ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"31" липня 2007 р.                                                                              Справа № 5/211-07

Суддя господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛО ЛТД», м. Київ

до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластюкрейн», м. Бориспіль

про
стягнення 27588,91 грн.,

за участю представників:

позивача:
Бойко Н.В. дов. від 15.02.2007р.

відповідача:
не з’явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛО ЛТД»(далі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластюкрейн»(далі –Відповідач) про стягнення 27588,91 грн. з яких 26706,83 грн. –основний борг та 882,08 грн. –пеня.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення своїх договірних зобов’язань не здійснив повний розрахунок за поставлений йому товар.

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 29.06.2007р. та 19.07.2007р., в судове засідання двічі не з’явився, відзиву на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ст. 75 ГПК України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пластюкрейн»та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛО ЛТД»було укладено договір поставки товару за № 518 від 05.12.2006р., згідно умов якого позивач –постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупцю пакувальні матеріали  (далі –товар), а відповідач –покупець зобов’язується прийняти товар та оплатити його на умовах договору.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціна на товар є договірною й встановлюється на кожну партію товару окремо в рахунках, що виставляються постачальником.

Відповідно до пункту 3.3 Договору сума договору складає 500000 грн.

Розрахунки за проданий товар здійснюються з відстрочкою платежу, дата оплати за кожну партію товару встановлюється в видаткових накладних та приймається сторонами до виконання (пункт 4.1, 4.2 договору).

Згідно пунктів 4.5 та 4.6 максимальна суму заборгованості не повинна перевищувати 50000,00 грн., а строк відстрочки на кожну поставку не повинен перевищувати 14 календарних днів.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що в разі затримки строків оплати товару, вказаних у накладних, покупець повинен оплатити постачальнику пеню в розмірі 0,04% від вартості неоплаченої партії товару, за кожен день прострочки.

Згідно п. 10.1 Договору він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2007р.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 48524,93 грн., що підтверджується видатковими накладними від 17.02.2007р. № ЄЛ-02/0582, від 05.03.2007р. № ЄЛ-03/0169, які підписані сторонами і скріплені печатками та довіреністю серії ЯНЛ від 10.02.2007р. № 698426, завірені копії яких залучені до матеріалів справи. Згідно видаткової накладної від 17.02.2007р. № ЄЛ-02/0582 позивачем поставлено плівку на суму 22462,66 грн. з урахуванням ПДВ, оплата повинна бути здійснена до 05.03.2007р.;  згідно видаткової накладної від 05.03.2007р. № ЄЛ-03/0169 позивачем поставлено плівку на суму 26062,27 грн. з урахуванням ПДВ, оплата повинна бути здійснена до 19.03.2007р.

Судом встановлено, що відповідач свої договірні зобов’язання щодо проведення оплати за поставлений товар виконав частково, перерахувавши на рахунок позивача 21818,10 грн. Таким чином за відповідачем  рахується заборгованість на суму 26706,83 грн.

Зазначена сума заборгованості також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків між сторонами у справі, який підписаний сторонами та скріплений печатками, завірена копія акту залучена до матеріалів справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога про сплату боргу від 12.04.2007р. за №147, що підтверджується чеком “Укрпошти” від 13.04.2007р. № 3168 та описом вкладення у цінний лист, завірені копії яких залучені до матеріалів справи, відповідно до якої позивач просить відповідача погасити заборгованість до 20.04.2007р. Зазначена вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, в порушення своїх договірних зобов’язань відповідач за поставлений товар не розрахувався в повному обсязі, у зв’язку з чим за останнім, на час розгляду справи, рахується заборгованість на загальну суму 26706,83 грн. –різниця між перерахованими коштами та загальною вартістю поставленого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 26706,83 грн. заборгованості.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань пеню, яка передбачена п. 7.2 Договору в розмірі 0,04% від простроченої суми за кожен день прострочення, що згідно розрахунку позивача складає 882,08 грн.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Здійснений позивачем розрахунок пені відповідає  вимогам законодавства та обставинам справи.

З огляду на викладене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 26706,83 грн. та 882,08 грн. - пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пластюкрейн»(08700, Київська область, м. Обухів, вул. Жовтнева, 37, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛО ЛТД»(01054, м. Київ, вул. Воровського, 33, ) 26706 (двадцять шість тисяч сімсот шість) грн. 83 коп. –заборгованості, 882 (вісімсот вісімдесят дві) грн. 08 коп. –пені,  276 (двісті сімдесят шість) грн. –витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. –витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя