Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "30" серпня 2007 р.                                                     Справа № 5/2030

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Брагіної Я.В.

при секретарі Сульженко О.Л.

за участю представників сторін

від позивача Бєлікова О.А. - дор. №06-757/882 від 03.07.07

від відповідача Бондарчук О.М. - дор. №512 від 12.07.07р.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу за позовом Житомирського обласного відділення Фонду України соціального захисту інвалідів (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Володар" (смт. Володарськ - Волинський)

про стягнення 5487,69 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з відповідача  5487,69 грн. штрафних санкцій за незайняті інвалідами робочі місця у 2006 році.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пояснив, що відповідач не створив місця для працевлаштування  інвалідів і не повідомляв центр зайнятості про вільні та створені місця для працевлаштування інвалідів на протязі  2006 року.

Представник відповідача в засіданні суду позов не визнав та просив суд відмовити в задоволені позову. Пояснив, що товариство відповідно до 4-х% нормативу створило робочі місця для працевлаштування інвалідів, про що інформувало Житомирський центр зайнятості шляхом подання звітів форми 3-ПН. Крім того зазначив, що відповідно до довідки останнього на протязі 2006р. інваліди на облік для працевлаштування не зверталися

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.91р. з відповідними змінами підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 вказаного Закону, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Як вбачається із звітів відповідача про зайнятість  та працевлаштування інвалідів за 2006 рік, середньооблікова чисельність працівників облікового складу на підприємстві становила 29 чоловік.

Оскільки на підприємстві інваліди не працювали, відповідачу, відповідно до вимог зазначених вище норм, необхідно було створити одне робоче місце для інваліда.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач створив робочі місця для працевлаштування інваліда, з урахування 4-х відсоткового нормативу, про що було проінформовано Житомирський міський центр зайнятості шляхом подання звітів товариства (форма 3-ПН). В поданих звітах було зазначено про потребу в працівниках, в тому числі інвалідах.

Проте, органи по працевлаштуванню  не направляли інваліда для працевлаштування його відповідачем.

Крім того, із листа (повідомлення) Володарсько-Волинського районного центру зайнятості від 19.06.07р. за №360 вбачається, що інваліди за сприянням у працевлаштуванні протягом 2006 р. не зверталися (а.с.19).

Частиною першою ст. 18 Закону (в редакції до 23.02.06)  встановлено, що працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Відповідно до Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів затвердженого постановою КМУ від 03.05.95 №314, працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд приходить до висновку, що підстави для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій, передбачених ст. 20 Закону, відсутні, оскільки товариством були створені робочі місця для інвалідів у встановленій кількості. За умов, що працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими Радами народних депутатів, громадськими організаціями, а не самим підприємством, застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій є безпідставним.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги не є обґрунтованими, заявлені без урахування вимог чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

Тому у позові відмовляє.

На підставі Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.91р. № 875-ХІІ, Положення "Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів" затвердженого постановою КМУ від 03.05.95 №314, керуючись ст. ст. 158-163, 167, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова господарського суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки встановлені ст. 186 КАСУ.

Постанова господарського суду набирає законної сили в порядку встановленою ст. 254 КАСУ.

Суддя

Дата підписання постанови в повному обсязі: 03.09.07р.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу;

3 - відповідачу;