ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"10" вересня 2007 р.

Справа  № 34/253-07-5229А

«10»вересня
2007р. о 12 год.25хв. господарський суд Одеської області

у складі судді Фаєр Ю.Г.

при секретарі судового засідання
Кулаковській С.А.,

за участю представників від
позивача: ОСОБА_2, діючої на підставі доручення від 16.07.07р. НОМЕР_1;
ОСОБА_3; від відповідача: Кондибова Ю.М.-завідувача юридичного сектору ДПІ у
Комінтернівському районі Одеської області, діючого на підставі довіреності  від 26.02.07р. №1501/10/011;

розглянув у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань господарського суду Одеської області №6
адміністративну справу №34/253-07-5229А

за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Державної
податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської області

про визнання
нечинним акту, податкового повідомлення-рішення та зміну розміру штрафних
санкцій

СУТЬ СПОРУ: Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою та уточненням
позовних вимог, в якому просить визнати нечинними акт Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі Одеської області НОМЕР_2 від 22.12.2006р.
«Про результати планової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, за період з 01.10.2095р. по 30.09.2006р.», податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_4 від 09.01.2007р. в частині нарахування штрафної
санкції в сумі 7336,5грн. та змінити суму нарахованих штрафних санкцій з
7336,5грн. на 1100,40грн., посилаючись на неправомірність визначення
відповідачем податкового зобов'язання по застосованим штрафним санкціям по
податку на додану вартість на суму 6236,19грн. внаслідок не зазначення ані в
тексті акту, ані в спірному податковому повідомленні-рішенні у зв'язку з чим
було нараховано штрафні санкції на суму 7336,59грн., на підставі якої
конкретної норми діючого законодавства, не наведення розрахунку штрафу.

Ухвалою суду від 18.06.2007р.
відкрито провадження у справі №34/253-07-5229А.

Державна податкова інспекція у
Комінтернівському районі Одеської області проти позовних вимог заперечує з
підстав, викладених у запереченні на позовну заяву.

Враховуючи клопотання відповідача
від 01.08.07р. ухвалою суду від 01.08.07р. розгляд справи було зупинено до 10.09.07р.
на підставі п.4 ч.2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно абз.1 п.6 розділу VII
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Адміністративні справи, провадження
в яких було відкрито місцевими та апеляційними господарськими судами до початку
діяльності відповідного адміністративного суду, розглядаються і вирішуються
цими судами відповідно до абзацу першого цього пункту (абз.5).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив:

Державна податкова інспекція у
Комінтернівському районі Одеської області здійснила планову виїзну перевірку
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) позивача за період з 01.10.2005р. по 30.09.2006р., за
результатами якої склала акт перевірки НОМЕР_2 від 22.12.2006р.

В акті перевірки зазначено про
порушення позивачем вимог п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок
на додану вартість" від 03.04.1997р. (із змінами та доп.) внаслідок не
включення суми податкових зобов'язань по ПДВ у розмірі 14673грн. у листопаді
2005р., а включення цієї суми до складу податкових зобов'язань по ПДВ у грудні
2005р.

Не погодившись з висновками акту перевірки
позивач відмовився його підписувати, про що відповідачем складено акт відмови
від підпису матеріалів перевірки від 26.12.2006р. НОМЕР_5, та направив
відповідачу заперечення до акту про результати планової виїзної перевірки від
10.01.2007р. Зазначені заперечення позивача були залишені без задоволення
відповіддю відповідача від 12.01.2007р. НОМЕР_6.

На підставі акту перевірки НОМЕР_2
від 22.12.2006р. Державна податкова інспекція у Комінтернівському районі
Одеської області прийняла податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4 від
09.01.2007р. про визначення позивачу податкового зобов'язання по застосованим
штрафним санкціям по податку на додану вартість на суму 7336,5грн. на підставі
п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від
21.12.2000р. (зі змінами та доповненнями).

Не погодившись з вказаним
податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до ДПІ у Комінтернівському
районі Одеської області зі скаргою від 26.01.2007р. (вхНОМЕР_7 від
26.01.2007р.), за результатами розгляду якої остання прийняла рішення про
результати розгляду скарги від 13.02.2007р. НОМЕР_8, яким залишила без змін податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_4 від 09.01.2007р., а скаргу позивача - без
задоволення.

За наслідками адміністративного
оскарження з врахуванням вимог Порядку направлення органами державної
податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень
про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА
України від 21.06.01р. N253 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України
11.06.2003р. за N467/7788) (із змінами та доп.), а також прийнятого рішення про
результати розгляду скарги, відповідач надіслав позивачу нове податкове
повідомлення-рішення НОМЕР_9 від 14.02.2007р. та довів нові граничні строки для
сплати податкового зобов'язання по застосованим штрафним санкціям по податку на
додану вартість на суму 7336,5грн.

Не погоджуючись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_4 від 09.01.2007р., позивач звернувся
до ДПА в Одеській області із повторною скаргою від 06.03.2007р. (вхНОМЕР_10 від
06.03.2007р.), за результатами розгляду якої остання прийняла рішення про результати
розгляду повторної скарги від 20.03.2007р. НОМЕР_11, яким залишила без змін
оскаржуване податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4 від 09.01.2007р., а скаргу
позивача-без задоволення.

За наслідками адміністративного
оскарження з врахуванням вимог Порядку направлення органами державної
податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень
про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА
України від 21.06.01р. N253 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України
11.06.2003р. за N467/7788) (із змінами та доп.), а також прийнятого рішення про
результати розгляду повторної скарги, відповідач надіслав позивачу нове
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_12 від 26.03.2007р. та довів нові граничні
строки для сплати податкового зобов'язання по застосованим штрафним санкціям по
податку на додану вартість на суму 7336,5грн.

Не погоджуючись із зазначеним
податковим повідомленням-рішенням НОМЕР_4 від 09.01.2007р., позивач звернувся
до ДПА України із скаргою від 03.04.2007р. (вхНОМЕР_13 від 06.04.2007р.), за
результатами розгляду якої остання прийняла рішення про результати розгляду
повторної скарги від 31.05.2007р. НОМЕР_14, яким залишила без змін оскаржуване
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_4 від 09.01.2007р., а скаргу позивача-без
задоволення.

За наслідками адміністративного
оскарження з врахуванням вимог Порядку направлення органами державної
податкової служби України податкових повідомлень платникам податків та рішень
про застосування штрафних (фінансових) санкцій, затвердженого наказом ДПА
України від 21.06.01р. N253 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України
11.06.2003р. за N467/7788) (із змінами та доп.), а також прийнятого рішення про
результати розгляду повторної скарги, відповідач надіслав позивачу нове
податкове повідомлення-рішення НОМЕР_15 від 05.06.2007р. та довів нові граничні
строки для сплати податкового зобов'язання по застосованим штрафним санкціям по
податку на додану вартість на суму 7336,5грн.

Не погодившись з податковим
повідомленням-рішенням Державної податкової інспекції у Комінтернівському
районі Одеської області НОМЕР_4 від 09.01.2007р., висновком акту перевірки,
позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою та
уточненням позовних вимог про визнання нечинним акту перевірки відповідача
податкового повідомлення-рішення НОМЕР_4 від 09.01.2007р. в частині нарахування
штрафної санкції в сумі 7336,5грн. та зміну суми нарахованих штрафних санкцій з
7336,5грн. на 1100,40грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін та давши їм оцінку в сукупності, суд
дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності зі статтею 124
Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади (до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону
України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. (зі змінами
та доп.) датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів
від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата
товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів
(робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі
платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів,
а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Надані позивачем на розгляд суду
документи, наявні в матеріалах справи: договір консигнації НОМЕР_16 від
10.11.2006р., укладений між позивачем (продавцем) та ТОВ
«Мортехсервіс»(покупцем), податкова накладна від 10.11.2005р. НОМЕР_16 на суму
88018грн., у т.ч. ПДВ на суму 14669,67грн., накладна від 10.11.2005р. НОМЕР_16
на суму 88018грн., у т.ч. ПДВ на суму 14669,67грн., рахунок від 10.11.2005р.
НОМЕР_16 на суму 88018грн., у т.ч. ПДВ на суму 14669,67грн., довіреність
НОМЕР_17 від 10.11.2005р., банківська виписка про рух грошових коштів за
19.12.2005р. свідчать про правомірність виявлення відповідачем порушення
позивачем вимог п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997р. (зі змінами та доп.) внаслідок неправомірного
віднесення до складу податкових зобов'язань по ПДВ у грудні 2005р. суму ПДВ
згідно податкової накладної від 10.11.2005р. НОМЕР_16 у розмірі 14669,67грн. та
включенням позивачем до показників розділу І „Податкові зобов'язання”
податкової декларації з ПДВ за грудень 2005р., поданої до Державної податкової
інспекції у Комінтернівському районі Одеської області та прийнятої останньою
12.01.2006р. замість включення позивачем цієї суми ПДВ до показників розділу І
„Податкові зобов'язання” податкової декларації з ПДВ за листопад 2005р.,
поданої до Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі Одеської
області та прийнятої останньою 08.12.2005р.

Відповідно до п.10.1 ст.1 Закону
України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997р. (зі змінами
та доповненнями) платники податку, визначені у статті 2 цього Закону є особами,
відповідальними за нарахування, утримання та сплату (перерахування) податку до
бюджету.

Згідно п.17.2 ст.17 Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. (зі змінами та
доповненнями) платник податків, який до початку його перевірки контролюючим
органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих
податкових періодів, зобов'язаний: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і
сплатити суму такої недоплати та штраф у розмірі п'яти відсотків від такої суми
до подання такого уточнюючого розрахунку, б) або відобразити суму такої
недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за наступний
податковий період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої
суми, з відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з цього
податку.

Доказів надіслання позивачем до
відповідача уточнюючого розрахунку по податковій декларації з ПДВ за листопад
2005р. зі сплатою штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми у розмірі
14673грн. до подання такого уточнюючого розрахунку; або відображення позивачем
суми такої недоплати у складі податкової декларації з ПДВ за грудень 2005р.,
збільшеної на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з
відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з ПДВ, позивач
суду не надав, що спростовує твердження позивача щодо можливості застосування
відповідачем саме цієї норми закону та застосування штрафу у розмірі 5%.

Підпунктом "б" підпункту
4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»
передбачено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму
податкового зобов'язання платника податків у разі якщо: дані документальних
перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або
завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

Статтею 17 даного Закону визначено,
що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового
зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у підпункті
"б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього Закону, такий платник
податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми
недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових
періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу),
починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та закінчуючи
податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового
повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої
суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за
весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули
(п.п.17.1.3. п.17.1 ст.17).

З врахуванням приписів наведених
норм законів, недоплата позивачем суми ПДВ у грудні 2005р. та отримання
позивачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у січні 2007р.,
відповідачем правомірно застосовано до позивача штраф у сумі 7336,5грн. згідно
п.п.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" за 13
податкових періодів у розмірі не більше п'ятдесяти відсотків від суми
заниженого податкового зобов'язання з ПДВ у листопаді 2005р. у розмірі
14673грн.

Щодо заявлених позивачем вимог про
визнання нечинним акту перевірки від 22.12.06р. НОМЕР_18 суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п.6 розділу VII
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до
Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та
апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за
правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність
таких справ визначається Господарським процесуальним кодексом України.

Акт державного чи іншого органу - це
юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який
породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших
суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Оскаржуваний акт перевірки не є
документом, що породжує певні правові наслідки для суб'єктів підприємницької
діяльності, а лише фіксує ті чи інші порушення законодавства, виявлені
контролюючими органами під час перевірки. Отже, не можуть оспорюватися в
господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, оскільки ці акти не
мають обов'язкового характеру і не породжують будь-яких прав та обов'язків для
суб'єктів підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, слід
закрити провадження у справі №34/253-07-5229А в частині позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання нечинним акту перевірки від 22.12.06р.
НОМЕР_18 на підставі п.1 ч.1 ст.157 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення
дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням
принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ст.105 Кодексу адміністративного судочинства України
позивач має право вимагати скасування або визнання нечинним рішення відповідача
-суб'єкта владних повноважень повністю чи окремих його положень, а також
заявляти інші вимоги на захист прав, свобод чи інтересів у сфері
публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене, доведення
відповідачем належним чином законності і обґрунтованості визначення позивачу
податкового зобов'язання по застосованим штрафним санкціям по податку на додану
вартість на суму 7336,5грн., а також, що прийняте податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Комінтернівському районі
Одеської області НОМЕР_4 від 09.01.2007р. та підстави його прийняття
відповідають вимогам, викладеним в п.п.1,3-8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного
судочинства України, у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в частині визнання нечинним податкового повідомлення-рішення НОМЕР_4
від 09.01.2007р. в частині нарахування штрафної санкції в сумі 7336,5грн. та
зміну суми нарахованих штрафних санкцій з 7336,5грн. на 1100,40грн. слід
відмовити.

Керуючись ст.ст.71, 72, 94, п.1 ч.1
ст.157 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Закрити провадження у справі
№34/253-07-5229А в частині позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
визнання нечинним акту перевірки від 22.12.06р. НОМЕР_18

2.          В решті позовних вимог фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити.

Постанова господарського суду
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, встановленого КАС України, якщо таку заяву не було подано; якщо
було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений КАС України, постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Про апеляційне оскарження рішення
суду (постанови) першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування
мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в
апеляційній скарзі. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга
подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у
повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства
України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про
апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього
подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк,
встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя