ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" серпня 2007 р.
Справа  № 3/178-07-5285

За позовом:  Державного підприємства "Балтське лісове господарство"

До відповідача: Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації

Про: стягнення 4644 грн.

Суддя  Д’яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне підприємство "Балтське лісове господарство" звернувся до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача - Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації  борг в сумі 3600 грн. за фактично поставлений товар згідно відповідних накладних та суму інфляційних в розмірі 729 грн. і 3% річних в розмірі 315 грн., нараховані за прострочення виконання зобов’язання.

Відповідач в судове засідання не з’явився, витребувані судом документи не надав, своє право на захист не використав, у зв’язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалам на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, встановив.

18.06.2004 р. Державним підприємством "Балтське лісове господарство" було відпущено, а Управлінням капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації отримано Товар (лісопродукцію –пиломатеріали обрізні) на загальну суму 3600 грн., що підтверджується відповідною довіреністю на отримання матеріальних цінностей серії ЯЗА №426186 та накладною №001596 від 18.06.2004р.

08.05.2007р. позивач звернувся з письмовою вимогою (вихідний № 249) до відповідача про сплату ним заборгованості в сумі 3600 грн. за фактично переданий ним у власність товар 18.06.2004р.

Невиконання відповідачем визнаних ним зобов’язань обумовило дії Державного підприємства "Балтське лісове господарство" по зверненню до суду для захисту своїх порушених прав та інтересів.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу України та статтею 526 Цивільного Кодексу України  передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб’єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п.5 ст.261 Цивільного кодексу України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 257 чинного Цивільного кодексу України від 16.01.2003р. (із змінами та доповненнями)  загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У вирішенні питання стосовно моменту виникнення зобов’язання відповідача розрахуватись за фактично переданий у власність Товар, суд виходить із приписів ст.ст. 261, 530 Цивільного кодексу України. Приймаючи до уваги надіслання позивачем письмової вимоги від 08.05.2007р. за № 249 про необхідність розрахуватись за фактично переданий у власність товар 18.06.2004 р. на суму 3600 грн., на момент вирішення спору, суд не знаходить підстав для застосування інституту позовної давності, вважаючи, за необхідне зобов’язати відповідача виконати зобов’язання по розрахунку за отриманий від позивача товар.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача щодо сплати Відповідачем 3% річних та суми інфляційних за несвоєчасне виконання розрахунків, вважає його вірним, але таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так як позивачем направлено відповідачу письмову претензію з вимогою сплатити за наявну заборгованість лише 08.05.2007р. за № 249, а сторонами письмово не обумовлено момент настання обов’язку у відповідача розрахуватись за фактично отриманий Товар, суд виходить із приписів ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України і вважає, що такий обов’язок у Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації виник саме з моменту пред’явлення письмової вимоги, а отже нараховані позивачем штрафні санкції за попередній період стягненню не підлягають.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з відповідача суми заборгованості в розмірі 3600 грн.

На підставі ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони –пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.  44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Управління капітального будівництва Одеської обласної державної адміністрації (65107, м. Одеса, м. Котовськ вул. Канатна, 83), ) на користь Державного підприємства "Балтське лісове господарство" (66101, Одеська область, м. Балта, вул. Шевченка, буд. 5а) р/р 1 в ВАТ МТБ, м. Іллічівськ, МФО 328168, ) заборгованість в розмірі 3600 (три тисячі шістсот) грн., державне мито в сумі 79 (сімдесят дев’ять) грн. 05 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 91 (дев’яносто одна) грн. 45 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя