ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.09.07 р.                                                                               Справа № 11/203

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: Зайцева О.О. – за довіреністю

від відповідача: Риженіна Н.М., Маєвська В.М. – за довіреностями

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь

про стягнення 1040грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача, Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь, штраф за невиконання плану перевезення за № 726 за січень 2007р. по дорогах призначення в розмірі 1040грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на облікову картку виконання плану перевезення  № 726 у січні 2007р., претензію № 3 від 14.03.2007р., відповідь за                    № 026/40-6 від 05.04.07р. на претензію, копію договору № 545 від 22.12.2005р.,                         план перевезення за № 726 за січень 2007р., листування, копію розрахунку суми штрафу та інше.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву (вих. б/н                від 02.08.07р.), в  якому пояснив, що проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те,               що ані Статутом залізниць України, ані Правилами планування перевезень вантажів                                 не передбачено відповідальності відправника за невиконання плану перевезень вантажів по закордонним залізницям призначення при відправлені вантажів за межі території України.

На думку позивача, штраф нарахований у відповідності з діючим законодавством, тому просить позовні вимоги задовольнити.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,                  суд встановив, що між сторонами укладено договір № 545 від 22.12.2005р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, за умов якого Залізниця зобов’язалась приймати до перевезення вантажів відповідача, для чого подавати під навантаження вагони (контрейнери) згідно із затвердженими  планами та  заявками,  а  також  надавати додаткові  послуги,  які  пов’язані  з  перевезенням  вантажу,  а  відповідач,  в  свою  чергу,  зобов’язався у  встановлені  строки пред’являти Залізниці місячні плани перевезень, заявки на подачу вагонів та здійснювати  навантаження (вивантаження) вантажів, що відправляються ним або прибувають на його  адресу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач за планом перевезення № 726 за січень 2007р. заявив перевезення вантажу 27800 тон вантажу в 428 вагонах, який до кінця місяця був збільшений до 57730 тон у 892 вагонах. Залізниця узгодила план перевезення № 726 з урахуванням його змін до вказаного обсягу.

Згідно п.6.3 Правил планування перевезення вантажів весь обсяг був розбитий на середньодобові норми вантаження. Заповнення облікової картці № 726 та результати перевезення здійснювалися згідно п.6.5.3 Правил, тобто щодекадно, з урахуванням виконання норм щодобового завантаження.

Як пояснив позивач, відповідач штраф за невиконання загального плану вантажоперевезення визнав, але штраф по дорогам призначення не визнав, визначаючи,            що штраф нарахований по дорогам, які доставили вантаж до погранпереходів, не є дорогами призначення.

Позивач також вказує, що протягом другої та третьої декад допустив невиконання загального плану вантажоперевезення у кількості 15566 тон (249 вагонів), за що йому був нарахований штраф у відповідному розмірі.

Крім того, відповідач допустив невиконання плану перевезення по дорогам призначення у межах України, за що йому нарахований штраф в сумі 1040грн.

Так, відповідач припускав в 1 декаді:

-          по Донецькій залізниці доставити вантаж на станцію Квашино у кількості 34 вагонів, фактично було перевезено 5 вагонів, недовантаження склало 29 вагонів;

-          по Південно-Західній залізниці – на станцію Хоробичі, Могилев-Подольський планувалось перевезти 11 вагонів, фактично перевезено 2 вагона, недовантаження склало 9 вагонів.

Всього по двом залізницям недовантаження складає 38 вагонів, за що залізницею нарахований штраф за кожний вагон по 20.8грн., а всього 790,40грн.

У другій декаді:

-          по Південній залізниці з переходом Казача Лопань відповідач планував перевезти 143 вагона, фактично було перевезено 79 вагонів, недовантаження склало 64 вагона;

-          по Донецькій залізниці планувалось перевезти 29 вагонів до пунктів Красна Могила та Квашино, фактично перевезено 48 вагонів;

-          по Південно-Західній залізниці до станції Хоробичі та Могилев-Подольський планувалось перевезти 38 вагонів, фактично перевезено 6 вагонів, недовантаження склало 32 вагона;

-          по Львівській залізниці до пункту Сокиряни планувалось перевезти 1 вагон, який фактично не був перевезений, недовантаження склало 1 вагон.

Всього по трьом залізницям недовантаження складає 97 вагонів. Недовантаження по дорогам призначення, на думку позивача, відповідно до п.6.7. Правил планування перевезення вантажів, складає 12 вагонів.

