СУД
ПОСТАНОВА

23.07.07р.

Справа № А23/262

За позовом  Комплексного науково-інноваційного центру
Наукоємних та інформаційнихтехнологій "МЕНС", м. Дніпропетровськ

до  Державної податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору: Головне управління державного казначейства
України у Дніпропетровській області.

про
визнання податкового повідомлення-рішення № /0 від 06.04.07

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Дяченко С.М. - бухгалтер, дов. від 13.06.07 № 20

Биленко М.С. - адвокат,  дов. від 10.05.07

Лук'янець С.М. - директор, паспорт
АК 404892

Від відповідача: Шмагуненко М.О. -
заст. нач. відділу перевірок, дов. від 16.07.07 №29716/10-048

Авраменко О.В. - головний
держподатковий інспектор, дов. від 04.06.07 №22676/10/10-048

Від третьої особи: Валікова О.В. -
провідний спеціаліст, дов. від 02.07.07 № 12-07/2093

СУТЬ
СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, в якому
просить визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська № /0 від 06.04.07,
яким було зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму 871369,00 грн.;
зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська надати Відділенню державного казначейства у Жовтневому районі
м. Дніпропетровська (третя особа) висновок щодо бюджетного відшкодування ПДВ на
суму 871369,00 грн.

14.06.07 в судовому засіданні
позивачем  подана  письма заява про збільшення позовних вимог, в
якій він просить, крім того, визнати за ним право на бюджетне відшкодування ПДВ
на суму 1011644,00 грн.; зобов'язати Державну податкову інспекцію у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська надати Відділенню державного казначейства у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
висновок щодо підтверження правомірності бюджетного відшкодування ПДВ на
суму 1011644,00 грн.

Виходячи з суті позовних вимог,
викладених в позовній заяві, змісту збільшених позовних вимог, судом з'ясовано,
що в даному випадку позивачем збільшуються позовні вимоги, а не розмір позовних
вимог як передбачено ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України, у
зв'язку з чим судом не прийнята заява позивача про  збільшення позовних вимог  до розгляду.

12.06.07 від Управління Державного
казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська Головного управління
Державного казначейства України надійшло письмове повідомлення про ліквідацію
юридичної особи - Відділення державного казначейства у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська.

Судом, виходячи з поданих третьою
особою документів, виключено з числа осіб, які беруть участь у справі,
Відділення державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська.

Одночасно, враховуючи, що позивач
наполягає на участі у справі в якості третьої особи органу Державного
казначейства України, в порядку ст. 53 КАС України суд  залучив до участі в якості третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне
управління державного казначейства України у Дніпропетровській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відмова підприємству у праві на бюджетне відшкодування податку на додану
вартість в сумі 871369,00 грн. здійснена з підстав, не передбачених жодним
законодавчим актом: деякі з контрагентів позивача (продавці) на момент
проведення перевірки визнані банкрутами, у деяких відкрита процедура банкрутства,
інші не звітують до податкових органів та знаходяться в розшуку.

Крім того, відповідачем порушений
термін проведення перевірки, встановлений пп.7.7.5 п.7.7. ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість", наказ про проведення даної перевірки
підписаний 05.03.07, перевірка розпочата 06.03.07.

Відповідач проти позову заперечує,
посилається на те, що право на бюджетне відшкодування у позивача відсутнє,
оскільки не встановлено факту надмірної сплати податку на додану вартість до
бюджету. Між сплатою, надходженням до бюджету податку на додану вартість та
відшкодуванням такого податку встановлений прямий зв'язок, у зв'язку з чим
право на відшкодування не виникає з самого факту існування зобов'язання по
платі податку на додану вартість в ціні товару.

Оскільки платника податку -
продавця визнано банкрутом, або він не звітує до ДПІ, податок з покупця
неможливо врахувати сплаченим, а тому у останнього відсутнє право вимагати
бюджетне відшкодування.

Третьою особою подані письмові
пояснення, що межі повноважень органів Державного казначейства при
казначейській формі виконання бюджету як за доходами та і видатками визначені
Бюджетним кодексом України. Документи, відповідно до яких повинно здійснюватись
відшкодування з бюджету податку на додану вартість на користь позивача на
вказану у позові суму, до Головного управління не надходили, у зв'язку з чим у
третьої особи відсутні підстави для здійснення зазначеного відшкодування.

