ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.09.2007
Справа №2-9/8591-2007

За позовом Акціонерний банк «Київська Русь» (м. Київ, вул. Хорива,11А, 04071)

До відповідача Алуштинської міської ради (м. Феодосія, вул. 8 Березня, 3, 98100)

Про визнання частково недійсним договорів і стягнення 98 146, 85 грн.

Суддя Пєтухова Н.С.

ПЕРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Борисова О.Ю.- представник, дов. пост. №156 від 01.08.2007 р.

Від відповідача – Ємельянов С.О.- представник, дов. пост. від 01.07.2007 р.

Сутність спору:  Позивач -  Акціонерний банк «Київська Русь» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом, в якому просить суд визнати частково недійсним договір про внесення змін до договору від 17.05.99, а саме в п. 1.1., п. 1.1.3. Розділу 1 «Предмет договору» договору про внесення змін у договір оренди приміщень від 17.05.99 виключити, що до складу орендованого майна входить: «пожежоохорона сигналізація, система кондиціонування, внутрішнє обладнання приміщень», в п.1.1.2. п.1.1. Розділу 1 «предмет договору», п. 5.5., 6.2 договору про внесення змін до договору, п. 1.2. договору, п. 4.3. договору визнати недійсними і виключити з договору. А також зобов’язати відповідача відшкодувати вартість меблів, кондиціонерів, пожежоохоронної сигналізації, перегородок в сумі 45 301 грн., відшкодувати вартість системи водопостачання на загальну суму 1 736, 08 грн., вартість модернізації охоронно-пожежної сигналізації на загальну суму 5 631, 52 грн., вартість ремонту у розмірі 45 478, 25 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що поліпшення зроблені за кошти банку і за згодою наймодавця, що відповідно до ст. 778 ЦК України надає право вимагати їх вилучення, або відшкодування витрат на них. Крім того, позивач посилається на норми ст. 232 ЦК України, а також на те, що договірні стосунки, що склались з відповідачем на цей час вкрай невигідні для банка.

Відповідач проти позову заперечує по мотивам, викладеним у відзиву на позов від 28.08.2007р.

У судовому засіданні 28.08.2007 р. була оголошена перерва до 17.09.2007 р. до 15:00 годин.

17.09.2007 р. судове засідання відбулось у присутності представників сторін: Від позивача| – Борисова О.Ю.- представник, дов. пост. №156 від 01.08.2007 р., Тимошенко С.Е.- представник, дов. пост. №10444 від 01.11.2006 р.; від відповідача – Ємельянов С.О.- представник, дов. пост. від 01.07.2007 р..

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, а також додатково надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, суд –

В с т а н о в и в:

19.05.1999 р. між ЗАТ «Бізнес-Центр ТТБ» та Акціонерним банком «Київська Русь» було укладено Договір оренди нежитлових приміщень за адресою: вул. 8 Березня, 3, м. Феодосія.

До цього договору сторонами внесено ряд змін. Так договором від 02.08.04 сторони дійшли згоди щодо зміни, зокрема розділу № 1 «Предмет договору», і виклали його у новій редакції , зазначивши, що після реконструкції, ремонту, переобладнання відповідно до плану приміщень до складу орендованого майна для розміщення Феодосійського філіалу АБ «Київська Русь» входить: приміщення, внутрішні інженерні мережі (водопостачання, каналізації, опалення, електропостачання, пожежної сигналізації, кондиціювання, локальної комп’ютерної мережі), внутрішнє обладнання приміщень.

Крім того внесено зміни в розділ 5 «Строк дії і умови зміни, розірвання договору», зокрема п.5.5. виклали у новій редакції, зазначивши що договір не підлягає розірванню у односторонньому порядку. Сторони приймають на себе зобов’язання не передавати свої права по цьому договору третім особам, а також не відмовляються в односторонньому порядку від виконання взятих на себе обов’язків за договором. В розділ 6 «Відповідальність сторін» внесено зміни, п. 6.2. зазначено, що у випадку порушення сторін взятих на себе зобов’язань до цього договору, сторона, що допустила порушення, відшкодовує іншій стороні в повній мірі шкоду, збитки або упущену вигоду, а також сплачує штраф в розмірі 10 % вартості переданого в оренду майна. Сплата штрафу не звільняє віл виконання зобов’язань за цим договором.

Договором від 01.02.05 внесено зміни до договору оренди від 19.05.99, зокрема сторони дійшли згоди щодо зміни пункту 1.2. договору, виклавши його у наступній редакції: «вартість майна, переданого в оренду, з 01.06.05 становить 1 950 000 гривень». А також внесено зміни  в розділ 4 «Взаєморозрахунки», зокрема пунктом 4.3. договору визначено, що розмін орендної плат може змінюватись, за згодою сторін. У випадках зміни діючого законодавства в частині формування орендних послуг, орендна плата переглядається Бізнес-Центром у односторонньому порядку і є обов’язковою для виконання.

Підстав для визнання договору недійсним у зазначеній частині судом не  вбачається, у зв’язку з наступним.