За кожний не перевезений вагон позивачем був нарахований штраф по 20,8грн., а всього 249,60грн.

У третій декаді:

-          по Південній залізниці з переходом Казача Лопань, Тополі відповідач планував перевезти 410 вагона, фактично було перевезено 253 вагонів, недовантаження склало 157 вагонів;

-          по Донецькій залізниці з переходом Квашитно та Красна Могила планувалось перевезти 109 вагонів, фактично перевезено 90 вагонів, недовантаження – 19 вагонів;

-          по Південно-Західній залізниці з переходом Хоробичі та Могилев-Подольський планувалось перевезти 121 вагонів, фактично перевезено 72 вагонів, недовантаження склало 49 вагонів.

Всього по трьом залізницям недовантаження складає 225 вагонів. Однак, з урахуванням недовантаження по загальному плану в 3 декаді 242 вагонів, штраф по дорогам призначення у третій декаді не нараховується.

Таким чином, за 1 та 2 декади позивачем був нарахований штраф за невиконання плану перевезення.

На думку позивача, у даному випадку спірні відносини підпадають під вимоги                ст.106 Статуту залізниць України.

Таким чином, позивач стверджує, що загальна сума нарахованого штрафу складає 1040грн., яку він намагається стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь.

Суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та підлягаючими задоволенню з наступних підстав: згідно ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського  кодексу України – договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов’язків.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення,  в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Стаття 193 Господарського  кодексу  України  та ст. 526  Цивільного  кодексу  України,  яка  містить  аналогічні   положення,  зазначає,  що  зобов’язання повинні виконуватися  належним  чином  відповідно до  закону,  інших  правових  актів,  договору,  а  за  відсутності  конкретних  вимог щодо виконання  зобов’язання – відповідно  до  вимог, що у  певних  умовах  звичайно  ставляться. Крім  того, одностороння  відмова від  виконання  зобов’язань,  крім  випадків,  передбачених  законом не  допускається, згідно до  ст. 525 Цивільного  кодексу  України.

Загальні  умови перевезення  визначаються  Цивільним  кодексом  України,  іншими  законами,  транспортними  кодексами (статутами), іншими  нормативно-правовими  актами   та  правилами, що видаються до  них.

Статут  залізниць  України,  який  затверджений постановою Кабінету  Міністрів  України  від 06.04.98 № 457 (далі  Статут),   визначає  обов’язки,  права  і  відповідальність  залізниць,  а  також підприємств,  організацій,  установ  і  громадян,  які  користуються залізничним  транспортом. У даному  випадку,  міжнародні  перевезення  вантажу  здійснюються  відповідно до  правил  міжнародних  договорів,  які  відповідно ст. 9 Конституції України та ст. 10   Цивільного  кодексу  України  є  частиною  національного  законодавства України.

Одним із таких багатосторонніх  договорів є  Угода про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р.,  ратифікованої Україною 05.06.1992р.

Згідно п.3.1 Правил - планування перевезень експортних, імпортних та транзитних вантажів здійснюється залізницями відправлення у порядку, викладеному у пункті 2 цих Правил. Пунктом 2.1 вказаних Правил визначено, що місячне планування перевезень вантажів у межах України, на експорт у треті країни та країни СНД, у Латвійську Республіку, Литовську Республіку та Естонську Республіку (далі - країни Балтії) здійснюється на підставі замовлень відправників у порядку, встановленому цими Правилами.

Якщо є обставина, яка згідно із статтею 107 Статуту залізниць України звільняє відправника від сплати штрафу за невиконання плану перевезень, вина відправника за недовантаження зменшується на кількість не завантажених у зв'язку з цим вагонів (тонн), контейнерів (пп.. 6.5.3).

Згідно п.1 “Тимчасового Положення про місячне планування та організацію перевезень експортних, імпортних і транзитних вантажів залізничним, морським та річковим транспортом”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 р. №357, для перевезення експортних вантажів залізничними або залізнично-водними шляхами сполучення вантажовласники не пізніш як за 20 днів до початку планового місяця подають залізницям відправлення розгорнуті заявки на перевезення експортних вантажів, у яких зазначаються вид та кількість вантажу в тоннах і вагонах, прикордонні залізничні станції, морські та річкові порти, через які прямуватимуть ці вантажі, країна призначення та вантажоодержувач (покупець).