В судовому засідання оголошувались
перерви до 17.07.07, 23.07.07.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

В С Т А Н О В
И В  :

Державною податковою інспекцією у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
(відповідач) за результатами виїзної позапланової перевірки позивача з
питань достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану на
розрахунковий рахунок за вересень, жовтень, листопад, грудень 2005 року та
січень, березень, квітень 2006 року складений акт № 375/23-3/13463954 від
28.03.07.

В ході перевірки встановлено, що в порушення
п.1.8 ст.1, пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" позивачем завищено заявлену суму бюджетного відшкодування за
вересень 2005 року на суму 128733,00 грн., за жовтень 2005 року -на суму
707032,00 грн., за грудень 2005 року -на суму 17241,00 грн., за січень 2006
року -на суму 485,00 грн., за березень 2006 року -на суму 333,00 грн., за
квітень 2006 року -на суму 17545,00 грн., всього 871369,00 грн.

До такого висновку відповідач
дійшов, виходячи з того, що у вересні 2005 року позивачем до розрахунку суми
бюджетного відшкодування включено суму податку на додану вартість у розмірі
128733,00 грн., сплачену за отриманий товар від ПВКФ "Лас", яке
знаходиться в стадії банкрутства;

- у жовтні 2005 року позивачем до
розрахунку суми бюджетного відшкодування включено суму податку на додану
вартість у розмірі 110200,20 грн., сплачену за отриманий товар від ТОВ
"Ра", суму податку на додану вартість -110342,70 грн., сплачену за
отриманий товар від ПВКФ "Лас", суму податку на додану вартість
-252666,67 грн., сплачену за отриманий товар від ТОВ "Сайз Б", які
знаходяться в стадії банкрутства, суму податку на додану вартість -51725,00
грн., сплачену за отриманий товар від ТОВ "Магнезіт і К", яким
фактично повернуті вагони (оформлено угоду купівлі-продажу), отримані в
попередньому податковому періоді від ЦНІІТ "Менс", суму податку на
додану вартість -216600,00 грн., сплачену за отриманий товар від ТОВ
"Аттіс" (в ланцюгу придбання встановлено підприємство ПВКФ
"Южполіграфцентр", яке визнано банкрутом), крім того, сума податку на
додану вартість по ТОВ "Аттіс" включена до податкового кредиту у
серпні 2005 року, а оплата проведена у вересні 2005 року;

- у грудні 2005 року позивачем до
розрахунку суми бюджетного відшкодування включено суму податку на додану
вартість у розмірі 17241,00 грн., сплачену за отриманий товар від ТОВ
"Магнезіт і К" (вказана сума податку на додану вартість включена до
податкового кредиту у жовтні 2005 року, а оплата здійснена у листопаді 2005
року;

- у січні 2006 року позивачем до
розрахунку суми бюджетного відшкодування включено суму податку на додану
вартість у розмірі 333,34 грн., сплачену за отримані послуги від ТехПД Донецька
(вказана сума податку на додану вартість включена до податкового кредиту у
березні 2005 року, а оплата здійснена у грудні 2005 року), суму податку на
додану вартість у розмірі 992,65 грн., сплачену за отримані послуги від
Локомотивного депо (вказана сума податку на додану вартість включена до
податкового кредиту у жовтні 2005 року, а оплата здійснена у грудні 2005 року);

- у березні 2006 року позивачем до
розрахунку суми бюджетного відшкодування включено суму податку на додану
вартість у розмірі 333,00 грн. (відсутні документи, які підтверджують сплату
даної суми);

- у квітні 2006 року позивачем до розрахунку
суми бюджетного відшкодування включено суму податку на додану вартість у
розмірі 19416,75 грн., сплачену за отримані товари від ТОВ "Дніпровська
агропромислова компанія" (вказана сума податку на додану вартість включена
до податкового кредиту у серпні 2005 року, а оплата здійснена у березні 2006
року), суму податку на додану вартість у розмірі 71688,67 грн., сплачену за
отримані товари від ТОВ "Євротраст" (вказана сума податку на додану
вартість включена до податкового кредиту у листопаді  2005 року, а оплата здійснена у березні 2006
року).

На підставі акту перевірки
відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.04.07
№/0, яким зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ на суму
871369,00 грн.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з наступного.

