ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007 р.
Справа № 15/75

Господарський  суд  Івано - Франківської області в складі судді  Деделюка Бориса ВІасильовича

при секретарі судового засідання Суфрищук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом:  Державного міського підприємства "Івано - Франківськтеплокомуненерго",

вул. Б.Хмельницького, 59-а, м.Івано - Франківськ, 76006

до відповідача: Приватного виробничого комерційного підприємства "Вікторі", вул. Миколайчука, 15/25, м. Івано - Франківськ, 76000.

про розірвання договору та стягнення 29 000 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Давидова Н.П. - юрисконсульт, довіреність 352-2/07 від 10.01.2007 року;

від відповідача: Шкромида В.М. - директор.

Представникам сторін роз”яснено права та обов”язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Згідно поданих клопотань технічна фіксація судового процесу не здійснюється. Відводу складу  суду не заявлено.

В судовому засіданні 09.07.2007 року оголошувалась перерва до 16.07. 2007 року.

встановив:

Державне міське  підприємство "Івано - Франківськтеплокомуненерго"  звернулася в суд із позовом  до  приватного виробничого комерційного підприємства "Вікторі" про розірвання договору та повернення 29 000грн.

В  судовому засіданні 20.06.07р представником позивача на підставі ст. 22 ГПК України, подано  заяву  про уточнення  позовних вимог, згідно якої позивач  просить стягнути з відповідача  заборговність в сумі 29000,00 грн., 3451,00 грн. пені, інфляційних збитків в сумі 7772,00 грн. та 3% річних в сумі 2261,66 грн. Обгрунтовуючи заявлене клопотання, посилається на те, що сторонами згідно угоди від    09.11.2004 року розірвано договір від 05.03.2003 року.

Враховуючи закріплений ст.129 Конституції України принцип дизпозитивності учасників судового процесу, зокрема, дизпозитивний характер прав позивача, визначено ст.22. ГПК України, щодо права позивача до прийняття рішення у справі змінити підставу або предмет  позову, предметом даного позову є  стягнення  з відповідача заборговності  в сумі 29000,00 грн., 3451,00 грн. пені, інфляційних збитків в сумі 7772,00 грн. та 3% річних в сумі 2261,66 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов.

Розглянувши документи і матеріали, подані учасниками процесу та витребувані судом, заслухавши пояснення представників сторін,  з"ясувавши обставини, на яких грунтуються  їх вимоги та заперечення,  оцінивши докази, що мають значення для об"єктивного  вирішення спору, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

05.03.2003 року між Державним  міським  підприємством  "Івано -Франківськтеплокомуненерго" та  приватним виробничим комерційним  підприємством "Вікторі" укладено договір купівлі - продажу ємнкостей дюралюмінієвих  в кількості  2 - х штук. Ціна  однієї одиниці товару становить 120 000,00 грн., а загальна вартість товару,  відповідно умов укладеного сторонами договору складає  240 000,00 грн

Відповідно п.2.1 укладеного між сторонами договору,  відповідач зобов’язувався передати товар, а позивач в свою чергу оплатити вартість даного товару  шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом 4-х місяців з моменту підписання договору.

На виконання умов договору  позивачем здійснено авансові платежі на загальну суму 29 000, 00 грн. Зазначений факт не заперечується відповідачем та підтверджується наявними у справі копіями платіжних доручень.

09.11.2004 року сторонами укладено  угоду, згідно якої розірвано договір від 05.03.2003 року та  відповідно до укладеної угоди,  відповідач зобов"язувався повернути на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 29000,00 грн.

14.02.2007 року  позивач звернувся до відповідача з листом - пропозицією  щодо  повернення одержаних від позивача коштів в сумі 29000,00 грн., однак  дана пропозиція відповідачем залишена без відповіді та виконання.

Згідно  приписів ч.1.ст.509 ЦК України, зобов”язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов”язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, в тому числі сплатити гроші, а  кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов”язку.

В розумінні ст.174 ГК України, господарські зобов"язання можуть виникати з договору та інших угод, передбачених законодавствам, а також з угод, які не передбачені законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.193  ГК України, господарські зобов"язання повинні виконуватись належним чином.

Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінений або розірваний лише за згодою сторін, а також за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного  порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов"язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов"язання не допускається.                                                                                                   За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з Приватного виробничого комерційного підприємства "Вікторі" 29 000,00 грн., є   обгрунтованими, а позов в цій частині таким, що підлягає задоволенню.

Що стосується позову в частині стягнення з відповідача 3451,00 грн. пені, інфляційних збитків в сумі 7772,00 грн. та 3% річних в сумі 2261,66 грн., враховуючи обставини, викладені в заяві про уточнення позовних вимог, відповідач обгрунтованого розміру їх суду не подано  тому позов в цій частині слід залишити без розгляду. Окрім цього, суд звертає увагу позивача на те,  що до заяви не додано належних доказів, які підтверджують сплату державного мита у встановленому обсязі.

За  таких обставин суд прийшов до висновку  про залишення  позову без розгляду в частині  стягнення з відповідача  пені, інфляційних збитків та 3% річних.

Згідно приписів, встановлених ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.                                                                       Відповідач доводи позивача в частині позову щодо стягнення   29 000,00 грн. не спростував, доказів повернення коштів  суду не представив.

Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, на нього, відповідно до положень ст.49 ГПК України, слід покласти судові витрати понесені позивачем.                                                             На підставі ст.124 Конституції України, керуючись  ст.ст.174, 193, 230, 232, 275 ГК України, ст. 625 ЦК України, ст.33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного виробничого комерційного підприємства "Вікторі", вул. Миколайчука, 15/25, м. Івано - Франківськ, 76000, ( код. 25069895) на користь Державного  міського підприємства "Івано-Франківськтеплокомуненерго", вул. Хмельницького,59а, м. Івано -Франківськ, 76006 ()  кошти в сумі 29000,00 грн.,  290,00 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення  пені в сумі 3451,00 грн,  7772,00 грн. інфляційних збитків та 3% річних  в сумі 2261,66 грн. позов залишити без розгляду.м

законної сили.

Суддя                                                                                           Деделюк Борис Васильвич

рішення складене в повному обсязі  23.07.07 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Вінтоняк О.І.