СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

04.06.07                                                                                 Справа № 7/243ад.

Суддя Калашник Т.Л.  розглянув матеріали справи за позовом

Прокурора Жовтневого району м. Луганська в інтересах держави в особі Державної інспекції з енергозбереження, м. Київ в особі територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області, м. Луганськ

до Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго", м. Луганськ

про стягнення 10886 грн. 94 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Шоха С.Є.,   довіреність № 12/139-1016 від 10.05.07;

від відповідача –Митрошина М.А.,   довіреність № 15/42-17-153 від 13.03.07;

прокурор –Максимова Ю.В., посвідчення № 13 від 16.02.06.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення 10886 грн. 94 коп. підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів.

Відзивом на позовну заяву № 15/42-17-301 від 01.06.07 відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, а саме у сумі 10886 грн. 94 коп.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

У відповідності до ст. 9 Закону України ”Про енергозбереження” від 01.07.94 № 74/94 (далі –Закон) основою для здійснення управління у сфері енергозбереження, є зокрема, здіснення функцій по контролю у відповідній сфері.

Державна інспекція з енергозбереження, тобто відповідач у даній справі, є органом державного управління у цій сфері, що закріплено у п.1 Положення  про Державну інспекцію з енергозбереження, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.00 № 1039.

Статтею 26 Закону передбачено, що державний контроль у сфері енергозбереження здійснюється згідно з порядком, встановленим Кабінетом Міністрів України. Державному контролю підлягає енергетичне господарство, що включає всі підприємства і установи по отриманню, переробці, перетворенню, транспортуванню, зберіганню, обліку та використанню паливно-енергетичних ресурсів, розміщених на території України.

Механізм проведення Державною інспекцією з енергозбереження перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів та усунення фактів їх неефективного використання на підприємствах, в установах та організаціях встановлений відповідним Порядком проведення перевірок ефективності використання паливно-енергетичних ресурсів на підприємствах, в установах та організаціях та усунення фактів їх неефективного використання, затвердженим наказом Державного комітету України з енергозбереження  від 04.08.00 № 64, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.09.00 за № 653/4874.

Так, на виконання покладених на нього зазначених вище функцій контролю, позивачем в особі структурної одиниці –Територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області - було проведено комплексну перевірку стану використання паливно-енергетичних ресурсів  теплопостачальними підприємствами.

За результатами перевірки позивачем було складено акт № 18-12/014 від 26.01.07 (а.с.6-14), зі змісту якого вбачається з боку відповідача:

- факти неекономного та неефективного використання палива на котельній Кавказька –зокрема нераціональні втрати природного газу на котлі склали 0,941 тис. м3/рік на суму 537 грн. 94 коп.;

- факти неекономного та неефективного використання теплоенергії на надземних теплових мережах від котельної Тухачевського –зокрема втрати теплової енергії склали 31,03 Гкал/рік на суму 4905 грн. 53 коп.

На підставі даного акту комплексної перевірки стану використання паливно-енергетичних ресурсів  теплопостачальними підприємствами № 18-12/014 від 26.01.07 позивачем застосовано подвійну плату у загальній сумі 10886 грн. 94 коп.

Відповідно до п. "е"  ст. 11 Закону економічні заходи для забезпечення енергозбереження передбачають, зокрема, введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами.

Відповідальність за порушення законодавства про енергозбереження несуть особи, винні, зокрема, у використанні паливно-енергетичних ресурсів з систематичним перевищенням стандартизованих енергетичних рівнів та порушенні вимог щодо раціонального використання та ощадливого витрачання паливно-енергетичних ресурсів (п. "є" ч. 2 ст. 27 Закону).

Відповідно до абзацу 2 р. ІІ Додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.09.93  № 699 "Про заходи щодо ефективного використання газу на інших паливно-енергетичних ресурсів в народному господарстві", якщо перевитрати газу та інших паливно-енергетичних ресурсів викликані недодержанням технологічної дисципліни (незадовільний стан устаткування, відсутність або недотримання роботи устаткування за режимними та технологічними картками, відсутність теплоутилізаційного устаткування, систем автоматики), споживач сплачує за річний обсяг перевитрат газу та інших паливно-енергетичних ресурсів у двократному розмірі встановленої на них ціни. Плата  вноситься одразу після обстеження підприємства Державного інспекцією з енергозбереження.

На виконання зазначених вище нормативних актів та результатів перевірки Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області винесено постанову № 18-12/014-1 від 26.01.07 про застосування підвищеної плати за нераціональне використання палива та інших паливно-енергетичних ресурсів (а.с.15), якою до відповідача застосовано подвійну плату за перевитрати ПЕР у розмірі 10886 грн. 94 коп.

Відповідачем позов визнано у повному обсязі, доказів перерахування підвищеної плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів не надано.

За вказаних обставин вимоги позивача за позовом підтверджені матеріалами справи, відповідають фактичним обставинам, тому підлягають до задоволення повністю.

Питання по судових витратах не вирішується, оскільки прокурор звільнений від їх сплати у встановленому порядку, а ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено їх стягнення у даних випадках.

Згідно ст. 160, 167 Кодексу адміністративного судочинства оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що повний текст постанови буде виготовлений та підписаний у п’ятиденний строк.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 89, 94, 98, 136, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в  :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Луганського обласного комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Луганськтеплокомуненерго",  м. Луганськ, кв. Восточний, 22,   на користь Державної інспекції з енергозбереження,  м. Київ, вул. Краківська, 17,   в особі територіального управління Державної інспекції з енергозбереження по Луганській області, м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1а, , одержувач: Державний бюджет України на розрахунковий рахунок 0002 банк УДК в Луганській області, МФО 804013, код 24046582, код бюджетної класифікації 21081100 - 10886 грн. 94 коп. підвищеної плати.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 07.06.07.

Суддя                                                                              Т.Л.Калашник