19.12.06 позивачем до відповідача
подані уточнюючі розрахунки податкових зобов'язань з податку на додану вартість
у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за вересень, жовтень,
листопад, грудень 2005 року, січень, березень, квітень 2006 року, згідно яких
позивачем заявлені суми податку на додану вартість до відшкодування з бюджету
на рахунок платника у банку в загальній сумі 871369,00 грн.

В результаті перевірки правильності
визначення позивачем податкових зобов'язань з податку на додану вартість та
податкового кредиту за вказані періоди відповідачем порушень не виявлено.

Висновки відповідача щодо
відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування сум податку на додану
вартість, сплачених в складі ціні отриманого товару у відповідних податкових
періодах, зроблені на підставі аналізу господарської діяльності контрагентів
позивача, з якими позивача пов'язують відповідні правовідносини, на підставі
яких позивачем такі суми податку на додану вартість правомірно включались до
складу податкового кредиту, стану розрахунків з бюджетом цих суб'єктів
господарювання, суд вважає помилковими, такими, що не ґрунтуються на нормах
чинного законодавства.

Фактично пункт 1.8 Закону України
"Про податок на додану вартість", на який посилається відповідач, дає
лише визначення терміну "бюджетне відшкодування" і не визначає жодних
підстав, від яких би залежало право на податковий кредит. Пунктом 1.8 статті 1
Закону України "Про податок на додану вартість" визначається, що
бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим
Законом. Зазначений пункт безпосередньо не встановлює порядок визначення суми
бюджетного відшкодування, а відсилає до інших норм цього Закону.

Виходячи з положень пп.7.7 ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість", сума бюджетного
відшкодування напряму залежить від правильності визначення суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту, а не навпаки. При цьому на позивача
обов'язок доведення факту сплати податку на додану вартість до бюджету нормами
чинного законодавства не покладається.

Відповідно до положень статті 67
Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на
засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (частина 1 статті 19 Конституції України).

Чинне законодавство України,
зокрема Закон України "Про податок на додану вартість", не
встановлюють обов'язку покупця сплачувати податок на додану вартість до
бюджету, навіть в тому випадку, коли такий податок не буде сплачений продавцем
або іншою особою, з урахуванням суми податку, отриманого від покупця в ціні
товару. Відповідно до положень Закону України "Про податок на додану
вартість" сума податку на додану вартість, що включена до ціни товару, є
податковим зобов'язанням продавця товару, і саме продавець товару несе обов'язок
по сплаті цього податку до бюджету, у позивача ж, відповідно, виникає право, на
податковий кредит.

Згідно п.1.7 ст.1 вказаного Закону
податковий кредит - сума, на яку платник податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до пп.7.7.1 п.7.7. ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість" сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового
періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до
закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2 пункту 7.7. статті
7 цього Закону встановлено, якщо у наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому
періоді постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення
після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Пунктом 5.12 Порядку заповнення та
подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого
наказом Державної податкової адміністрації України від 30.05.97 №166,
передбачено, що таке від'ємне значення в наступному звітному податковому
періоді визначається як різниця між сумою податкових зобов'язань і сумою
податкового кредиту, з урахуванням залишку такого від'ємного значення минулого
звітного (податкового) періоду, що включається до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового) періоду.

Згідно пп.7.7.3 п.7.7. ст.7 Закону
платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому
повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього
податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається
платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного
періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення
зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування
наступних податкових періодів.

До декларації додаються розрахунок
суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових
розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів
(примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності
експортних операцій (пп.7.7.4 п.7.4 ст.7 Закону України  "Про податок на додану вартість").

Відповідно до визначеної Порядком
заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість,  затвердженого наказом Державної податкової
адміністрації України від 30.05.97 №166, форми розрахунку суми бюджетного
відшкодування зазначений розрахунок містить в рядку 1 значення залишку
від'ємного значення попереднього податкового періоду, за вирахуванням суми
податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного
періоду (рядок 24 податкової декларації звітного податкового періоду), в рядку
2 -  суму податкового кредиту
попереднього податкового періоду (рядок 17 податкової декларації попереднього
податкового періоду); в рядку 3 - суму податкового кредиту попереднього
податкового періоду, фактично сплачену отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг), і в
рядку 4 - суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (сума, указана в рядку 1,
у межах суми, указаної в рядку 3). Значення цього рядка переноситься до рядка
25 податкової декларації за поточний звітний податковий період.

Виходячи з аналізу зазначених правових
норм в їх сукупності, суд вважає помилковим визначення відповідачем в якості
обов'язкової умови бюджетного відшкодування податку на додану вартість фактичне
надходження сплачених позивачем сум податку на додану вартість до бюджету
(сплата податку на додану вартість продавцем до бюджету), оскільки визначальним
фактом в даному випадку є саме здійснення в попередньому податковому періоді
оплати за отримані товари (послуги)
постачальнику товару (послуг).

Також є помилковим висновок
відповідача щодо відсутності у позивача права на бюджетне відшкодування сум
податку на додану вартість, сплачених у відповідні звітні періоди за товар,
який отриманий в інші ніж ці звітні періоди. Такий висновок відповідача
суперечить зазначеним вище положенням Закону України "Про податок на
додану вартість", і не відповідає закріпленому в цьому Законі принципу
бюджетного відшкодування  -  повернення платнику податку з бюджету сум
податку на додану вартість у зв'язку з надмірною їх сплатою.

Згідно положень пп.7.7.2 Закону України
"Про податок на додану вартість", п. 5.12 Порядку заповнення та
подання податкової декларації з податку на додану вартість, до складу
податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду включається окрім
суми, зазначеній в рядку 17 декларації з податку на додану вартість за поточний
звітний (податковий) період, і залишок від'ємного значення попереднього
податкового періоду після бюджетного відшкодування (відображається у рядку 26
податкової декларації поточного звітного податкового періоду та переноситься до
рядка 23.2 податкової декларації наступного звітного періоду).

Таким чином, суми податкового
кредиту формуються за накопичувальним принципом.

Бюджетному відшкодуванню підлягає
частина від'ємного значення попереднього податкового періоду, фактично сплачена
постачальникам в цьому попередньому періоді, незалежно від терміну отримання
товару (послуг).

При цьому зазначений відповідачем
принцип, покладений в основу розрахунку бюджетного відшкодування, а саме:
проведення грошових розрахунків з постачальником за придбані товари, в даному
випадку не порушується.

Стосовно встановленого відповідачем
факту завищення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в
розмірі 51725,00 грн., сплаченого за отриманий товар  від ТОВ "Магнезіт і К", суд вважає,
що висновок відповідача про фактичне повернення
ТОВ "Магнезіт і К" отриманих в попередньому податковому
періоді вагонів не відповідає фактичним обставинам справи.

19.05.05 між позивачем та ТОВ
"Магнезіт і К" укладений договір купівлі-продажу № 06/05, відповідно
до якого позивач (продавець) на умовах попередньої оплати поставив на адресу
ТОВ "Магнезіт і К" напіввагони в кількості 4 штук на загальну суму
383800,00 грн., в т.ч. ПДВ -63966,68 грн., за накладною № 06/05-1 від 14.06.05
(1 напіввагон моделі 12-119 № 52712452, 3 напіввагона моделі 12-757 №56545718,
№ 56653223, № 56461874).

На отриману передоплату позивач
виписав податкову накладну від 20.05.05 № 6/06/05-1 на суму ПДВ 63966,68 грн.,
яка віднесена позивачем до складу податкових зобов'язань відповідного
податкового періоду.

25.08.05 між позивачем та ТОВ
"Магнезіт і К" укладений договір купівлі-продажу № 29/05, відповідно
до умов якого позивач (покупець) придбав у ТОВ "Магнезіт і К" 4
напіввагона на загальну суму 413799,98грн., в т.ч. ПДВ 68966,66 грн.

За накладною від 07.09.05 № 29/05-1
позивачем придбано 3 напіввагона моделі 12-757 №56545718, № 56653223, №
56461874 на суму ПДВ 51725,00 грн., за накладною від 25.10.05 № 29/05-2 -1
напіввагон моделі 12-119 № 52712452 на суму ПДВ 17241,67 грн.

За фактом поставки ТОВ
"Магнезіт і К" виписані податкові накладні № 9/1 від 07.09.05 на суму
ПДВ 51725,00 грн., № 10/1 від 25.10.05 на суму ПДВ -17241,67 грн., на підставі
яких зазначені в них суми податку на додану вартість включені позивачем до складу
податкового кредиту.

