ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2007 р.
№ 2/1800-НМ

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши    касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Євроспецбуд"

на                         рішення господарського суду Житомирської області від 16.02.2007р. та

постанову Житомирського апеляційного господарського суду

від 07.06.2007р.

у справі        №2/1800-НМ

за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроспецбуд"

до                      Новоград-Волинської міської Ради

про                    визнання права власності на майно,

за участю представників сторін:

від позивача: Дубовик П.В. (довіреність від 08.10.07 №15),

від відповідача: Анциборенко Н.М. (довіреність від 21.09.07 №9/2917),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євроспецбуд" звернулося до господарського суду Житомирської області з позовом до Новоград-Волинської міської ради і просило суд визнати за ним право власності на нерухоме майно –комплекс, а саме: склад "А", площею 108,7 кв.м., операторну-прохідну "Б", загальною площею 52,2 кв.м. бетонну огорожу №1, довжиною 150 м погонних, що знаходяться на земельній ділянці площею 1,3768 га у м.Новоград-Волинському, вул. Вокзальна, 5, а також просить заборонити відповідачу вчиняти дії, що призведуть до порушення права власності позивача на вказаний  комплекс, у тому числі заборонити відповідачу вчиняти дії щодо відчуження земельної ділянки у м.Новоград-Волинському, вул.Вокзальна, 5-б, площею 1,0810 га.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що виконання прийнятих відповідачем рішень, у подальшому порушуватиме його право власності на придбані будівлі. А саме, рішення №448 від 28.10.2005р. "Про передачу у власність, надання у користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин", пунктом 33, якого затверджено перелік ділянок несільськогосподарського призначення для продажу суб'єктам підприємницької діяльності на земельних торгах, у т.ч. земельної ділянки по вул.Вокзальній, 5-б у м.Новоград-Волинському площею 1,3 га; рішення №476 від 30.11.2005р. "Про підготовку та проведення земельного аукціону в м.Новоград-Волинському" щодо затвердження технічного паспорту земельної ділянки по вул.Вокзальній, 5-б м.Новоград-Волинському та проведення аукціону з метою продажу цієї земельної ділянки; рішення №502 від 12.01.2006р. в частині призначення аукціону з метою продажу земельної ділянки по вул.Вокзальній, 5-б у м.Новоград-Волинському загальною площею 1,0810 га.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається, зокрема, на те, що ним не оспорюється право власності позивача на будівлі, а саме склад "А", площею 108,7 кв.м., операторну-прохідну "Б", загальною площею 52,5 кв.м., огорожу №1. Прийняті ним рішення не визнані  судом недійсними.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 16.02.2007р. (суддя Сичова О.П.), залишеним без змін постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 07.06.2007р. (головуючий, суддя Ляхевич А.А., судді Вечірка І.О., Зарудяна Л.О.), у задоволенні позову відмовлено з мотивів його необґрунтованості, оскільки рішення, прийняті відповідачем, стосуються земельної ділянки у м.Новоград-Волинському, вільної від забудови і не порушують права власності позивача на нерухоме майно, придбане ним за договором купівлі-продажу від 22.07.2004р.  Окрім того, право власності позивача на майно  відповідачем не оспорюється.

Не погоджуючись з  вказаними рішенням та постановою, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить суд їх скасувати, як такі, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що не підлягає  задоволенню з таких підстав.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Судами двох інстанцій встановлено, що між ВАТ "Житомирнафтопродукт" (продавець) та позивачем (покупець) було укладено договір купівлі-продажу від 22.07.2004р., відповідно до якого ВАТ "Житомирнафтопродукт" продало, а позивач купив комплекс - нежитлові будівлі бази, а саме: склад "А" площею 108,7 м.кв., операторну-прохідну "Б" загальною площею 52,2 м.кв., огорожу №1, що знаходиться в місті Новоград-Волинський по вулиці Вокзальній, будинок №5. Вказаний договір нотаріально посвідчений та зареєстрований Державним комунальним підприємством "Новоград-Волинське міжміське БТІ" 29.07.2004р.

Отже, з огляду на приписи статей 182, 210, 334, 657 ЦК України право власності у позивача на вказані об'єкти виникло 29.07.2004р.

Земельна ділянка площею 1,3768 га по вул.Вокзальній, 5 у м.Новоград-Волинському знаходилась у постійному користуванні ВАТ "Житомирнафтопродукт".

Відповідно до ст.120 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час укладання договору купівлі-продажу) при переході права власності на будівлю  і  споруду  право власності  на  земельну  ділянку або її частину може переходити на підставі  цивільно-правових  угод,  а  право  користування  -   на підставі договору оренди.

Рішенням Новоград-Волинської міської ради №374 від 14.01.2005р. дію пункту 11 рішення виконкому №473 від 13.12.2000, яким було підтверджено право користування ВАТ "Житомирнафтопродукт" земельною ділянкою 1,3768 га по вул.Вокзальній, 5 у місті Новоград-Волинському, припинено, а Державний акт №133 від 02.02.2001 на право постійного користування ВАТ "Житомирнафтопродукт" вказаною земельною ділянкою визнано таким, що втратив чинність (а.с.68 т.1). Саму земельну ділянку зараховано до земель запасу міської забудови.

