжує користуватися нежитловим приміщенням зазначеним у договорі № 2 від 03.02.2005 року по теперішній час.

Статтею 764 ЦК України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Належні докази, які б підтверджували, що протягом встановленого зазначеною нормою права строку наймодавець висловлював свої заперечення проти користування наймачем нежитловим приміщенням, у справі відсутні.

Отже, договір № 2 найму нежитлового приміщення від 03.02.2005 року  слід вважати поновленим на строк, який був раніше встановлений цим договором.

Відповідно до уточнених позовних вимог позивач вимагає на підставі ч. 3 ст. 776 , ч. 3 ст. 778, ст. 786 ЦК України, ч. 3 ст. 21, ч. 3 ст. 23, ст. 27, ч. 1 ст. 28 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” стягнути з Національної спілки художників України затрати на капітальний ремонт, ремонт на поліпшення нерухомого майна, що знаходиться в м. Одесі по вул. Церковній, 29, в сумі 379 090,48 грн. та визнати договір найму нежитлового приміщення, що знаходиться за вказаною вище адресою, укладений між МПП „Кипарис” та Підприємством „Управління майном” Одеської обласної організації Національної спілки художників України від 03.02.2005 року за № 2 діючим.

Згідно з ст. ст. 776 та 778 ЦК України, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, поточний   ремонт  речі,  переданої  у  найм,  провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом. Капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.  Капітальний ремонт провадиться у строк, встановлений договором. Якщо строк не встановлений договором або ремонт викликаний невідкладною потребою, капітальний ремонт має бути проведений у розумний строк. Якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право:1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі без її пошкодження, наймач має право на їх вилучення. Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю. Якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на  поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Частину 3 ст. 21 вищевказаного Закону про оренду  виключено на підставі Закону  № 1905-ІV від 29.06.2004 року, отже посилання на неіснуючу норму права є помилковим.

Згідно з абзацом 4 ч. 3 ст. 23 зазначеного Закону, орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна.

Частиною 2 ст. 27 Закону, яка регулює правові наслідки припинення або розірвання договору оренди, встановлено, що орендар вправі залишити за собою проведені ним  поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без  згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Згідно з ч. 1 ст. 28 названого Закону, орендареві забезпечується захист його  права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

З аналізу наведених норм права,  положеннями яких позивач обґрунтовує свої вимоги, випливає, що обов’язок відшкодування наймачеві витрат на капітальний ремонт або поліпшення майна, переданого у найм, лежить виключно на наймодавцеві;  відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які зроблені наймачем за рахунок власних коштів за згодою наймодавця та в узгодженому розмірі; право на проведення капітального ремонту майна виникає у наймача лише у разі його непроведення наймодавцем, що перешкоджає його використанню за призначенням  відповідно до умов договору; відшкодуванню підлягають лише ті поліпшення, які не можуть бути відокремлені від майна без його пошкодження; наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування майном.

Між тим, за договорами оренди, що укладалися позивачем починаючи з січня 2002 року і на підставі яких він користувався нерухомим майном, що знаходиться в м. Одесі , вул. Церковна, 29, Національна спілка художників України жодного разу не виступала орендодавцем.

Належні докази, які б свідчили про те, що позивач отримував у орендодавця –Підприємства згоду на необмежений обсяг своїх витрат у зв’язку з проведенням капітального ремонту та поліпшенням орендованого майна, а також, що останній узгоджував будь –які кошториси на виконання робіт по капітальному ремонту та поліпшенню орендованого майна позивачем до суду не подано і таких доказів у справи не міститься.

Наявні у справі листи Підприємства від 17.04.2003 року, від 19.01.2004 року, від 05.08.2004 року, які надавалися позивачеві в межах дії відповідних договорів, свідчать про те, що орендодавець надавав позивачеві дозволи на проведення ремонтних робіт на орендованому об’єкті з зарахуванням їх вартості в рахунок орендної плати на підставі актів виконаних робіт. Проте, позивач жодного разу цими дозволами не скористався і протягом дії відповідних договорів актів виконаних ремонтних робіт Підприємству не надавав та свої витрати на виконання таких робіт зарахувати в рахунок орендної плати не намагався. Між тим, умовами згаданих договорів оренди та чинним на момент їх дії законодавством обов’язок проведення поточного ремонту орендованого майна був покладений на позивача.

Також у справі відсутні докази того, що капітальний ремонт орендованого майна був проведений позивачем у зв’язку з його непроведенням Підприємством, що перешкоджало використанню цього майна відповідно до призначення та умов  договору. Окрім того, позивачем не визначено, та не доведено, які саме роботи були виконані по поліпшенню орендованого майна, а які пов’язані з особливостями його власної підприємницької діяльності, тобто для задоволення власних потреб, що ці поліпшення не можуть бути відокремлені ним від майна без заподіяння йому шкоди.

Разом з тим, з наявного у справі звіту про незалежну експертну оцінку майна –нежитлових будівель, що знаходяться в м. Одесі, вул. Церковна, 29, виконаного Українською універсальною біржею, вбачається, що ринкова вартість об’єктів оцінки, тобто усього художньо –виробничого комбінату загальною площею 737,8 кв. м. станом на 26 вересня 2006 року складає 317507 грн. Наявні у справі договори оренди від 03.08.2004 року та № 2 від 03.02.2005 року свідчать про те, що з серпня 2004 року позивач орендував у Підприємства нежитлове приміщення загальною площею лише 55.7 кв. м. Наведеним спростовуються доводи позивача про проведення протягом 2005 - 2006 років робіт по капітальному ремонту орендованого нерухомого майна загальною вартістю 306 885,73 грн.

Посилання позивача на гарантійне зобов’язання Підприємства від 29.07.2005 року № 76 судом не приймається до уваги, оскільки з його змісту вбачається, що останнє зобов’язувалося  вважати трактовку договору № 18 від 03.02.2005 року між сторонами оренди майнового комплексу по вул. Церковній, 29, на певних умовах.

Проте, такий договір укладений сторонами належним чином у справі відсутній. Відповідач стверджує, що договір № 18 від 03.02.2005 року оренди усього майнового комплексу розташованого в м. Одесі по вул. Церковній, 29, існував лише в проекті, позивач його не підписав і такий договір сторонами не виконувався. Дійсні орендні відносини існували між сторонами згідно з договором № 2 від 03.02.2005 року найму нежитлового приміщення загальною площею 55.7 кв. м., на який посилається сам  позивач у позовній заяві і на який зазначене гарантійне зобов’язання не поширюється.

Позивач ці обставини не спростовував.

Що стосується позовної вимоги про визнання договору № 2 найму нежитлового приміщення від 03.02.2005 року укладеного між  МПП „Кипарис” та Підприємством  діючим, то статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту цивільного права та інтересу, що є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що уточнені позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. З мотивувальної частини оскаржуваного рішення  місцевого господарського суду підлягає виключенню обґрунтування щодо строку позовної давності, оскільки встановивши, що позовні вимоги є необґрунтованими, суд у рішенні зазначає про відмову в задоволенні позову саме з цих підстав, а не за пропуском строку позовної давності.

Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника, не заслуговують на увагу, оскільки з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених  господарським судом апеляційної інстанції, не впливають на правильність вирішення спору по суті.

З цих же підстав колегія суддів не приймає до уваги безпредметне посилання скаржника на невиконання судом вимог ст. 38 ГПК України, позаяк позивач не порушував перед судами першої та апеляційної інстанції клопотання  про витребування якихось додаткових доказів.

Твердження скаржника про те, що він орендував всю одноповерхову будівлю площею 557 кв. м. спростовується наявними у справі копіями договорів оренди, доданими самим же позивачем до своєї позовної заяви.

Інші доводи позивача не відносяться  до предмета спору у справі та залишаються судом без уваги.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення  місцевого господарського суду з урахуванням викладеного у мотивувальній частині даної постанови слід залишити без змін, виключивши з його мотивувальної частини посилання на строк позовної давності.

Керуючись  ст.ст.  99, 101-105  ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу МПП „Кипарис” залишити без задоволення, а  рішення господарського суду Одеської області від 16  липня 2007 року у справі № 28/163-07-3327 - без змін, виключивши з його мотивувальної частини посилання на строк позовної давності.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена  у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий  суддя:                                                Бєляновський В.В.

Судді:                                                                      Мирошниченко М.А.

Шевченко В. В