У спірних правовідносинах відповідач здійснив замовлення позивачу на виділення вагонів для здійснення перевезення експортних вантажів залізничними шляхами, і ці замовлення були внесені в плани. Направлення таких замовлень та планування перевезень, як вбачається із вказаних нормативних актів, направлене на упорядкування використання ресурсів залізниці щодо належного обслуговування суб’єктів господарювання у сфері перевезення.

Із встановлених судом обставин вбачається, що перевезення експортних вантажів залізничними шляхами сполучення здійснювалось на підставі замовлень відповідача у порядку, встановленому Правилами.

Згідно пп. 2.2 Правил та додатків 1 і 2, відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів у якому, зокрема, зазначається найменування родів та кількість вагонів, такі ж відомості вказуються і в плані перевезень. Відповідно до пп.2.5 Правил разом з проектом місячного плану на перевезення вантажів відправники за наявності достатньої кількості вантажу надають управлінням залізниць відправлення плани перевезень вантажів маршрутами за встановленою формою (додаток 4). Календарні плани перевезень вантажів маршрутами можуть коригуватися залізницею за заявою відправника, наданою за дві доби до початку декади. Цим підпунктом також визначено, що плани перевезення маршрутами у цілому для залізниці і за родами вантажів затверджуються начальником залізниці з повідомленням начальників дирекцій залізничних перевезень, які в свою чергу доводять ці плани до відома станцій, а станції - до відома відправників. Підпунктом 2.6 Правил визначено, що за два дні (не враховуючи дня подання) до початку декади відправник подає начальнику станції декадну заявку (додаток 5) в електронному вигляді з розподілом подачі вагонів на кожний день.

Відтак на підставі договору залізниця має надати замовлену та заплановану кількість вагонів певного роду. При цьому за невиконання умов договору, а саме плану перевезень, передбачена відповідальність.

Згідно ч.4 ст.106 Статуту залізниць України за невиконання плану перевезень по залізницях призначення вантажовідправник сплачує штраф за вагон (контейнер) у розмірі однієї добової ставки за користування вагоном (контейнером). При цьому Статут визначає, що Правила – це нормативний акт, що конкретизує передбачені цим Статутом положення, які регламентують участь та обов'язки сторін у процесі перевезення вантажів, а не доповнює чи уточнює їх. Суд зазначає, що Статут та Правила не містять визначення такого поняття як залізниця призначення.

Норми Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р., ратифікованої Україною 05.06.1992р., не дають підстав вважати що до спірних правовідносин не можуть застосовуватись вищевказані нормативні акти, які не суперечать цій Угоді. Крім того, згідно ст.3 § 1 Угоди кожна сторона учасниця угоди зобов’язана здійснювати перевезення всіх вантажів, крім визначених у ст.4, на умовах цієї Угоди, якщо, зокрема, перевезення передбачена у плані перевезень вантажів залізницею відправлення, якщо діючі на дорозі відправлення внутрішні правила не визначають іншого порядку.

Відповідно до ст.7 § 6 Угоди відправник вантажу зобов’язаний у накладній на перевезення вантажу вказати вихідні прикордонні станції переходу (перетинання державного кордону), які і визначають залізницю призначення на  території України.

Стаття 36 Угоди передбачає, що за відсутності в даній Угоді необхідних положень застосовуються положення, викладені у внутрішніх законах і правилах відповідної країни, залізниця якої є учасницею даної Угоди.

З врахування вказаних нормативних актів, норм Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951р., ратифікованої Україною 05.06.1992р., приписів ст.106 Статуту залізниць України, встановлених судом обставин, а також тієї обставини, що згідно ч.4 ст.106 Статуту залізниць України відповідальність настає за невиконання плану перевезень по залізницях призначення, а згідно п.6 Правил, він стосується обліку виконання плану перевезення вантажів, та, зокрема, порядку визначення кількості вагонів (контейнерів), не завантажених з вини відправника, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Господарські  витрати  підлягають  розподілу  в  порядку  передбаченому  ст.49  Господарського  процесуального  кодексу  України.

На підставі викладеного, керуючись Правилами планування перевезення вантажів, ст.ст.105, 106, 107 Статуту залізниць України, та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги – задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Металургійний комбінат “Азовсталь” м.Маріуполь (вул.Лепорського, 1, м.Маріуполь, Донецька область, 87500, ) на користь Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк (вул.Артема, 68, м.Донецьк, 83000, ) суму 1040грн.; витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Видати наказ.

У судовому засіданні 10.09.2007р., за згодою сторін, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя

Повний текст рішення підписаний 17.09.2007р.