СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

29 травня 2007 року

Справа № 2-11/1951-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не
з`явився;

відповідача:
Гапон В.Г., дов. № 10-20-11/21 від 11.1.2007 року;

третіх осіб: не
з`явився;

розглянувши апеляційну
скаргу Сакського районного відділу земельних ресурсів на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Цикуренко А.С.)
від 05 березня 2007 року у справі № 2-11/1951-2007А

за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Сакського районного відділу земельних ресурсів (вул. Леніна, 6, м.Саки, АР
Крим, 96500)

3-ті особи:

1.
Новофедорівська селищна рада  (вул.
Марченка, 2, с.Новофедорівка, Сакський р-н, АР Крим, 96574)

2.
Державна інспекція з контролю за використанням і охороною земель Автономної Республіки
Крим  (вул. Кечкеметська, 114,
м.Сімферополь, 95038)

про визнання
недійсним висновку

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду АР Крим від 05.03.2007 року у справі № 2-11/1951-2007А позов суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 задоволено. Суд визнав недійсним висновок
Сакського районного відділу земельних ресурсів Республіканського комітету по
земельних ресурсах АР Крим від 15.01.2007 року, а також зобов`язав відповідача
надати висновок щодо узгодження проекту землеустрою в частині відводу земельних
ділянок для ведення особового селянського господарства в межах населеного
пункту на території Новофедорівської селищної ради Сакського району АР Крим.

При прийнятті постанови,
суд першої інстанції встановив, що витребувана позивачем земельна ділянка
площею 3 га пасовищ в межах населеного пункту на території Новофедорівської
селищної ради у західній частині смт. Новофедорівка не являється переданою у
власність або постійне користування інших осіб, у тому числі, не являється
землями оборони, відсутні інші заборони на передачу її у користування, у
зв`язку з чим, підстави для відмови позивачеві у наданні висновку по узгодженню
проекту землеустрою відсутні.

Не погодившись з постановою
господарського суду АР Крим, Сакський районний відділ земельних ресурсів
звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, як прийняту
з порушенням норм матеріального права та при неповному дослідженні усіх
обставин справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у
задоволенні позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 відмовити.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з`явились, причину неявки не повідомили, хоча про час та місце
слухання справи сповіщались належним чином ухвалами та повістками від 03.05.,
14.05. та 18.05.2007 року. Факт належного сповіщення підтверджується повідомленнями
про вручення поштових відправлень. Клопотань про відкладення розгляду
апеляційної скарги не надходило.

Від позивача надійшло клопотання
про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, судова колегія
визнала можливим розглянути справу за відсутності позивача та третіх осіб.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України,
вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для  скасування
постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судовою колегією встановлено, що
28.11.1997 року Новофедорівською селищною радою було прийнято рішення „Про
переоформлення права користування земельними ділянками військової частини А
4465 Міністерства оборони України” (а.с.47).

Пунктом 4 вказаного рішення
прийнято рішення про вилучення із землекористування військової частини 45802
земельних ділянок загальною площею 89,76 га вільні від забудови,
невикористаних, а також на яких розташовані об'єкти організацій і військової
частини на які не подані заявки на відведення земель, і передачу вилучених
ділянок до складу земель резервного фонду смт.Новофедорівка.

Відповідно до пункту 12 Перехідних
положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів, крім зе мель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно з пунктом „б” частини 1
статті 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на
безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної
власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0
гектара.

Частинами 1, 4 статті 118
Земельного кодексу України встановлено, громадянин, зацікавлений у приватизації
земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до
відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної
адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної
ділянки.

Відповідний орган місцевого
самоврядування або орган виконавчої влади в місячний термін розглядає
клопотання і надає дозвіл підприємствам, установам та організаціям на розробку
проекту приватизації земель.

24.11.2005 року Новофедорівською
селищною радою було прийнято рішення НОМЕР_1 „Про надання дозволу громадянам на
розробку проекту землеустрою з відведення безоплатно у приватну власність
земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в смт.
Новофедорівка” (а.с.19).

Даним рішенням громадянам було
надано дозвіл на розробку проекту землеустрою з відведення безоплатно у
приватну власність земельних ділянок загальною площею 3 га пасовищ із земель не
переданих у власність або постійне користування.

