СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27.07.07
Справа №  20/236/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом  Товариства з обмеженою
відповідальністю “Грінвей”, м.Запоріжжя

до Комунального
підприємства  “Виробниче
ремонтно-експлуатаційне об”єднання №5”, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
ОСОБА_1, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
гр.ОСОБА_2, м.Запоріжжя.

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:
Відкрите акціонерне товариство “Страхова компанія “Оранта-Січ”, м.Запоріжжя.

про стягнення 390 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача
-ОСОБА_3.  (довіреність №НОМЕР_2.);

Від відповідача  -Петрова Л.І.(довіреність  б/н від 24.04.2007р.);

Від ОСОБА_1. -не
з'явився;

ВідОСОБА_2. -ОСОБА_3.
(довіреність НОМЕР_1.)

Від ВАТ “СК  “Оранта Січ” -Сальников
В.В. (довіреність №6 від 25.12.2006р.);

СУТНІСТЬ
СПОРУ:

Заявлений  позов про стягнення з КП “ВРЕЖО №5” на
користь ТОВ “Грінвей” відшкодування шкоди (франшизи) у розмірі 390 грн.

Ухвалою господарського суду від
03.05.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/236/07,  судове засідання  призначено на 29.05.2007р. На підставі ст.77
ГПК України розгляд справи відкладено на 16.07.2007р., потім на 27.07.2007р.
Ухвалою голови господарського суду 29.05.2007р. строк вирішення спору в порядку
ст.69 ГПК України продовжено до 27.07.2007р.

27.07.2007р. справу розглянуто, за
згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги,
викладені у позові, просить позов задовольнити
на підставі  ст.ст.1166,1187 ЦК
України. Позовні вимоги, зокрема, мотивовані наступними обставинами. На
підставі договору страхування №НОМЕР_3.
ВАТ  “СК “Оранта  -Січ” виплатило суму 2665 грн. 72 коп.
страхового відшкодування  за пошкодження
автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний № НОМЕР_4 Указаний автомобіль був
пошкоджений 18.01.2007р. на 292 км. автодороги Харків-Сімферополь у результаті
ДТП з вини ОСОБА_1., який є працівником КП “ВРЕЖО №5”. Вина  ОСОБА_1. підтверджується постановою
Комунарського районного суду м.Запоріжжя у справі №3-2221/07 від 29.01.2007р.
Просить стягнути з відповідача суму 390 грн. франшизи, яка не відшкодована
страховиком згідно з договором страхування.

Відповідач проти задоволення позову
заперечив, мотивуючи наступним. У позовній заяві  зазначено, що
страховою компанією виплачене страхове відшкодування у  розмірі 2665,72 грн. У розрахунку суми
страхового відшкодування вартість страхового відшкодування з урахуванням суми
франшизи складає 2665,72грн. У матеріалах справи  відсутній акт огляду автомобіля від
24.01.2007р.,  на підставі якого  складено
розрахунок суми страхового відшкодування. Належність автомобіля Мерседес
Бенц ТОВ ”Грінвей” документально не підтверджена, довідка ДАІ виданаОСОБА_2.
Позивачем не додано документів, що підтверджують повноваження експерта на
проведення експертизи та оцінки транспортного засобу (ліцензії). Просить у
позові відмовити.

Третя особа -ВАТ “СК  “Оранта Січ” пояснила, що 19.01.2007р. ТОВ
“Грінвей” звернулося до ВАТ “СК  “Оранта
Січ” з  проханням здійснити розрахунок  суми страхового відшкодування. Експертом
страхової компанії  було проведено
розрахунок суми страхового відшкодування, який становить 3055,72 грн. Сума
франшизи становить 390 грн. (на підставі договору страхування). Тому позивачу
була здійснена виплата у сумі 2665,72 грн.

