ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.03.07                                                                                       Справа №14/326-пд-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

прокуратури Запорізької області:    Толсторебров І.М., посвідчення № 301

від 01.03.2006р.;

позивача:              не з’явився;

відповідача-1:      Філобок О.Л., довіреність № 1 від 15.02.2007р.;

відповідача-2:      не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу       Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фірма «Херсон-Хортиця», м. Херсон

на ухвалу                        господарського суду Херсонської області від 17.10.2006 року

у справі                           № 14/326-ПД-06

за позовом                      Заступника прокурора Херсонської області в інтересах держави

в особі Відкритого акціонерного товариства «Національна

акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ

до відповідача-1            Товариства з обмеженою відповідальністю

«Фірма «Херсон-Хортиця», м. Херсон

до відповідача-2            Дочірнього підприємства «Херсоноблагролізинг» Національної

акціонерної компанії «Украгролізинг», м. Херсон

про                                   визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Заступником прокурора Херсонської області в інтересах держави в особі Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Украгролізинг», м. Київ було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Херсон-Хортиця», м. Херсон (відповідач-1) і Дочірнього підприємства «Херсоноблагролізинг» Національної акціонерної компанії «Украгролізинг», м. Херсон (відповідач-2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 86 від 24.07.2006р., розташованого за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 27, укладеного між відповідачами, а також про спонукання сторін повернути все отримане за угодою.

В позовній заяві також міститься клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 вчиняти дії по відчуженню спірного нерухомого майна: адміністративної будівлі – літ. «А», підкранового шляху № 4, під’їзного залізничного шляху № 14, огорожі та споруди №№ 5, 11, 12, розташованого за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 27, що придбано відповідачем-1 за договором № 86 від 24.07.2006р.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 17.10.2006р. було порушено провадження у справі № 14/326-ПД-06. Пунктом 5 цієї ж ухвали в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України з метою забезпечення позову накладено арешт на нерухоме майно, а саме: адміністративну будівлю – літ. «А», підкрановий шлях № 4, під’їзний залізничний шлях № 14, огорожі та споруди №№ 5, 11, 12, розташовані за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 27. Ухвала суду мотивована тим, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду - в частині правових наслідків визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна.

Не погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою суду в частині забезпечення позову, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «Фірма «Херсон-Хортиця», відповідач-1 у справі, вказує на те, що ухвала суду в цій частині прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що належні докази наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову в матеріалах справи відсутні. В ухвалі суду не наведено обґрунтованого припущення щодо можливого зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна, отриманого за угодою. В оскаржуваній ухвалі відсутнє законодавче обґрунтування викладених мотивів.

Просить ухвалу господарського суду Херсонської області від 17.10.2006р. у справі № 14/326-ПД-06 скасувати в частині вжиття заходів по забезпеченню позову.

Від прокуратури Херсонської області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким вказується на необґрунтованість викладених в ній доводів. Зазначається зокрема, що при поданні позовної заяви заступником прокурора області поставлена вимога про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 вчиняти дії по відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спірного договору купівлі-продажу. Зазначена вимога обґрунтовувалась тим, що подальше відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову. Отже, суд обґрунтовано дійшов до висновку про наявність достатніх підстав для вжиття такого заходу до забезпечення позову, як накладення арешту на нерухоме майно.

Просить ухвалу господарського суду Херсонської області від 17.10.2006р. у справі № 14/326-ПД-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

ДП «Херсоноблагролізинг» НАК «Украгролізинг», відповідач-2 у справі, у відзиві на апеляційну скаргу (за підписом голови ліквідаційної комісії Пацюка О.А., діючого на підставі наказу № 136 від 10.10.2006р.) вказує на те, що забезпечення позову є запобіганням подальшого порушення майнових прав позивача, оскільки відсутність арешту може привести до відчуження нерухомого майна відповідачем-1 в процесі судового розгляду справи.

Просить ухвалу господарського суду Херсонської області від 17.10.2006р. у справі № 14/326-ПД-06 в частині забезпечення позову залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Також, від ДП «Херсоноблагролізинг» НАК «Украгролізинг» до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу (за підписом голови ліквідаційної комісії Григоренко В.Л., діючого на підставі рішення правління НАК «Украгролізинг» від 14.06.2005р. та додатка № 4 до нього), яким вказується на те, що спірні договірні правовідносини ніяким чином не стосуються НАК «Украгролізинг» та прокуратури, оскільки договір № 86 від 24.07.2006р. стосується лише взаємовідносин двох юридичних осіб – відповідачів у справі. Прокуратурою Херсонської області перевірялось дотримання законності при укладенні спірного договору і за наслідками перевірки прокуратурою відмовлено в порушенні кримінальної справи. Накладення арешту на нерухоме майно може в подальшому негативно вплинути на фінансовий стан відповідача-2, оскільки будь-яке прийняте судом рішення стосовно предмету спору тягне за собою можливе звернення в майбутньому добросовісного набувача (відповідача-1) до відповідача-2 про стягнення збитків, завданих у зв’язку з позбавленням його права на розпорядження придбаним майном.

ВАТ «НАК «Украгролізинг», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що оскаржувана ухвала суду прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства. Зазначає, що невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до відчуження нерухомого майна, яке є предметом договору купівлі-продажу, що потягне за собою неможливість застосування наслідків визнання недійсним договору, а відтак виконати рішення суду в цій частині. Зважаючи на те, що 18.09.2006р. нерухоме майно фактично знаходиться у власності відповідача-1, він може розпоряджатися цим майном, як власник, на свій розсуд. Виходячи з цього, існує реальна вірогідність відчуження відповідачем-1 переданого йому за спірним договором нерухомого майна або здійснення інших дій з метою ускладнити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду в майбутньому.  Накладення арешту на нерухоме майно, що було передане за спірним договором, не обмежує прав відповідача-1 з володіння та користування цим майном, про обмеженість яких вказується в апеляційній скарзі.

Просить ухвалу господарського суду Херсонської області від 17.10.2006р. у справі № 14/326-ПД-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судовому засіданні представник прокуратури Запорізької області і представник відповідача-1 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №  3690 від 19.12.2006р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Хуторного В.М., Юхименка О.В.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 20.12.2006р. провадження по розгляду апеляційної скарги було зупинено до розгляду Вищим господарським судом України касаційної скарги ВАТ «НАК «Украгролізинг» на ухвалу суду апеляційної інстанції від 13.11.2006р. у даній справі.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 09.02.2007р. поновлено провадження по розгляду апеляційної скарги.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 917 від 22.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кагітіної Л.П., Кричмаржевського В.А.

В судовому засіданні 23.03.2007р. за згодою присутніх учасників судового процесу оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представника відповідача-1 і прокурора розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За змістом ст.67 ГПК України,  позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з Роз’ясненням ВАСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» № 02-5/611 від 23.08.1994р., умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Стаття 66 ГПК України обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В позовній заяві ставиться вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 86 від 24.07.2006р., яке знаходиться за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 27, укладеного між відповідачами, а також про спонукання сторін повернути все отримане за угодою.

В обґрунтування таких вимог зроблено посилання на те, що при укладенні названого договору було порушено вимоги ст.658 ЦК України, якою передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару, яким відповідач-2 не був. В позові зазначається, що укладення договору № 86 від 24.07.2006р. призвело до фактичного відчуження державного нерухомого майна, а саме: адміністративної будівлі – літ. «А», підкранового шляху № 4, під’їзного залізничного шляху № 14, огорожі та споруди №№ 5, 11, 12, розташованого за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 27, дійсна вартість якого є значно більшою. Підставою позовних вимог зазначено на ст.ст. 203, 215, 321, 658 ЦК України, ст.ст. 2, 48 Закону України «Про власність».

