ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007 р.
№ 15/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

суддів
за участю представників сторін :
позивача –
відповідача -
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

юр. Бородіна О.Г. дов. № Н-01/2161 від 03.07.2007
не з'явився

розглянувши  матеріали касаційної скарги
товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська"

у справі
господарського суду Донецької області

на рішення
господарського суду Донецької області від 10.04.2007р.

за позовом
державного підприємства "Донецька залізниця"

до
товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська"

про
стягнення 4 244грн.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України  від 11.07.2007 №  02-12.2/164 у зв'язку з відпусткою судді Першикова Є.В. змінено склад колегії у справі № 15/14 і утворено колегію суддів в складі : головуючий суддя Ходаківська І.П., судді Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2006 року державне підприємство "Донецька залізниця" звернулось з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська" про стягнення штрафу за невиконання плану перевезень в жовтні 2006 року (1214 грн. - за недовантаження в 1-й декаді та 3030 грн. - за недован таження в 2-й декаді).

Позовні вимоги залізниці ґрунту вались на невиконанні плану перевезень за жовтень 2006 року до Договору про організа цію перевезень вантажів та проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 29.11.2005 року № 26005, перебіг виконання якого відображе ний сторонами у обліковій картці № 543 за жовтень 2006 року.

Рішенням господарського суду Донецької області від 10.04.2007 року (суддя Богатир К.В.) позовні вимоги задоволено частково. Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 3154 грн. –штрафу та 163,49 грн. у відшкодування витрат по оплаті державного мита та витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційному порядку справа не розглядалась.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановивши нове рішення про відмову у задоволенні позову. Відповідач обґрунтовує касаційну скаргу посиланням на підпункт "г" пункту 107 Статуту залізниць, яким вантажовідправник звільняється від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі виконання плану в тонах вантажів, перевезення яких планується в тонах і вагонах, і вважає, що ця норма повинна застосовуватись при підведенні підсумків виконання плану в цілому за місяць.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, що планом перевезень до Договору за жовтень 2006 року передбачено пере везення 1330 вагонів вагою 88680 тон.

Порядок виконання зазначеного плану перевезень відображено в обліко вій картці № 543. За даними вказаної облікової картки, в першій декаді жовтня 2006 ро ку відповідачем допущено недовантаження 32 вагонів вагою 1214 тон. Вказане під тверджують підписи представників Залізниці та Товариства на обліковій картці 543. Штраф за недовантаження нарахований на підставі статті 106 Статуту залізниць Украї ни в сумі 1214 грн. В другій декаді жовтня 2006 року відповідачем також не виконано план перевезень в частині недовантаження 58 вагонів на 3030 тон.

Пункт 5 ст. 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Пункт 105 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 з наступними змінами, встановив, що залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Пункт 106 Статуту залізниць України встановлює відповідальність залізниці та вантажовідправника у вигляді штрафу за незабезпечення  залізницею вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень та за невикористання вантажовідправником поданих вагонів і контейнерів чи відмову від вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, за незабезпечення завантаження маршруту , за надолуження невиконання плану попереднього місяця,  за невиконання плану перевезень по залізницях призначення.

Пункт 5 Статуту залізниць України встановлює, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають, зокрема, порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за № 1030/7318, затверджені Правила планування перевезень вантажів, які визначили порядок планування перевезень вантажів залізницями у всіх видах сполучень, а також обліку виконання планів; перевезення вантажів залізницями здійснюється на підставі договорів про організацію перевезень за місячними планами, за пред'явленням, за окремими замовленнями відправників ( вантажовласників або за їх дорученням –експедиторських організацій).

Пункт 2.2 Правил планування перевезень вантажів встановлює, що згідно з договором про організацію перевезень не пізніше 12 днів до початку наступного місяця відправник надає залізниці відправлення місячне замовлення на перевезення вантажів, оформлене на відповідних бланках. Замовлення оформляється окремо для кожної номенклатури вантажу для кожної  станції відправлення із зазначенням залізниць, станцій призначення та вантажоодержувачів.

На підставі узгодженого залізницею місячного плану перевезень відправник за два дні до початку декади подає начальнику станції декадну заявку з розподілом подачі вагонів на кожний день.

Пункт 6.10 Правил планування перевезень вантажів встановлює, що штраф за невиконання місячних планів і додаткових замовлень на перевезення вантажів нараховується на залізницю і відправника по закінченні кожної декади, сальдова сума штрафу визначається по закінченні місяця.

У разі перевиконання плану у першій декаді і невиконанні його в другій відповідальність за невиконання плану другої декади зменшується на величину перевиконання плану в першій декаді. Таким же чином враховується перевиконання плану в першій та другій декадах при невиконанні його в третій декаді.

Заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах підпункту "д" пункту 107 Статуту залізниць України щодо надолуження в третій декаді відповідачем недованта ження 4244 тон., допущеного протягом 1 та 2 декад, обґрунтовано судом відхилені, оскільки за нормами пункту 6.10 Правил планування перевезень вантажів, нарахування штрафів за невико нання місячних планів на перевезення вантажів нараховується на відправника по закін ченні кожної декади, а не по закінченні місяця, а остаточна сума штрафу визначається по закінченні місяця арифметичним підрахуванням сум штрафів за кожну декаду.

Підпункт "д" пункту 107 Статуту залізниць України  звільняє вантажовідправника від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі надолуження недовантаження, допущеного протягом декади, однак, в судовому рішенні не встановлено і не підтверджено матеріалами справи, що відповідач надолужував недовантаження в окремі дні першої та другої декад  жовтня 2006 року протягом саме цих декад.

Тоб то, надолуження недовантаження за підсумками місяця не звільняє відправника від відповіда льності за недовантаження за окрему декаду.

В мотивувальній частині рішення суду першої інстанції правильно зазначено, що нарахування штрафу на відправника залізницею здійснюється по закінченню декади, а по закінченню місяця визначається сальдова сума штрафу за місяць, при  цьому згідно абзацу другого пункту 6.10 Правил планування у разі перевиконання плану в першій декаді і невиконанні його в другій декаді відповідальність за невиконання плану другої декади зменшується на величину перевиконання плану у першій декаді, таким же чином враховується перевиконання плану в першій та другій декадах при невиконанні його в третій декаді.

Звільнення вантажовідправника від відповідальності за невиконання плану перевезень у першій декаді у разі надолуження недовантаження у другій або третій декадах Статутом залізниць та Правилами планування не передбачено.

Підпункт "г" пункту 107 Статуту залізниць України  звільняє вантажовідправника від сплати штрафу за невиконання плану перевезень у разі виконання плану в тонах вантажів, перевезення яких планується у тоннах і вагонах, при цьому не зазначено, чи повинна застосовуватись ця норма до підрахунку невиконання плану перевезень за декаду, чи в цілому за місяць. Однак, оскільки штраф за невиконання місячних планів нараховується по закінченню кожної декади, то і норма підпункту "г" пункту 107 Статуту залізниць повинна застосовуватись до підрахунку  виконання плану перевезень за кожну  декаду.

Правильним також є висновки суду щодо відмови у позові у частині стягнення 1090 грн., оскільки, як встановлено судом, відповідач здійснював завантаження 1070 тон у власні вагони.

У відповідності із статтею 111-7 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення місцевого господарського суду з наведених у касаційній скарзі мотивів.

А тому, враховуючи наведене, та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна збагачувальна фабрика "Узлівська" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 10.04.2007 року залишити без змін.

Головуючий                                                                                   Ходаківська І.П.

Судді                                                                                              Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.