Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.                                                           Справа № 4749-8/0

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Шевель О.В., судді Барбашова С.В. , Бухан А.І.

при секретарі Парасочці Н.В.

за участю представників сторін:

позивача –Симоненка В.Г. –дов.,

відповідача –не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вхідний № 2166С/3-9) на ухвалу господарського суду Сумської області від 04 червня 2007 року по справі № 4749-8/0

за позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»НАК «Нафтогаз України», м. Суми

до  Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестор –96», м. Суми

про  стягнення 1260000 грн.

встановила:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» НАК «Нафтогаз України», звернувся до господарського суду Сумської області з позовом, в якому просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестор-96» на свою користь 1260000 грн., а також віднести на відповідача свої витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 04 червня 2007 року по справі № 4749-8/0 (суддя Кіяшко В.І.) позовні матеріали повернуто позивачу.

Позивач з даною ухвалою не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Сумської області від 04 червня 2007 року по справі № 4749-8/0 та передати справу на розгляд до господарського суду Сумської області. В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення господарським судом норм матеріального права, вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необгрунтованою, оскільки відповідно до діючого законодавства України, із позовних заяв майнового характеру, які подаються до господарських судів, державне мито справляється у розмірі одного відсотка ціни позову, але не меньше шести неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Як вказує позивач, держмито ним сплачене у розмірі, встановленому законодавством, що підтверджується доданим до позовної заяви платіжним дорученням про сплату державного мита № 3100 від 30.05.2007 року.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не надав, в судове засідання не з’явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення за вихідним № 009282.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі доводи позивача, заслухавши у судовому засіданні пояснення уповноваженого представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне:

повертаючи позовну заяву позивача місцевий господарський суд посилався на те, що в порушення ст. 63 п.4 ГПК України позивачем не додано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі. При цьому, у оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що при поданні позову позивачу необхідно сплатити за вимогою про стягнення 1260000 грн. – 25500 грн. державного мита. Інших підстав для повернення позовної заяви місцевим господарським судом не зазначено.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого господарського суду, що викладені в оскаржуваній ухвалі, вважає їх такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства з наступних підстав:

Згідно зі статтею 63 п. 4 ГПК України позовна заява повертається без розгляду, у випадку, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 року №7-93 «Про державне мито» (зі змінами та доповненнями, що були чинними на дату подання позивачем позовної заяви) державне мито із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів сплачується у розмірі 1% ціни позову але не менше 6 неоподаткованих мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи свідчать, що при зверненні до суду з позовом про стягнення з відповідача 1260000 грн. позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення № 3100 від 30.05.2007 року про сплату державного мита в сумі 12600 грн., тобто, у розмірі, що становить 1 % від ціни позову.

Таким чином, позивачем сплачено держмито у розмірі, встановленому законом, та підстави для повернення позовної заяви у зв‘язку з неподанням доказів сплати держмита у встановленому розмірі у господарського суду Сумської області були відсутні.

На цій підставі колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, у зв‘язку з порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права.

З огляду на зазначене та керуючись ст. ст.  99, 101, 102, п.2 ст. 103, п. 4 ст. 104,  ст. 105, 106 ГПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу позивача задовольнити.

Ухвалу господарського суду Сумської області від 04 червня 2007 року по справі № 4749-8/0 про повернення позовної заяви скасувати.

Справу передати на розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий суддя                                                                    Шевель О.В.

Судді                                                                    Барбашова С.В.

Бухан А.І.