Як вказувалось вище, в позовній заяві містилось клопотання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу-1 вчиняти дії по відчуженню нерухомого майна: адміністративної будівлі – літ. «А», підкранового шляху № 4, під’їзного залізничного шляху № 14, огорожі та споруди №№ 5, 11, 12, розташованого за адресою: м. Херсон, пр. Сенявіна, 27, що придбано відповідачем-1 за договором № 86 від 24.07.2006р. Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову обґрунтовувалось тим, що подальше відчуження нерухомого майна, яке є предметом спірного договору купівлі-продажу, може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Зміст позовних вимог та фактичні обставини справи свідчать про те, що спір виник щодо нерухомого майна, яке було відчужене відповідачем-2 на користь відповідача-1 за договором купівлі-продажу № 86 від 24.07.2006р. У зв’язку з цим, разом з позовною вимогою про визнання недійсним вказаного договору, також заявлена і вимога про спонукання сторін повернути все отримане за угодою, тобто застосування наслідків недійсності правочину, що в свою чергу, регулюється положеннями ст.216 ЦК України, згідно з ч.1 якої, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно з Роз’ясненням ВАСУ №02-5/111 від 12.03.1999р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”, якщо недійсна частина угоди була виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки її недійсності залежно від підстав, з яких вона визнана недійсною. Чинне законодавство (ст.58 ГПК України) не виключає права позивача об'єднати в одній позовній заяві вимоги про визнання угоди недійсною з вимогою повернути одержане за цією угодою в натурі або про відшкодування у грошах. У разі задоволення позову господарський суд може у резолютивній частині рішення зазначити про визнання угоди недійсною і одночасно про застосування передбачених законом наслідків, вказавши, зокрема, розмір сум, що підлягають стягненню та/або найменування майна, що підлягає передачі, і місце його знаходження (п.4 ст.84 ГПК України). У вирішенні питання про застосування передбачених законом наслідків недійсності угоди господарському суду слід виходити із змісту позовних вимог.

Аналіз змісту позовних вимог і природа спірних правовідносин свідчить про те, що місцевим господарським судом обґрунтовано вжиті заходи до забезпечення позову, оскільки існує обґрунтоване припущення про те, що ТОВ «Фірма «Херсон-Хортиця», як власник спірного нерухомого майна згідно оскаржуваного договору № 86 від 24.07.2006р., може здійснити відчуження (в будь-якій формі, у т.ч. передачу в заставу, іпотеку, тощо) такого нерухомого майна на користь третіх осіб, що, в свою чергу, зробить неможливим виконання рішення суду (у випадку задоволення позовних вимог) в частині застосування наслідків недійсності правочину, оскільки відповідне майно, що є у відповідача-1 на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Заходи до забезпечення позову, які застосовані судом першої інстанції, відповідають вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності і пов’язаності вимог заявника., а також принципам допустимості і належності вжитого судом засобу забезпечення. Зазначені заходи збалансовують інтереси сторін. Накладення арешту на спірне нерухоме майно спроможне забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Також, накладення судом першої інстанції арешту на спірне нерухоме майно не позбавляє ТОВ «Фірма «Херсон-Хортиця» права володіти та користуватись таким майном, оскільки обмежується лише право щодо розпорядження майном (продавати або іншим чином відчужувати майно). Як вказав представник відповідача-1 в судовому засіданні, товариством на даний час використовується адмінбудівля літ. «А», яка придбана за спірним договором, у власній господарській діяльності.

З викладеного вбачається про відсутність порушення права та охоронюваного законом інтересу відповідача-1 з питання накладення арешту на спірне нерухоме майно. З матеріалів справи не вбачається і порушення прав будь-яких інших осіб (з питання вжиття заходів до забезпечення позову), що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжитих судом заходів до забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Статтею 65 ГПК України передбачено, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору суддя вчиняє в необхідних випадках такі дії по підготовці справи до розгляду, як зокрема, вирішення питання про вжиття заходів до забезпечення позову. Отже найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (п.3 Роз’яснення ВАСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову»).

Також, в п.10 Роз’яснення ВАСУ «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено наступне: враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову.

Отже, відповідач-1 не позбавлений права звернутися до суду із заявою про скасування забезпечення позову, у випадку наявності обставин, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинились до застосування заходів забезпечення позову

Викладені заступником прокурора Херсонської області доводи в заяві про забезпечення позову, з урахуванням змісту позовних вимог, суд знаходить обґрунтованими.

Скаржником не наведено обґрунтованих і переконливих доводів про відсутність необхідності вжиття заходів до забезпечення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність вимог по апеляційній скарзі і відсутності підстав для скасування заходів до забезпечення позову. Оскаржувану ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, як прийняту з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Херсон-Хортиця», м. Херсон залишити без задоволення., а ухвалу господарського суду Херсонської області від 17.10.2006р. у справі № 14/326-ПД-06 – без змін.