ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.07 р.                                                                             Справа № 26/132а

Постановлена у нарадчий кімнаті 05 вересня 2007 р. о 12 год. 10 хв.

Господарський суд Донецької області  у складі судді  Наумової К.Г.

При секретарі судового засідання – Мосєєвій О.О.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду адміністративну справу №       26/132а

За позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбасвуглепереробка”                  (м. Українськ, Донецької обл.)

До               Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції                                         (м. Селидове, Донецької обл.)

Про   визнання недійсними податкових повідомлень-рішень                                                      від 29.03.2007 р.   №  /0  та                                                    від 20.04.2007 р. №  /1

Товариство з обмеженою відповідальністю „Донбасвуглепереробка”                               (м. Українськ, Донецької обл.) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом  до Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції                                              (м. Селидове, Донецької обл.), далі за текстом “ДПІ”, про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень   від 29.03.2007 р. №  /0  та                                  від 20.04.2007 р. №  /1,  якими до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 42328 грн. 02 коп. за порушення строків сплати податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. на 518 календарних днів  у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги наступним.

У декларації з ПДВ за  серпень 2005 р. позивач визначив податкове зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. Відповідно до п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” нарахування фінансових санкцій може мати місце лише у випадку коли платник податку не сплачує узгоджену суму податкових зобов’язань протягом граничних строків сплати визначених цим законом. Граничний строк сплати наведеного податкового зобов’язання – 30.09.2005 р. Податкове зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. було сплачено позивачем 29 та 30 вересня 2005 р., що підтверджується платіжними документами. ДПІ зарахувала сплачені суми у рахунок погашення податкового боргу з цього податку. Норми Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та інші нормативні акти не встановлюють право чи обов’язок податкового органу змінювати напрямок спрямування коштів, який визначив платник податку. Платіжними документами зазначеними в акті перевірки позивач сплачував інші податкові зобов’язання.

ДПІ проти позову заперечує посилаючись на наступне.

Під час  невиїзної перевірки  29.03.07 р. було встановлено порушення позивачем граничних строків сплати узгодженого податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” платник податків зобов’язаний сплатити суму податку, яка визначена у податковій декларації, протягом десяти днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку.

Черговість погашення узгоджених податкових зобов’язань платника чітко визначена п. 7.7 ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, згідно з яким податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом. Визначений цим пунктом порядок сплати та зарахування податків є єдиним для всіх платників та органів державної податкової служби.

У разі затримки сплати податкового зобов’язання до платника податків застосовуються фінансові санкції відповідно до п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Дослідивши наявні в матеріалах справи  докази та заслухавши пояснення представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

29.03.2007р. ДПІ склала Акт “Про результати   документальної невиїзної перевірки з питань своєчасності погашення податкових зобов’язань з податку на додану вартість підприємства ТОВ „Донбасвуглепереробка”, Код за за період з 29.12.2006 р. по 02.03.2007 р.”    № 139/15/32011542.

В акті перевірки зазначено, що при перевірці особової картки з ПДВ  ТОВ „Донбасвуглепереробка” встановлено, що підприємством несвоєчасно погашено узгоджену суму податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. по декларації від 20.09.2005 р. № 9959 із затримкою на 518 календарних днів (граничний строк сплати 30.09.2005 р. фактично сплачено 29.12.06 р., 04.01.07 р., 30.01.07 р., 02.03.07 р.) у сумі 84656 грн.

На підставі даного акту ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення від 29.03.2007 р.   №  /0,  яким до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 42328 грн. 02 коп. за порушення строків сплати податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. на 518 календарних днів  у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

20.04.2007 р. ДПІ прийняла податкове повідомлення-рішення  №  /1,  яким  також до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 42328 грн. 02 коп. за порушення строків сплати податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. на 518 календарних днів  у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

З матеріалів справи вбачається наступне.

20.09.2005р. позивач подав до ДПІ податкову декларацію з ПДВ за серпень 2005р. (вхід. № 9959), якою визначив податкове зобов’язання з ПДВ до сплати  у сумі                                             84656 грн.

Відповідно до п.п. 5.3.1. п. 5.3 ст. 5  Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового  зобов'язання,  зазначену  у  поданій  ним  податковій декларації,  протягом  десяти  календарних  днів,   наступних   за останнім   днем   відповідного  граничного  строку,  передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті  4  цього  Закону  для  подання податкової декларації.

Граничний строк сплати наведеного  податкового зобов’язання -    30.09.2005 р..

29.09.2005 р. позивач сплатив 64656 грн. платіжним дорученням № 3126 у якому  визначив призначення платежу – „НДС за Август 2005 г.”.  Таким чином, позивач сплатив  податкове зобов’язання з ПДВ за серпень 2005 р. у сумі 64656 грн. без порушення граничного строку  сплати.

ДПІ вважає (розрахунок штрафної санкції, акт звірки розрахунків з бюджетом по ПДВ з 01.10.2003 р. по 31.09.2005 р., акт звірки розрахунків з бюджетом по ПДВ з 01.10.2002 р. по 01.09.2005 р. по справі 26/132а, пояснення ДПІ з питання черговості погашення податкових зобов’язань від 06.07.07 р., облікова картка позивача з ПДВ), що   податкове зобов’язання з ПДВ за серпень 2005 р. погашено наступним чином:

14411 грн. 18 коп. - п/д № 2155 від 28.12.06 р.,

9523 грн. 79 коп. - п/д № 17 від 29.12.06 р.,

37603 грн. 21 коп. -  п/д № 147 від 30.01.07 р.,

14418 грн. 27 коп. -  п/д № 5 від 02.03.07 р.,

8699 грн. 55 коп. - п/д № 370 від 02.03.07 р.

Зазначеними платіжними документами сплачені наступні податкові зобов’язання:

платіжним дорученням № 2155 від 29.12.2006 р. сплачено 79694 грн. призначення платежу „НДС за ноябрь 2006 г.”;

платіжним дорученням № 147 від 30.01.2007 р. сплачено 39472 грн. призначення платежу „НДС за декабрь 2006 г.”;

платіжним дорученням № 370 від 02.03.2007 р. сплачено 51032 грн. призначення платежу „НДС за январь 2007 г.”;

30.09.2005 р.  ДПІ проведено опис готівки на суму 20000 грн., про що складено акт № 2973 про спрямування готівки у рахунок погашення податкового боргу платника  податків. Згідно квитанції № 21 від 30.09.2005 р. зазначена сума коштів спрямована  у рахунок сплати ПДВ за серпень 2005 р.

29.12.2006 р. ДПІ проведено опис готівки на суму 10000 грн., про що складено акт № 65 про спрямування готівки у рахунок погашення податкового боргу платника  податків,  в акті зазначено, що готівка спрямовується на погашення ПДВ за листопад 2006 р. Згідно квитанції № 17 від 29.12.2006 р. зазначена сума коштів спрямована  у рахунок сплати ПДВ за листопад 2006 р.

02.03. 2007 р. ДПІ проведено опис готівки на суму 15000 грн., про що складено акт № 36 про спрямування готівки у рахунок погашення податкового боргу платника  податків,  в акті зазначено, що готівка спрямовується на погашення ПДВ за січень  2007 р. Згідно квитанції № 5 від 02.03.2007 р. зазначена сума коштів спрямована  у рахунок сплати ПДВ за січень 2007 р.

П.п. 17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, на підставі якого застосовані фінансові санкції, встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах:

при затримці  до  30 календарних днів,  наступних за останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми   податкового зобов'язання,   -   у  розмірі  десяти відсотків  погашеної  суми податкового боргу;

при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за  останнім  днем  граничного  строку  сплати   узгодженої   суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків погашеної суми податкового боргу.