Згідно ст.123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Рішенням відповідача №448 від 28.10.2005р. затверджено перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення для продажу суб'єктам підприємницької діяльності на земельних торгах, а також надано дозвіл на складання проектів відведення цих земельних ділянок та виготовлення експертної грошової оцінки (а.с.70 т.1). Згідно додатку №3 до цього рішення до переліку земельних ділянок, які виставляються на земельні торги, увійшла земельна ділянка площею 1,3 га по вул.Вокзальній, 5-б у м.Новоград-Волинському (а.с.71 т.1).

Рішенням відповідача №476 від 30.11.2005р. затверджено технічний паспорт земельної ділянки несільськогосподарського призначення під забудову об'єкту оптової торгівлі та складського господарства на вул.Вокзальній, 5-б площею 1,0810 га та вирішено провести аукціон у м.Новоград-Волинському з метою продажу земельної ділянки за вказаною адресою (а.с.65, 66 т.1).

Рішенням виконкому відповідача №477 від 28.12.2005р. (а.с.64 т.1), затвердженого рішенням відповідача №511 від 22.02.2006р. (а.с.69 т.1), надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок для передачі їх в оренду, зокрема, позивачу –ділянку по вул.Вокзальна,5 для обслуговування нежитлових будівель, складу, операторної-прохідної (договір купівлі-продажу від 22.07.2004р.).

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 12.09.2006р, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.02.2007р. (а.с.35-38 т.1, а.с.9-10 т.2), в адміністративній справі №2/1997"НМ" відмовлено позивачу у задоволенні позову до відповідача про визнання не чинними рішень останнього №448 від 28.10.2005р., №476 від 30.11.2005р., №502 від 12.01.2006р.

Вказаними судовими актами встановлено, що бетонна огорожа позивача, придбана ним за договором купівлі-продажу від 22.07.2004р, не являється будівлею, у зв'язку з чим виконкомом Новоград-Волинської міської ради було правомірно прийнято рішення від 28.12.2005р. про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для передачі їх в оренди позивачу у розмірі достатньому для обслуговування придбаних ним складу та операторної-прохідної , а саме у розмірі  0,29 га.

Також вказаними судовими актами встановлено, що дії відповідача, як власника земельної ділянки загальною площею 1,3768 га по вул.Вокзальній, 5 та 5-б у м.Новоград-Волинському, по організації торгів з продажу решти земельної ділянки площею 1,0810 га по вул.Вокзальній, 5-б, незайнятої забудовою, не позбавляють позивача права взяти участь у таких торгах на загальних підставах.

Факти, встановлені судовими актами в адміністративній справі №2/1997"НМ", в силу ч.2 ст.35 ГПК України, під час розгляду даної справи не доводяться знову.

Обґрунтовуючи заявлений у даній справі позов про визнання права власності, позивач посилається на те, що придбана ним бетонна огорожа розміщена по периметру земельної ділянки, яку відповідач своїми рішеннями виділив для продажу на земельному аукціоні, що, на думку позивача, порушує його право власності на вказану огорожу.

Відповідно до ст.20 ГК України та ст.16 ЦК України судовий захист прав і законних інтересів суб’єкта господарювання  здійснюється шляхом розгляду справ зокрема, за позовами про визнання наявності або відсутності прав.

В силу ст.392 ЦК України власник може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

При цьому, спір про право характеризується наявністю розбіжностей (суперечностей) між суб’єктами правовідносин з приводу їх прав та обов’язків та неможливістю їх здійснення без усунення перешкод в судовому порядку. Спір про право може мати місце також у випадку, коли на шляху здійснення особою права виникають перешкоди, які можуть бути усунуті за допомогою суду.

Між тим, судами двох інстанцій встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що відповідач не оспорює право власності позивача на придбане ним за договором-купівлі продажу від 22.07.2004р. майно.

Посилання скаржника на те, що за вказаним договором ним був придбаний комплекс (нежитлові будівлі, бази), який знаходиться на земельній ділянці площею 1,3768 га, колегія суддів, враховуючи приписи ст.35 ГПК України, не приймає до уваги, оскільки судовими актами в адміністративній справі №2/1997"НМ" було встановлено, що на вказаній земельній ділянці раніше знаходилась нафтобаза, якою є багатофункціональні системи з об'єктами різного виробничо-побутового призначення, до яких входять виробничі та побутові будівлі, резервуари, технологічні трубопроводи, насосні станції, залізничні естакади та під'їзні шляхи, споруди та обладнання для відпуску нафтопродуктів в залізничні та автомобільні системи, інженерні конструкції, пожежні засоби, техніка та системи, допоміжні споруди та інше. Однак, господарська діяльність з реалізації нафтопродуктів на вищезазначеному об'єкті не велась з 1993 року, а технологічне обладнання було демонтовано. Отже, позивачу було продано лише частину будівель і споруд, які не є нерозривно пов'язаним комплексом.

Таким чином,  за відсутністю факту оспорення або не визнання відповідачем права власності позивача на майно, придбане ним за договором купівлі-продажу від 22.07.2004р., а також з огляду на те, що прийняті відповідачем рішення щодо організації торгів з продажу земельної ділянки площею 1,0810 га визнані адміністративними судами у справі №2/1997"НМ", такими, що не суперечать чинному законодавству та не порушують права власності позивача на його майно, колегія суддів погоджується з висновком судів двох інстанцій про необґрунтованість заявлених до відповідача позовних вимог.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваних рішення та постанови.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроспецбуд" залишити без задоволення,  а постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 07.06.2007р. у справі №2/1800-НМ  - без змін.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій