ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

14.05.2007
Справа №2-15/3860-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Акант” (99043, АРКрим, м. Севастополь, вул. Драпушка, 16, кв. 3, )

До відповідача Фермерського господарства “Легенда-Р” (97050, АР Крим, Красногвардійський район, с. Краснознаменка, вул. Лікарняна, 4, )

Про стягнення 2775,89 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –   Айметдинова О.В., довіреність № 01/1-09-06 від 01.09.2006 р., у справі

Від відповідача – не з’явився

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю “Акант”  звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Фермерського господарства “Легенда-Р” про стягнення 2775,89  грн., в тому числі 2567,66 грн. основного боргу з урахування інфляційних витрат, 28,71 грн. річних, 179,52 грн. пені.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань за договором купівлі-продажу № 30/1-03-06 від 30.03.2006 р. щодо повної та своєчасної оплати за придбаний товар, в результаті чого за ним склалася  у розмірі  2425,00 грн., що стало приводом для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю “Акант” з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та нарахування процентів за користування грошовими коштами та інфляційних витрат.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду заяву про зміну  позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2596, 37 грн., в тому числі 2567,66 грн. основного боргу з урахування інфляційних витрат та 28,71 грн. річних.

Суд приймає вказану заяву до розгляду.

Представник відповідача у судове засідання двічі не з’явився, причини неявки суду не повідомив, вимоги суду не виконав, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ :

30.03.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Акант” (Продавець) (позивач), Фермерським господарством “Легенда-Р” (Покупець) (відповідач) був укладений договір купівлі-продажу № 30/1-03-06. (а.с. 13).

Згідно з пунктом 1.1 Договору Продавець зобов’язується передати у власність Покупця продукцію відповідно специфікації, яка є невід’ємним додатком дот дійсного договору, а покупець прийняти та оплатити продукцію в порядку, встановленому дійсним договором.

Строк дії вказаного Договору обумовлений пунктом 6.6 Договору та становить з моменту підписання до повного виконання сторонами зобов’язань.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що ціни на продукцію є договірними  та зазначаються у додатку до Договору.

Згідно до пункту 2.1 Договору Покупець зобов’язаний провести оплату продукції після виставлення рахунку Продавцем протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку.

Розрахунки між сторонами здійснюються в безготівковому порядку з розрахункового рахунку Покупця на розрахунковий рахунок Продавця. (пункт 2.3 Договору).

У відповідності з пунктом 3.5 приймання товару сторонами здійснюється за кількістю на підставі видатково-прибуткових документів і актів приймання-передачі.

На виконання вимог вказаного Договору позивачем було поставлено відповідач  товар на загальну суму 2425,00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи видатковою накладною № 20/3-09 від 20.09.2006 р., підписаною обома сторонами. (а.с. 11), податковою накладною № 21 від 20.09.2006 р. (а.с. 20).

20.09.2006 р. відповідно до умов Договору позивачем був виставлений рахунок-фактура № АК-0000138 від 20.09.2006 р. на адресу Покупця – відповідача на суму 2425,00 грн. (а.с. 12).

Проте, відповідач не виконав свої обов’язки за договором, в результаті чого за ним склалася заборгованість  за придбаний товар у розмірі 2425,00 грн., що і послужило підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю “Акант”   із позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів оплати заборгованості за договором.  За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 2425,00 грн. заборгованості за поставлений товар, через що  вимоги позивача про стягнення з Фермерського господарства “Легенда-Р” заборгованості у розмірі 2425,00 грн. підлягають задоволенню.

Представник позивача у судовому засіданні надав суду заяву про зміну  позовних вимог в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 2596, 37 грн., в тому числі 2567,66 грн. основного боргу з урахування інфляційних витрат та 28,71 грн. річних.

Суд вважає за можливе задовольнити заяву про зменшення позовних вимог у порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, оскільки це не суперечить законодавству, не порушує чиї – небудь права і охоронювані законом інтереси.

Так, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат у зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань у розмірі 142,66 грн. та 3% річних у розмірі 28,71  грн.

Пунктом 4.1 Договору сторони передбачили відповідальність сторін за неналежне виконання взятих на себе зобов'язань у відповідності з законодавством України.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Так, у відповідності з пунктом 2.2 Договору строк оплати встановлений протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з Фермерського господарства “Легенда-Р” інфляційних витрат у розмірі 142,66 грн. за період з 26.09.2006 р. по 01.02.2007 р. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Вимоги позивача про стягнення з Фермерського господарства “Легенда-Р” 3% річних у розмірі 28,71 грн. за період з 26.09.2006 р. по 20.02.2007 р. (148 днів) підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити .

2.          Стягнути з Фермерського господарства “Легенда-Р” (97050, АР Крим, Красногвардійський район, с. Краснознаменка, вул. Лікарняна, 4, , рахунок 2001 ФО АО МКБ КРД м. Сімферополь, МФО 384685) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Акант” (99043, АР Крим, м. Севастополь, вул. Драпушка, 16, кв. 3, , рахунок 5171 в СФ АКБ Укрсоцбанк МФО 324195)  2425,00 грн. заборгованості, 28,71 грн. річних, 142,66 грн. інфляційних витрат, 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.