КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2007                                                                                           № 3/504

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Рєпіної  Л.О.

суддів:                                          Зеленіна  В.О.

Синиці  О.Ф.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.06.2007

у справі № 3/504 (Хілінська В.В.)

за позовом                               Регіональне відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до                                                   Державне комплексне торговельне підприємство "Хрещатик"

Міжнародний гуманітарний університет

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  визнання недійсним договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 01.02.2005 по справі № 3504  відмовлено у задоволенні позову Регіонального відділення Фонду державного майна України у м. Києві до ДКТП „Хрещатик”, Міжнародного гуманітарного університету про визнання недійсним договору оренди та виселенні.

01.04.2005 Київський апеляційний господарський суд залишив апеляційну скаргу позивача без задоволення, рішення господарського суду від 01.02.05 без змін.

29.06.2005 Вищий господарський суд України задовольнив касаційну скаргу позивача, скасував рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції, задовольнив позовні вимоги про визнання договору оренди від 23.12.03 та додаткової угоди від 27.01.04 на приміщення по вул.. Хрещатик,24 А у м. Києві недійсним та виселенні відповідача 2.

06.09.2005 постановою Верховного суду України постанова Вищого господарського суду України від 29.06.05 залишена без змін.

Відповідач 2 звернувся до суду з заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 29.06.05 за нововиявленими обставинами. Вищий господарський суд України ухвалою від 15.05.2007 передав справу для розгляду  вказаної заяви за нововиявленими обставинами господарському суду м. Києва. В обґрунтування своєї заяви Міжнародний гуманітарний університет посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19.08.2006, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18.10.2006 встановлено, що визначення розміру орендної плати у відповідності з Методикою при укладанні 23.12.2003 між ДКТП «Хрещатик» та Міжнародним гуманітарним університетом договору оренди спірного приміщення є фактичним погодженням розміру орендної плати з Фондом державного майна України.

Заявник вважає, що 18.10.2006 набрало законної сили рішення суду, яким встановлено обставину, що має істотне значення для справи № 3/504 наявність фактичного погодження розміру орендної плати з Фондом державного майна України при укладанні спірного договору оренди - і не могло бути відомо заявникові під час розгляду справи у Вищому господарському суду України.

Також, додатково в обґрунтування цієї обставини, заявник посилається на лист Міністерства аграрної політики України від 19.02.2007 № 37-31-15/2488, де зазначено, що розрахунок орендної плати був узгоджений до ухвалення рішення у даній справі по суті від 29.06.2005 органом, уповноваженим управляти майном орендодавця - Міністерством аграрної політики України, безпосередньо з Фондом державного майна України. При цьому, як зазначено у цьому листі, останній повідомив, що представлені розрахунки орендної плати були розглянуті, вони здійснені на підставі звітів про незалежну оцінку вартості об'єктів оренди, прорецензованих і затверджених органом, уповноваженим управляти зазначеним майном Міністерством аграрної політики України і відповідають вимогам Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна.

14.06.2007 господарський суд задовольнив заяву відповідача 2 про перегляд справи за нововиявленими обставинами та скасував постанову Вищого господарського суду України від 29.06.05, якою було скасовано рішення господарського суду від 01.02.05 про відмову у задоволенні повозу РВ ФДМУ по м. Києву про визнання недійсним договору оренди та виселенні.

Не погоджуючись з постановою господарського суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та відмовити у задоволенні заяви про перегляд справи за нововиявленими обставинами.

Переглядаючи справу за правилами розділів ХІІ,ХІІІ Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає, що  апеляційна скарга   не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для справи і не могли бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками нововиявлених обставин є, по-перше,- їх наявність на час розгляду справи, по-друге,- що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені. Так, підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами може бути скасування рішення чи вироку суду, які у відповідності з частинами третьою та четвертою ст. 35 ГПК України були обов’язкові для господарського суду щодо фактів або певних подій і покладені ним в основу судового рішення.

Заперечуючи проти постанови господарського суду, позивач звертає увагу на те, що на його думку  відповідно до ст.35 ГПК України  постанова старшого помічника прокурора Шевченківського району від 19.08.06 не є вироком суду, Шевченківський райсуд не є органом, що розглядає господарські спори, тому і  його рішення від 19.08.06, яке прийнято пізніше ніж постанова Вищого господарського суду на яку подана заява про перегляд за нововиявленими  не можуть бути такими в розумінні ст.112 ГПК України.

Відповідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.  Обов’язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред’явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення.

Колегія суддів не погоджується з думкою позивача, оскільки відповідно до ч.4 ст. 35 ГПК України  рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов’язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Щодо строку прийняття рішення Шевченківським райсудом, то колегія суддів звертає увагу позивача на те, що днем виникнення нововиявлених обставин слід вважати день, коли вони стали або повинні були стати відомі заявникові; якщо нововиявлена обставина пов’язана з вироком чи рішенням суду, днем виникнення такої обставини вважається день набрання законної сили вироком  чи рішенням суду, які покладено в основу відповідного судового акта, або день коли заявникові стало чи повинно було стати відомо про набрання сили вироком чи рішенням (Роз’яснення Президії  Вищого господарського суду України № 04-5563 від 21.05.02).

Таким чином, встановлення фактів, вказаних у постанови про відмову в порушенні кримінальної справи та рішення Шевченківського райсуду від  19.08.06 про залишення постанови  помічника прокурора Шевченківського району від 04.08.06, вважаються нововиявленими, оскільки  недотримання вимог Методики щодо розрахунку орендної плати закріплених у договорі оренди  призвело до скасування попередніх судових рішень Вищим господарським судом України у постанові від 29.06.06 та спростування фактів про порушення не були відомі заявникові.

Посилання позивача на те, що постанова помічника прокурора не є вироком суду не приймаються до уваги, оскільки відмова у порушенні кримінальної справи оформлюється постановою, даний процесуальний документ не є простою думкою прокурора, як вказує апелянт, а є рішенням  правоохоронного органу, прийнятого в порядку кримінального та кримінально-процесуального законодавства, в межах компетенції.

Необґрунтованість висновків позивача щодо порушень з боку відповідача 2 строків для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами виявляється у тому, що відповідно до ст. 112 ГПК України преюдиційне значення  мають факти, встановлені рішенням що набрало чинності, а оскільки 18.10.2006 ухвалою Апеляційний суд м. Києва залишив без змін рішення Шевченківського райсуду та постанову помічника прокурора, то у заявникові виникло право на подання заяви про перегляд  справи за нововиявленими обставинами  саме з 18.10.06, заява подана до суду 15.12.06 ( а.с. 241 т1), тобто у межах строку передбаченого ст. 113 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що господарським судом  повно встановлені обставині справі, тому колегія суддів вважає що апеляційна скарга не обґрунтована, а постанова господарського суду   не  підлягає  скасуванню.

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майнаУкраїни по м. Києву  залишити без задоволення, постанову господарського суду м. Києва від 14.06.2007  № 3/504 без змін.

2. Матеріали справи повернути  господарському суду м. Києва .

Головуючий суддя                                                            Рєпіна  Л.О.

Судді

Зеленін  В.О.

Синиця  О.Ф.

25.07.07 (відправлено)