З наведеного вбачається, що правопорушення за яке можуть бути застосовані фінансові санкції на підставі п.п.17.1.7. п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” – це несплата платником податкового зобов’язання у встановлені строки, а  сума фінансових санкцій визначається виходячи з суми погашення податкового боргу, тобто застосувати зазначені фінансові санкції можливо лише після сплати податкового зобовязання.

Як зазначалось, позивач сплатив податкове зобов’язання за серпень 2005 р. у сумі 64656 грн. без порушення граничних строків сплати встановлених Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Готівка у сумі 20000 грн. вилучена ДПІ у позивача 30.09.2005 р.  спрямована   у рахунок сплати ПДВ за серпень 2005 р., тобто також у встановлені строки.

З матеріалів справи також вбачається, що платіжними документами на які посилається ДПІ позивач сплачував інші податкові зобов’язання з ПДВ ніж ПДВ за  серпень 2005 р.

Таким чином, позивач не порушував строки сплати податкового зобов’язання з ПДВ за серпень 2005 р., а ДПІ під час розгляду справи не доведено, що позивач порушив встановлені Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” строки сплати податкового зобов’язання.

ДПІ послалася на те, що відповідно до вимог п.п. 7.7. ст. 7 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” мала право зараховувати сплачені позивачем суми ПДВ у календарній черговості виникнення податкового боргу у рахунок погашення податкового боргу минулих періодів.

Судом не приймається до уваги наведене посилання з огляду на наступне.

Даним пунктом встановлено: “Податковий борг погашається попередньо погашенню податкових зобов'язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення, а в разі одночасного його виникнення за різними податками, зборами (обов'язковими платежами) - у рівних пропорціях.”

З наведеного  вбачається, що дана  норма взагалі не визначає коло осіб на яких розповсюджується її дія, чи то контролюючи органи, чи платники податків. У будь-якому випадку, вона  не встановлює права контролюючого органу, всупереч напрямку платежу зазначеному платником податку у платіжному документі, зараховувати платежі у рахунок погашення податкового боргу, у тому числі шляхом відображення у обліку в особових картках платника податку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно  до п. 1 ст. 9 КАС України,  суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З наведеного вбачається, що податковому органу Законом України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” не надано право зараховувати платежі платника податків всупереч призначення платежу  визначеного платником податку у платіжному документі. Таке право не надано податковому органу  і  іншими законами.

За таких обставин, застосування до позивача фінансових санкцій на підставі п.п 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” спірними повідомленнями-рішеннями суд вважає незаконним.

Враховуючи наведене, податкові повідомлення-рішення                                         від 29.03.2007 р.   №  /0  та   від 20.04.2007 р. №  /1,  якими до позивача застосовані фінансові санкції у сумі 42328 грн. 02 коп. за порушення строків сплати податкового зобов’язання з ПДВ у сумі 84656 грн. на 518 календарних днів  у розмірі 50 відсотків,  на підставі п.п. 17.1.7  п. 17.1 ст. 17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  підлягають визнанню недійсними, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Позивач під час подачі позову сплатив судовий збір у сумі 3 грн. 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 25.04.2007 р. № 659.

Враховуючи наведене, витрати по сплаті судового збору у зазначеній сумі  підлягають стягненню з коштів Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та, керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,

ст. ст. 2, 7 –12, 69-72, 87-98, 122-163, 254, та прикінцевими та перехідними положеннями   Кодексу адміністративного судочинства, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Позов  Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбасвуглепереробка”      (м. Українськ, Донецької обл.) до Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції (м. Селидове, Донецької обл.) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень  від 29.03.2007 р.   №  /0  та   від 20.04.2007 р.                       №  /1  задовольнити.

Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції від 29.03.2007 р.   №  /0  та   від 20.04.2007 р. №  /1.

Стягнути з коштів Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Донбасвуглепереробка”     (м. Українськ, Донецької обл.) витрати по сплаті судового збору   у сумі 3 грн. 40 коп.

Зазначена постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Дана постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Заява та скарга подається на ім’я Донецького апеляційного адміністративного суду через Господарський суд Донецької області.

Постанову підписано   10 вересня 2007 р.

Суддя