Третя особа -ОСОБА_2. вважає
позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Третя особа -ОСОБА_1.  у судовому засіданні 16.07.2007р. пояснив, що
свою вину у скоєні ДТП не визнає, тому позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників сторін,
третіх осіб, суд

ВСТАНОВИВ:

18.01.2007р. на 292 км. автодороги
Харків-Сімферополь сталася дорожньо-транспортна подія за участю автомобіля
Mercedes-Benz, реєстраційний №НОМЕР_4  та
трактора ЮМЗ-6, реєстраційний №НОМЕР_5, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію
НОМЕР_6 належить КП “ВРЕЖО №5” (відповідач), та яким керував водій відповідача
ОСОБА_1. Внаслідок ДТП зазнав пошкоджень автомобіль Mercedes-Benz,
реєстраційний №НОМЕР_4, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного
засобу НОМЕР_7 належить на праві власностіОСОБА_2 (третя особа). На момент ДТП
автомобілем Mercedes-Benz, реєстраційний №НОМЕР_4,  керував водій ТОВ “Грінвей” на підставі
Тимчасового реєстраційного талону НОМЕР_8. і нотаріально посвідченої
довіреності від 22.11.2005р., зареєстрованої в реєстрі за НОМЕР_9.

Постановою судді Комунарського
районного суду м.Запоріжжя від 29.01.2007р. у справі №3-2221/07 ОСОБА_1.
притягнутий до адміністративної відповідальності по ст.124 КУпАП.

Автомобіль Mercedes-Benz,
реєстраційний №НОМЕР_4, був застрахований
ТОВ “Грінвей” у ВАТ “СК  “Оранта
Січ”  згідно з договором страхування
наземного транспорту №НОМЕР_3.

На підставі заяви страхувальника
ТОВ “Грінвей” від 19.01.2007р., страхового акту від 05.02.2007р., розрахунку суми
страхового відшкодування ВАТ “СК “Оранта-Січ” сплатило позивачу суму 2665,72
грн. страхового відшкодування. Факт сплати
цієї суми  підтверджується витягом
платіжних кредитових документів від 14.02.2007р. При цьому розрахунок
відшкодування проведено оцінювачем, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача
НОМЕР_10,  свідоцтво про реєстрацію в
Державному реєстрі оцінювачів №6НОМЕР_11., видане Фондом державного майна
України.

Відповідно до розрахунку  сума страхового відшкодування складала
3055,72  грн. Згідно з умовами договору
№НОМЕР_3. ВАТ “СК  “Оранта Січ” сплатило
суму 2665,72 грн.,  сума франшизи  вказана 390 грн.

ТОВ “Грінвей” звернулося до суду з
позовом до КП “ВРЕЖО №5” про відшкодування йому суми 390 грн. франшизи.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши докази, пояснення сторін та третіх осіб, суд  прийшов до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають на наступних підставах.

Правовою підставою позову ТОВ
“Грінвей” зазначило ст.ст.1166,1187 ЦК України.

Статтею 1166 ЦК України
визначені загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду,  а саме: майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала
шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не
з її вини.

Зобов'язання з відшкодування шкоди
є деліктними (позадоговірними). Форми і розміри позадоговірної відповідальності
визначаються лише законом. Підставою цивільно-правової відповідальності за
заподіяння шкоди є правопорушення, що включає складові елементи -шкоду,
протиправність поведінки заподіювача шкоди, причинний зв'язок та вину особи,
яка заподіяла шкоду.

На позивача покладений обов'язок
доказати шкоду (її розмір), протиправність поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок; на відповідача -відсутність вини.

За приписами ст.1187 цього Кодексу
шкода,   завдана    джерелом
підвищеної  небезпеки,
відшкодовується особою,  яка  на
відповідній  правовій  підставі (право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним   засобом,   механізмом,
іншим  об'єктом,
використання,  зберігання або
утримання  якого  створює
підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом
підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що
шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ст.4-1 Господарського процесуального
кодексу України господарські суди вирішують спори у порядку позовного
провадження.

Позов -це вимога позивача про
захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом
інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет
позову це матеріально -правова вимога позивача до відповідача, відносно якої
суд повинен винести рішення. Матеріально -правова вимога позивача повинна
опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на
підставу позову. Таким чином, позивач зобов'язаний був визначитися як з
предметом так із обставинами, на підставі яких він вважає, що його порушене
право буде відновлено у такий спосіб, а також визначити правові підстави
позову, у тому числі його право звертатися до відповідача з вимогою про
відшкодування шкоди. Відповідно до ст.22 ГПК України зміна підстав або предмету
спору є правом позивача. Згідно з ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні
права вільно, на власний розсуд.

Із матеріалів справи слідує, що
власником пошкодженого автомобіля є фізична особа ОСОБА_2., саме цій особі
видано довідку ДАІ. Довіреність від 22.11.2005р., на підставі якої гр.ОСОБА_2.
уповноважив ТОВ “Грінвей” бути його представником зі всіма необхідними
повноваженнями у всіх компетентних органах, підприємствах та установах щодо
експлуатації належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного
засобу НОМЕР_7 автомобіля Mercedes-Benz, реєстраційний №НОМЕР_4, не може бути
доказом  переходу права власності ТОВ
“Грінвей”, а є лише підтвердженням  факту
права володіння і користування транспортним засобом. У дорученні зазначено, що
саме для представництва щодо експлуатації транспортним засобом власник
-ОСОБА_2. надав право отримати тимчасовий реєстраційний талон для керування
зазначеним транспортним засобом, з правом отримання номерних знаків та
свідоцтва про реєстрацію ТЗ, визначити на свій розсуд місце його стоянки,
укладати правочини щодо технічного обслуговування, укладати договори оренди та
/або договори позички, отримувати грошові кошти згідно укладених угод,
розписуватися за власника, сплачувати податок та інші обов'язкові  платежі і виконувати всі дії, пов'язані  з цією довіреністю. Таким чином, зазначена
довіреність не є правочином щодо переходу права власності до ТОВ
“Грінвей”.  У тимчасовому реєстраційному
талоні  також зазначено, що  він дійсний лише при наявності свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу, виданого власникуОСОБА_2. Позивачем не
зазначена правова норма, яка надає йому право звертатися з даним позовом..

Крім того, як вбачається із
матеріалів справи, огляд транспортного засобу, який пошкоджено в результаті
ДТП, проведено 24.01.2007р. експертом по автомобільному транспорту ОСОБА_4.,
про що складено протокол (акт).
Зазначена особа (аварійний комісар (експерт) склала страховий акт і
розрахунок суми страхового відшкодування.
Відповідно до ст.25 Закону України “Про страхування”  аварійні комісари - особи,  які займаються визначенням причин настання
страхового випадку  та  розміру
збитків,  кваліфікаційні вимоги   до
яких  встановлюються  актами
чинного  законодавства  України.

Відповідно    до ст.1 Закону України  “Про оцінку майна, майнових прав та
професійну  оціночну діяльність в
Україні”  положення цього  Закону
поширюються  на
правовідносини,  які виникають у процесі
здійснення оцінки  майна,  майнових
прав,  використання  результатів оцінки та здійснення професійної
оціночної діяльності в Україні.

Статтею 12 цього Закону
встановлено, що звіт про оцінку майна є документом,  що містить висновки  про вартість
майна  та  підтверджує виконані процедури з оцінки майна
суб'єктом  оціночної   діяльності
-   суб'єктом   господарювання відповідно   до
договору.  Звіт  підписується
оцінювачами,  які безпосередньо
проводили оцінку майна,  і скріплюється
печаткою  та підписом керівника суб'єкта
оціночної діяльності.      Вимоги до   змісту
звіту  про  оцінку
майна,  порядку  його оформлення    та
рецензування
встановлюються     положеннями
(національними  стандартами) оцінки
майна.  Зміст звіту про оцінку майна
повинен містити розділи,  що  розкривають
зміст  проведених процедур та
використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

На підтвердження розміру шкоди
позивач ТОВ “Грінвей” посилається на розрахунок суми страхового
відшкодування,  який підписаний експертом
та директором департаменту. Однак, зазначений документ не є  звітом про оцінку майна, тому не може бути
належним  доказом  визначення вартості матеріальної шкоди,
спричиненої транспортному засобу,  і
відповідно, розміру франшизи.

У судовому засіданні  позивачу було запропоновано надати належні
докази у підтвердження розміру шкоди, враховуючи заперечення відповідача, а
також призначити судову експертизу. Позивач заперечив проти призначення
експертизи, проти продовження строку розгляду справи.

Відповідно до приписів п. 4 ч.3 ст.129 Конституції України, ст.ст.33,
34 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та заперечення. Таким чином, позивач повинен був
довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до
господарського суду з даним позовом, доказати належними доказами розмір шкоди,
заявленої до стягнення.

На підставі викладеного, суд вважає
позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними, у позові відмовляється повністю.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.
Рішення підписано у повному обсязі 01.08..2007р.