Виходячи з аналізу зазначених
правовідносин між позивачем з  ТОВ
"Магнезіт і К", вбачається, що поставка та отримання товару позивачем
здійснені в межах окремих, самостійних господарських зобов'язань, які ніяким
чином не пов'язані між собою, внаслідок чого в даному випадку отримання
позивачем напіввагонів, раніше поставлених в межах іншого правочину (договору),
не може розцінюватись як повернення товару в розумінні Закону України "Про
податок на додану вартість" з метою оподаткування здійсненої позивачем
операції (коригування суми податкових зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача).

Відповідно до ст.3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" податкова
звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, який є  обов'язковим
видом обліку, який ведеться підприємством. Підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій  згідно ст.
9 цього ж Закону є  первинні  документи, які  фіксують факти здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

З огляду на викладене суд вважає,
що кожна із здійснених позивачем операцій в межах договору від 19.05.05 № 06/05
і в межах договору від 25.08.05 № 29/05 підлягають відображенню в податковому
обліку окремо .

Щодо факту безпідставного включення
позивачем у березні 2006 року до розрахунку суми бюджетного відшкодування суми
податку на додану вартість у розмірі 333,00 грн. без документів, які б
підтверджували сплату даної суми, суд, враховуючи, що позивачем первинні
документи, які б свідчили про правомірність зазначеної дії не подані, в
матеріалах справи відсутні, вважає висновок відповідача правильним.

Таким чином, суд вважає, що
оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню в частині
зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі
871036,00 грн.

Стосовно зобов'язання відповідача
надати органу державного казначейства (третій особі) висновок щодо бюджетного
відшкодування ПДВ на суму 871369,00 грн., суд вважає, що в цій частині позовні
вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.7.7.5 п.7.7. ст.7
Закону України "Про податок на додану вартість" протягом 30 днів,
наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування
було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого
бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку
відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику
податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування
коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку
податкового органу (пп.7.7.6 п.7.7 ст.7 Закону України "Про податок на
додану вартість").

Підпунктом 7.7.8 статті 7 цього
Закону передбачено, що у разі, коли за результатами перевірки сум податку,
заявлених до відшкодування, платник податку або податковий орган розпочинає
процедуру адміністративного оскарження, податковий орган не пізніше наступного
робочого дня за днем отримання відповідного повідомлення від платника або
ухвали суду про порушення справи зобов'язаний повідомити про це орган державного
казначейства. Орган державного казначейства призупиняє процедуру відшкодування
в частині оскаржуваної суми до прийняття остаточного рішення з
адміністративного або судового оскарження.

Після закінчення процедури
адміністративного або судового оскарження податковий орган протягом п'яти
робочих днів, наступних за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний
надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що
підлягає відшкодуванню з бюджету.

Виходячи з наведених вище норм,
фактичних обставин справи, суд вважає, що на день вирішення даного спору
обов'язок відповідача щодо надання органу державного казначейства (третій
особі) висновку, на підставі якого здійснюється бюджетне відшкодування, не
виник.

Крім того, за нормами діючого
Порядку  відшкодування податку на додану
вартість, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України та
Головного управління  Державного
казначейства  України від 02.07.97 N
209/72, відшкодування податку на додану вартість з бюджету здійснюється
органами Державного казначейства України за висновками податкових органів або
за рішенням суду (пп.4.1 Порядку).

Платник податків у відповідності із
пп.15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами",  пп. 6.2 зазначеного вище Порядку наділений
правом звернутися до суду з позовом про стягнення надміру сплачених податків,
зборів (обов'язкових платежів) або на їх відшкодування.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги  цій частині є безпідставними,
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов
задовольнити частково.

Визнати недійсним, скасувати
податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Жовтневому
районі м. Дніпропетровська № /0 від 06.04.07 в частині зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі 871036,00 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з державного бюджету на
користь Комплексного науково-інноваційного центру Наукоємних та інформаційних
технологій "МЕНС", м. Дніпропетровськ,  1,70 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може
бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

31.08.07

Згiдно з оригіналом

Помічник судді

Н.Ф. Голов'яшкіна