ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 р.
№ 45/44

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого:
Суддів:
Михайлюка М.В.,
Мележик Н.І.,
Рибака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2007 року

у справі
№ 45/44 господарського суду Донецької області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів"

до
Закритого акціонерного товариства "Єнакіївський коксохімпром"

про
стягнення 2503,09 грн.

за участю представників сторін:

позивача
Торхов Д.О.,

відповідача
Орлов В.В.,

В С Т А Н О В И В :

ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення із ЗАТ “Єнакіївський коксохімпром”  2503,09 грн. вартості недостачі коксової продукції.

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.04.2007 р. у справі № 45/44 (суддя: Плотніцький Б.Д.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2007 р. (судді: Дзюба О.М., Акулова Н.В., Геза Т.Д.) відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з постановою у справі, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просив постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов. В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що господарськими судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як встановлено господарськими судами та вбачається з матеріалів справи, 20.12.2004 р. сторони уклали договір №685/4592 на поставку коксової продукції, кількість та номенклатура якого повинна бути вказана в специфікаціях. Даний договір був укладений з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей щодо п. 6.1. Договору.

На виконання умов договору, відповідач направив на адресу позивача коксовий горішок 10-25 у вагонах №№ 66576885, 65730517, 68612936. Коксовий горішок завантажено насипом. Відповідно до накладної №52410633 у вагоні №66576885 нетто - 43800 кг, брутто - 65200 кг, вага тари - 21400 кг, згідно накладної №52410631 у вагоні № 65730517 нетто - 42400 кг, брутто –62600 кг, вага тари – 20200 кг, згідно накладної №52410667 у вагоні № 68612936 нетто - 45000 кг, брутто – 64000 кг, вага тари –19000 кг.

22.08.2005 р. позивач прийняв вагони з коксовою продукцією, яка надійшла без ознак втрати та розкрадання і була видана перевізником згідно ст. 52 Статуту залізниць України.

При прийманні продукції позивач виявив недостачу у кількості 4,7 тонн, про що складено акт № 3892/1 від 22.08.2005 р. Прийомка продукції була зупинена для виклику представника відповідача.

23.08.2005 р.  прийомка продукції була продовжена комісійно, за участю представника відповідача Сорокіної Т.Ф., діючої на підставі довіреності № 012-229 від 24.01.2005 р. За результатами приймання вантажу виявлена недостача у кількості 4,7 тонн та складено акт № 3892/2 від 23.08.2005 р.

Господарські суди прийшли до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Як з’ясували місцевий та апеляційний господарські суди, позивач  в порушення умов п. 6.1. договору та Інструкції П-6 не викликав належним чином представника відповідача для участі в прийманні вантажу за кількістю. Зокрема, позивач не направив відповідачу телеграму, а у повідомленні, яке здійснено факсимільним зв’язком не зазначено час на який призначено прийомку вантажу.

Водночас, місцевим господарським судом обґрунтовано встановлено, що позивач здійснив приймання продукції по кількості шляхом зважування, при цьому відбір проб на вологість не здійснювався, що є порушенням ДСТУ 322-12-2-94.

З огляду на положення пункту 14 Інструкції № П-6 перевірка маси нетто здійснюється в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами. Таким чином, місцевий господарський суд, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що позивач повинен був при прийнятті вантажу застосовувати вимоги ДСТУ 322-12-2-94 “Кокс кам’яновугільний, пеків і термоантрацит. Правила прийняття”.

Окрім того, у порушення п. 25 Інструкції П-6 в акті про недостачу відсутні відомості про стан поверхні вантажу, в той час як у накладних зазначено, що вантаж завантажено до повної місткості та висота шапки становить 300-500 мм.

Господарський суд першої інстанції також врахував доводи відповідача про те, що повноваження представника з огляду на вимоги Інструкції П-6 повинні підтверджуватись разовим посвідченням, а не довіреністю.

До того ж, згідно п. 3.1 договору поставка коксової продукції здійснювалась на умовах FСА (Інкотермс, в редакції 2000), станція постачальника. Здійснення поставки на умовах FCA означає, що поставка товару здійснюється шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. Відповідач виконав умови договору, оскільки передав вантаж перевізнику за залізничними накладними на станції постачальника.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, оскільки вона є законною та обгрунтованою.

Щодо інших доводів скаржника, то вони спростовуються вищенаведеним. Крім того, відповідно до вимог ст. 1117 Господарського  процесуального  кодексу  України  касаційна  інстанція  не має  права  встановлювати  або  вважати  доведеними  обставини, які не були  встановлені  у рішенні або  постанові  господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про  достовірність  того чи іншого доказу,  про перевагу  одних  доказів  над  іншими,  збирати  нові  докази  або додатково  перевіряти  докази.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 30.05.2007 року у справі № 45/44 залишити без змін.

Головуючий,  суддя                                                                  М. Михайлюк

Судді:                                                                                      Н. Мележик

В. Рибак