ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  2/245

23.08.07

За позовом     Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фондуспеціального призначення  "Спецжитлофонд"

до                     Первинної профспілкової організації державної організації "Київмедавтотранс"

про                    стягнення 735,47 грн.

Суддя

Представники:

Від позивача          Калінчук В.В.

Від відповідача      Горда А.В.

Обставини  справи:

Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», позивач у справі, звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Первинної профспілкової організації державної організації «Київмедавтотранс» заборгованості за оренду житлового приміщення відповідно до договору № 454 від 01.09.2001р.

Ухвалою від  26.06.2007р. у справі № 2/245 було порушено  провадження  та розгляд справи призначений на 10.07.2007р.

Ухвалою від 10.07.2007р. суд відклав розгляд справи на 31.07.2007р., в зв’язку з неявкою у судове засідання представника відповідача та не поданням витребуваних судом документів.

В судовому засіданні представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає у повному обсязі та просить суд залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 77 ГПК України суд виніс ухвалу  про відкладення розгляду справи на 16.08.2007р., у зв’язку з необхідністю витребування нових доказів.

У судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.77 ГПК України, була оголошена перерва на 23.08.2007р.

На виконання вимог суду, відповідач у судовому засіданні подав нові письмові докази по справі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2001р. рішенням № 217/1194 Київської міської ради «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду КП «Київжитлоспецексплуатація»було створено комунальне підприємство «Спецжитлофонд».

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про будинки комунального підприємства утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»від 12.11.2001р. № 241, будинок № 13 по вулиці Баренбойма  використовується як будинок маневреного фонду КП «Спецжитлофонд».

01.09.2001р. Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд»та Первинна профспілкова організація державної організації «Київмедавтотранс»уклали договір оренди житлового приміщення. № 454.

На підставі вищевказаного договору відповідачу було надано в орендне користування житлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Баренбойма 13, кв. 88, загальною площею 19,90 кв. м., на термін з 01.09.2001р. по 31.12.2001р.

У. п. 2.2.3. розділу 2 договору, зазначено, що орендар зобов’язаний не пізніше останнього дня поточного місяця вносити плату за оренду житлового приміщення.

Після закінчення терміну дії договору, за відсутності будь яких заяв з боку сторін, дія даного договору пролонгувалась.

Будинок № 13 по вулиці Баренбойма  01.04.2005р. було передано на баланс ВАТ «Мостобуд», про що був укладений акт приймання-передачі, у зв’язку з цим позивач припинив нарахування відповідачу орендних платежів.

Як зазначає позивач, відповідач умови договору не виконав та оренду плату повністю не сплатив, в наслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.04.2005р. складала 735 грн. 47 коп.

Таким чином, відповідач порушив взяті на себе за договором зобов’язання.

В свою чергу відповідач у своєму відзиві на позовну заяву та представленими суду доказами спростував вищезазначені доводи позивача.

По-перше, відповідач вказує на те, що він не укладав з позивачем ніякого договору оренди і дізнався про існування цього договору тільки після отримання ухвали Господарського суду міста Києва.

По-друге, договір оренди № 454 від 01.09.2001р. був підписаний бухгалтером ППО ДО «Київмедавтотранс»Нечеглод О.М., яка не уповноважена на підписання договорів від імені ППО ДО «Київмедавтотранс».

Відповідно до статуту Київської міської профспілки працівників охорони здоров’я вищим органом первинної профспілкової організації є збори членів профспілки. Організацією виконання завдань ППО здійснює профспілковий комітет (виборний орган).

Згідно п. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким,  що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується  особами, уповноваженими  на  це  її  установчими документами,  довіреністю, законом   або   іншими   актами   цивільного   законодавства,   та скріплюється печаткою.

По-третє, за весь період дії договору на адресу ППО ДО «Київмедавтотранс»не надходили рахунки по орендній платі.

Як свідчить надані позивачем докази, оплату за оренду житлового приміщення здійснювала безпосередньо фізична особа  Нечеглод О.М.

Згідно п.2 ст.215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У відповідності з ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Оскільки договір оренди від імені відповідача було підписано фізичною особою без належних на то повноважень, яка в послідуючому безпосередньо вносила орендні платежі, тому у відповідача відсутня будь-яка заборгованість по орендним платежам перед позивачем за відсутності договірних відносин.

Обов’язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, які є юридично не обґрунтованими.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після  закінчення  десятиденного  строку з дня  його  підписання.

Суддя                                                                                               І.О.Домнічева