Відповідно до  ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності  правочину є  недодержання  в  момент вчинення  правочину  стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою - третьою,  п'ятою та  шостою  статті  203  цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст  правочину  не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам  цивільного  законодавства,  а   також   моральним   засадам суспільства. Особа,  яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення  учасника  правочину  має  бути  вільним   і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Договір у спірній частині, з урахуванням доповнень до нього, укладений з додержанням вимог встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України.

Особа якою вчинено спірний правочин, в тому числі при внесенні змін до договору оренди від 19.05.99 мала необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна договору вчиняється в такій самій формі,  що й договір, що змінюється. Зазначена вимога закону сторонами дотримано.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу України зміна договору допускається лише за  згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено статтею 653 ЦК України у разі  зміни  договору  зобов'язання  сторін  змінюються відповідно   до   змінених  умов  щодо  предмета,  місця,  строків виконання тощо.

При цьому статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно  до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з   урахуванням   вимог  цього  Кодексу,  інших  актів  цивільного законодавства,  звичаїв  ділового  обороту,  вимог  розумності  та справедливості.

З спірних договорів вбачається що сторони дійшли згоди щодо умов оренди нерухомого майна, що є предметом договору на свій розсуд.

Відповідно до ст. 778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо поліпшення можуть бути відокремлені від речі  без  її пошкодження, наймач має право на їх вилучення.

Якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на  відшкодування  вартості  необхідних  витрат  або  на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Питання віднесення витрат, пов’язаних з поліпшеннями які неможна відокремити вирішується залежно від того, чи проведені вони за погодженням з наймодавцем або ні. У першому випадку орендар має право вимагати від наймодавця відшкодування їх вартості після припинення договору.

Вимоги щодо вилучення поліпшень позивачем не заявлено.

Відповідно до п. 4 ст. 778 ЦК України частка наймача у праві власності на орендовану річ виникає лише у випадку, якщо   в   результаті  поліпшення,  зробленого  за  згодою наймодавця,  створена нова  річ.

Отже зміни до розділу 1 договору внесено правомірно.

Крім того, згідно з умовами п. п. 3.2 Договору Банк взяв на себе зобов’язання утримувати орендоване приміщення  і мережі у ладному стані та при необхідності здійснювати їх ремонт, дотримуватись правил пожежної небезпеки і санітарні норми.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Статтею 526 встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти  виконання  особисто,  якщо інше не встановлено договором або законом,  не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Таким чином пункт 5.5. договору в редакції з урахування додаткової угоди від 02.08.04 відповідає вимогам закону і ніяким чином не порушує прав або законних інтересів сторін за договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки порушення зобов’язань. У випадку порушення зобов’язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом в тому числі сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Так сторони дійшли згоди щодо настання наслідків невиконання будь-якою з сторін зобов’язань за договором. Пунктом 6.2. договору з урахуванням договору про внесення змін від 02.08.04, встановлено, що у випадку порушення сторін взятих на себе зобов’язань до цього договору, сторона, що допустила порушення, відшкодовує іншій стороні в повній мірі шкоду, збитки або упущену вигоду, а також сплачує штраф в розмірі 10 % вартості переданого в оренду майна. Сплата штрафу не звільняє віл виконання зобов’язань за цим договором.

Таке положення договору не суперечить діючому законодавству та не порушує прав та обов’язків сторін.

Статтею 623 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник,   який  порушив  зобов'язання,  має  відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір   збитків,   завданих   порушенням    зобов'язання, доказується кредитором. Збитки   визначаються   з  урахуванням  ринкових  цін,  що існували  на  день  добровільного  задоволення  боржником   вимоги кредитора  у  місці,  де  зобов'язання  має бути виконане,  а якщо вимога не була  задоволена  добровільно,  -  у  день  пред'явлення позову,  якщо інше не встановлено договором або законом.  Суд може задовольнити вимогу про відшкодування  збитків,  беручи  до  уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При   визначенні  неодержаних  доходів  (упущеної  вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Якщо за порушення зобов'язання встановлено  неустойку,  то вона   підлягає   стягненню   у  повному  розмірі,  незалежно  від відшкодування збитків. (ст. 624 ЦК України.).

Відповідно до ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка  що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами, тобто всі умови  договору з моменту його укладення однаково обов’язкові для виконання сторонами.

Помилковим є посилання позивача на ст. 232 Цивільного кодексу України оскільки внесені зміни до договору відповідають наведеним нормам права і не порушують інтересів сторін.

Отже у суду відсутні підстави для задоволення позову як в частині визнання договору недійсним у зазначеній в позові частини так і в частині відшкодування витрат.

Відповідно до ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень тими засобами доказування, якими мають бути підтверджені певні факти.

Враховуючи те, що позивач не обґрунтував свої вимоги належними доказами, суд не знаходить законних підстав для їх задоволення, а тому в позові слід відмовити.

Витрати по оплаті держмита і на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на позивача відповідно до ст.  49  ГПК України.

Рішення оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України і підписано  17.09.2007 р.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 33, 77, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Петухова Н.С.