ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 серпня 2007 р.

№
2-4/592-2006(2-4/11647-2005)

Вищий  господарський
суд  України  у
складі  колегії  суддів:

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді

Полянський А.Г. Гоголь Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 22.03.2006 року

по справі

№ 2-4/592-2006 Господарського
суду Автономної Республіки Крим

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.

до

Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим

про

визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

за участю представників:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

не з'явився

В С Т А Н О В
И В:

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 24.07.2007 року касаційна скарга Державної податкової інспекції у
місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим була прийнята до провадження, її
розгляд призначений на 29.05.2007 року.

Відповідно до Розпорядження
Заступника Голови Вищого господарського суду України від 20.08.2007 року
розгляд касаційної скарги здійснюється колегією суддів у складі: Муравйов О. В.
(головуючий), Полянський А. Г., Гоголь Т. Г.

Відводів зазначеному складу колегії
суддів не заявлено.

Представники сторін в судове
засідання 21.08.2007 року не з'явились, хоча про дату, час та місце розгляду
скарги повідомлені заздалегідь належним чином. Суд касаційної інстанції вважає,
що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду скарги за наявними
матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України, у зв'язку з чим
повний текст постанови направляється сторонам у визначеному законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у своєму позові просить визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в
Автономній Республіці Крим НОМЕР_1року.

Рішенням Господарського суду
Автономної Республіки Крим від 17.01.2006 року по справі № 2-4/592-2006 (суддя
Бєлоглазова І. К.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного
господарського суду від 22.03.2006 року (головуючий суддя Градова О. Г., судді
Дугаренко О. В., Фенько Т. П.), позовні вимоги задоволені повністю: визнано
недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті
Сімферополі в Автономній Республіці Крим НОМЕР_1року; стягнуто з Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1. 85 грн.
витрат на оплату державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

При прийнятті рішення суд першої
інстанції, а так само і при прийнятті постанови апеляційний господарський суд
керувалися нормами Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятими по
справі рішенням та постановою, Державна податкова інспекція у місті Сімферополі
в Автономній Республіці Крим звернулась до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій стверджує про порушення місцевим та апеляційним
господарськими судами норм матеріального та процесуального права і просить
рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції
скасувати та прийняти нове рішення, яким Суб'єкту підприємницької діяльності
-фізичній особі ОСОБА_1. відмовити в позові повністю.

Відзив на касаційну скаргу не
наданий, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла наступного висновку.

Як зазначено вище, предметом
судового розгляду був позов про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в
Автономній Республіці Крим НОМЕР_1року.

Однак, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що спір в даній справі виник у зв'язку з
адміністративними, а не господарськими відносинами.

Так, підвідомчість справ
господарським судам визначено ст. 12 Господарського процесуального кодексу
України.

В частині 1 п. 1 вказаної
статті  в редакції, яка була чинною на
момент розгляду справи судом першої інстанції, зазначено, зокрема, що
господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні,
зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав, а
також у спорах про визнання недійсними актів з підстав, зазначених у
законодавстві.

01.09.2005 року набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства України, який суттєво змінив перелік
категорій спорів, підвідомчих господарським судам.

Виходячи з положень п. 1 ст. 3, п.
1 ч.1 ст. 17 вказаного Кодексу, справа за позовом юридичної особи до суб'єкта владних
повноважень про оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії) є справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою).

Згідно ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 зазначеного
Кодексу визначено, що позивач, зокрема, - це особа, на захист прав, свобод та
інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 104 вказаного
Кодексу до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним
позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.

Згідно ч. 1 ст. 105 Кодексу
адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити
вимоги, зокрема, про: скасування або визнання нечинним рішення відповідача
-суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень.

Отже, з урахуванням викладеного,
дана справа є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Статтею 1 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що цей Кодекс визначає повноваження
адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок
звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного
судочинства.

Згідно п. 6 Розділу VІІ Прикінцевих
та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку
діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні
справи підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України 1991 року вирішують у першій та апеляційній
інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами
Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте, як вже було зазначено вище,
суди попередніх інстанцій в порушення зазначених вимог процесуального закону
розглянули справу адміністративної юрисдикції за правилами Господарського
процесуального кодексу України після набрання чинності Кодексом
адміністративного судочинства України, що є порушенням вимог процесуального
законодавства.

За таких обставин, прийняті в даній
справі судові рішення є незаконними, і тому підлягають скасуванню з передачею
справи на розгляд до суду першої інстанції для розгляду справи за правилами
адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим
задовольнити частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 22.03.2006 року по справі № 2-4/592-2006 та
рішення Господарського суду Автономної Республіки Крим від 17.01.2006 року по
справі № 2-4/592-2006 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Господарського суду Автономної Республіки Крим.

Головуючий суддя

О. В. Муравйов

Судді

А. Г. Полянський  Т. Г. Гоголь