Відповідно до частини 9 статті 118
Земельного кодексу України, проект відведення земельної ділянки погоджується з
органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним
органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на
розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого
самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що
проект землеустрою в частині відведення земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства з межах населеного пункту на території Новофедорівської
селищної ради було розроблено Сакським відділом ДП „Кримський науково-дослідний
та проектний інститут землеустрою” на підставі договору НОМЕР_2 від 12.01.2006
року (а.с.10-13).

Зазначений проект землеустрою було
погоджено Комітетом з охорони культурної спадщини, а також Республіканським
комітетом з охорони навколишнього природного середовища (а.с.14-16).

09.01.2007 року проект землеустрою
в частині відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського
господарства з межах населеного пункту на території Новофедорівської селищної
ради було подано на узгодження до Сакського районного відділу земельних
ресурсів.

15.01.2007 року Сакським районним
відділом земельних ресурсів на вих. НОМЕР_3 було надано висновок про відмову в
узгодженні проекту землеустрою з тієї причини, що витребувані земельні ділянки
розташовані на землях Міністерства оборони України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 вказаного Кодексу, тобто за наявності обставин, які
звільнюють від доказування.

Судовою колегією встановлено, що
Військовим прокурором Євпаторійського гарнізону було подано до господарського
суду АР Крим адміністративний позов до Новофедорівської селищної ради про
скасування зазначеного вище рішення Новофедорівської селищної ради НОМЕР_1 від
24.11.2005 року „Про видачу дозволу громадянам на розробку проекту землеустрою
з відводу безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства в смт.Новофедорівка”.

Постановою господарського суду АР
Крим від 28.11.2006 року у справі №2-21/15396-2006А у задоволенні позову
Військового прокурора Євпаторійського гарнізону було відмовлено.

При цьому, цією ж постановою було
задоволено адміністративний позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги
- суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та визнано незаконним рішення
Новофедорівської селищної ради НОМЕР_4 від 29.08.2006 року „Про скасування
рішення 38 сесії 4 скликання Новофедорівської селищної ради НОМЕР_1 від
24.11.2005 року „Про видачу дозволу громадянам на розробку проекту землеустрою
з відводу безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства в смт.Новофедорівка”.

Відповідно до частини  статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили,
не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, під час розгляду господарським
судом АР Крим справи № 2-21/15396-2006А було встановлено наступні обставини, що
мають значення для вирішення даного спору.

Відповідно до статті 77 Земельного
кодексу України, землями обо рони визнаються землі, надані для розміщення і
постійної діяльності війсь кових частин, установ, військово-навчальних
закладів, підприємств та орга нізацій Збройних Сил України, інших військових
формувань, утворених від повідно до законодавства України. Землі оборони можуть
перебувати у дер жавній та комунальній власності.

Стаття 125 Земельного кодексу
України визначає, що право власності та право постійного користування на
земельну ділянку виникає після одер жання її власником або користувачем
документа, що посвідчує право влас ності чи право постійного користування
земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Крім того, у статті 126 Земельного
кодексу України вказано, що право власності на земельну ділянку і право
постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

При цьому, Військовим прокурором
Євпаторійського гарнізону та військовою частиною А 1100 не надано документи,
які підтверджують право Міністерства Оборони України на користування спірною
земельною ділянкою.

У зв`язку з цим, судом було
зроблено висновок про дійсність рішення Новофедорівської селищної Ради від
24.11.2005 року НОМЕР_1 „Про надання дозволу громадянам на розробку про екту
землеустрою з відведення безоплатно у приватну власність земельних ділянок для
ведення особистого селянського господарства в смт. Новофедо рівка”.

Згідно з частиною 1 статті 73
Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, акти ради, сільського,
селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету
сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради,
прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями
громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а
також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній
території.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі викладених обставин,
судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що
відповідачем не доведено суду обгрунтованість відмови в узгодженні проекту
землеустрою.

Дослідивши доводи апеляційної
скарги, судова колегія приходить до висновку про те, що посилання відповідача
на документи, підтверджуючі право Міністерства Оборони України на спірну
земельну ділянку, наявними у справі матеріалами не підтверджено.

Відповідно до статті 200 Кодексу
Адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні
господарським судом АР Крим оскарженої постанови порушення норм матеріального
та процесуального права не виявлено, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сакського
районного відділу земельних ресурсів залишити без задоволення, постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 березня 2007 року у
справі № 2-11/1951-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної
інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають
законної сили з моменту проголошення.

Постанову суду апеляційної
інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211,
212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді