ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.
№ 2-1/10772-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги

Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим,
Управління Пенсійного фонду України в м.Феодосії

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду  від  07 травня 2007 року

у справі
господарського суду
№ 2-1/10772-2006
Автономної Республіки Крим

за заявою
Відкритого акціонерного товариства "Феодосійська тютюнова фабрика"

про
визнання банкрутом,

арбітражний керуючий
Кушнір Т.І.,

за участю представників сторін:

ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика" –Ємельянов С.О. (дов. від 01.07.2007),

Мостовой Л.О. –голова Спостережної ради (протокол від 20.05.2007 р.);

встановив:

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Автономної Республіки Крим від 02-10.09.2003 р. у справі про банкрутство ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика" введено процедуру розпорядження майна боржника.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.03.2004 р. введено процедуру санації боржника.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.07.2004 р. затверджено план санації ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика".

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 16.06.2006 р. ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, строк процедури встановлено до 15.12.2006р.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2006 р. строк ліквідаційної процедури продовжено на шість місяців.

16.01.2007 р. до господарського суду надійшло клопотання ліквідатора боржника –Кушніра Т.І. про затвердження мирової угоди, укладеної між боржником та кредиторами ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика". На підтвердження до клопотання додано протокол засідання комітету кредиторів № 7 від 14-17.12.2006 р., яким затверджено мирову угоду боржника та викладеного його письмові зобов'язання.

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007 р. (суддя Ковтун Л.О.) затверджено мирову угоду по справі про банкрутство ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика" від 20.12.2006 р.

Провадження по справі про банкрутство ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика" припинено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.05.2007 р. (колегія суддів у складі: Латиніна О.А., Заплава Л.М., Антонова І.В.) ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007 р. залишено без змін.

До Вищого господарського суду України з касаційними скаргами звернулися:

Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, яке просить ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції. Стверджує, що оскаржувані судові рішення винесено з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права;

Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосії, яке посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду від 12.02.2007 р. та постанову від 07.05.2007 р. Стверджує, що умови мирової угоди порушують  права та інтереси Управління пенсійного фонду та застрахованих осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом  норм матеріального та процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 35 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"  під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється  домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та (або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється угодою сторін. Не підлягає прощенню  (списанню) за умовами мирової угоди, заборгованість із сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Мирова угода може бути укладена на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

Рішення про укладення мирової угоди від імені кредиторів  приймається комітетом кредиторів більшістю голосів кредиторів - членів комітету та вважається прийнятим за умови, що всі кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, висловили письмову згоду на укладення мирової угоди.

Рішення про укладення мирової угоди приймається від імені боржника керівником боржника чи арбітражним керуючим (керуючим санацією, ліквідатором), які виконують повноваження органів управління та керівника боржника і підписують її.

Від імені кредиторів мирову угоду підписує голова комітету кредиторів.

Відповідно до ст. 36 Закону мирова угода може бути укладена тільки щодо вимог, забезпечених заставою, вимог другої та наступних черг, визначених статтею 31 цього Закону.

У разі, коли умови мирової угоди, укладеної згідно з правилами статті 35 цього Закону, передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися на задоволення частини вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства. При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов'язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди. Зазначену мирову угоду підписує керівник відповідного податкового органу за місцезнаходженням боржника.

Відповідно до вимог  п.п.8, 9,  ст. 16 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про підготовку та укладення мирової угоди.

Рішення комітету кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на  комітеті кредитори, кількість голосів яких визначається відповідно до частини четвертої цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, 14-17.12.2006 р. комітетом кредиторів боржника розглядався текст мирової угоди, по умовах якої борг ВАТ "Феодосійська тютюнова фабрика" в частині, що відноситься до вимог першої (забезпечення заставою), третьої –шостої черг, списується в повному обсязі, а в частині, що відноситься до вимог другої черги –боржнику надається розстрочка терміном на п'ять років. Рішення комітету кредиторів, прийняте більшістю голосів, підписаним головою комітету кредиторів та секретарем зборів та оформлено протоколом № 7 від 14-17.12.2006 р.

16.01.2007 р. до господарського суду від ліквідатора боржника надійшло клопотання про затвердження мирової угоди від 20.12.2006 р., відповідно до умов якої Боржник та кредитори домовились відносно відстрочки, розстрочки та списання кредиторам боргів. Мирова угода від імені боржника підписана ліквідатором, від кредиторів –головою комітету кредиторів та в.о. начальника ДПІ у м. Феодосії із запереченнями. Відповідно умов мирової угоди  боржнику, зокрема, списується зобов'язання перед Відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності в Автономній Республіці Крим в розмірі 5362,13 грн., які відносяться до вимог третьої черги, а також Боржнику списується зобов'язання перед Управлінням Пенсійного фонду України в м. Феодосія з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне страхування" в розмірі 320605,46 грн., яке відноситься до вимог третьої черги.

Місцевий господарський суд, затверджуючи мирову угоду від 20.12.2006р., виходив з того, що умови мирової угоди є волевиявленням сторін,  при її укладенні було дотримано порядок укладення мирової угоди, а умови мирової угоди не суперечать законодавству України.

Апеляційний господарський суд, обґрунтовано погодився з ухвалою суду першої інстанції, залишивши її без змін, зазначив, що з матеріалів справи вбачається, що при проведенні засідання комітету кредиторів, на якому було прийнято рішення про укладення мирової угоди, не було порушень порядку скликання і проведення засідання комітету кредиторів, не було порушено порядок голосування та прийняття рішення про укладення мирової угоди, мирова угода підписана уповноваженими представниками і не суперечить законодавству.

Дані висновки судів ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають нормам чинного законодавства.

Відповідно до преамбули Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  цей Закон не регулює питання погашення податкових зобов'язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Тому, у справі про банкрутство списання конкурсної заборгованості з  податків і зборів (обов'язкових платежів), що включена до реєстру вимог кредиторів, відбувається відповідно до положень Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (далі –Закон).

Отже, спеціальною нормою права, яка регулює списання заборгованості суб’єкта господарювання, відносно якого порушена справа про банкрутство, є ст. 36 Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону, яка діяла на момент укладення мирової угоди, у разі, коли умови мирової угоди, укладеної згідно з правилами статті 35 Закону, передбачають розстрочку чи відстрочку або прощення (списання) боргів чи їх частини, орган стягнення зобов'язаний погодитися на задоволення частини вимог з податків, зборів (обов'язкових платежів) на умовах такої мирової угоди з метою забезпечення відновлення платоспроможності підприємства.

При цьому податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, визнається безнадійним та списується, а податкові зобов'язання чи податковий борг, які виникли у строк протягом трьох останніх перед днем подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду календарних років, розстрочується (відстрочується) або списується на умовах мирової угоди.

Тобто, у справі про банкрутство  податковий борг, який виник у строк, що передував трьом повним календарним рокам до дня подання заяви про порушення справи про банкрутство до господарського суду, підлягає списанню  при затвердженні мирової угоди.

Судова колегії Вищого господарського суду України, погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що виходячи зі змісту ст. 36 Закону, підписання мирової угоди на умовах, визначених цією статтею, є для органу стягнення обов’язковим, а відмова керівника відповідного податкового органу підписати мирову угоду, яка відповідає вимогам ст.ст. 35, 36 Закону, не може бути підставою для відмови в затверджені мирової угоди господарським судом.

Стосовно доводів в касаційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосії про неправильне застосування норм ч. 2 ст. 36 Закону, оскільки дія вказаної норми зупинена з 01.01.2007 р. на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" від 19.12.2007 р. № 489-V, слід зазначити, що вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначені зміни у законодавстві набули чинності з 01.01.2007 р. та 12.01.2007 р., в той час як мирова угода була укладена 20.12.2006 р., а тому не могли бути застосовані комітетом кредиторів.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Зміни до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Закон України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" розповсюджуються на правовідносини між Боржником та, зокрема,  Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Феодосії та Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, які виникли з 01.01.2007 р., тобто після введення в дію Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік".

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону заявою про будь-кого із конкурсних кредиторів мирова угода може бути визнана судом недійсною, якщо існують підстави для визнання угоди недійсною, передбачені цивільним законодавством України. Таких підстав судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

За таких обставин, колегія Вищого господарського суду України вважає, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції ґрунтуються на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, винесені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Відділення Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим та Управління Пенсійного фонду України в м. Феодосії залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07 травня 2007 року у справі № 2-1/10772-2006 залишити без змін.

Головуючий:                                                            М.І. Хандурін

Судді:                                                                               О.М. Мамонтова

О.С. Удовиченко