ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

07.08.2007
Справа №2-23/6649-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Іщенко Г.М.,

секретаря судового засідання Ємєнджієвої А.М., розглянувши за участю представників

від позивача –  Матяш С.Ф. - провідний спеціаліст відділу аудиту з податкового обліку, дов. від 20.12.2005р. №06-03-15/11956, Нижник  І.І. - начальник юридичного управління, дов. від 20.12.2005р. №06-03-15/11948,

від відповідача – Джемілєва Е.Ю. – завідуючий юридичним сектором, дов. від 16.05.2007р. №2125/10/00-0,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН», (96012, АР Крим, м. Армянськ, Північна промзона),

до відповідача Державної податкової інспекції в м. Армянську АР Крим, (96012, АР Крим, м. Армянськ, вул. Гайдара,6),

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення та спонукання до виконання певних дій,

в с т а н о в и в :

Закрите акціонерне товариство «Кримський ТИТАН» звернулось до господарського суду Автономної Республіці Крим з позовом до Державної податкової інспекції в м. Армянську АР Крим про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення №/0 від 20.04.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 863262,00грн., а також зобов’язати Державну податку інспекцію в м. Армянську АР Крим надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми в розмірі 863262,00грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Позовні вимоги обґрунтовані невідповідністю висновків, викладених в акті перевірки положенням діючого законодавства та фактичним обставинам.

30.07.2007р. у судовому засіданні позивачем надані уточнення до позовних вимог, згідно яких він просить суд: визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Армянську АР Крим №/0 від 20.04.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 863262,00грн. та зобов’язати відповідача надати Відділенню Державного казначейства в м. Армянську Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету з податку на додану вартість, в розмірі 863262,00грн., (аркуш справи 76).

Відповідач у запереченнях на позов пояснив, що позов не визнає, та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, (аркуш справи 77).

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до  Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, дослідив надані докази, суд вважає що, позов  підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки, у якому  згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації  України від 16.09.2002р. №429, зазначено, що факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів  та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень.

Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту  виявлених порушень є підстави  для визначення платнику податкових зобов’язань.

За результатами виїзної позапланової перевірки з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» за січень 2007р., складений акт №150/23-04/32785994 від 19.04.2007р., (аркуш справи 20).

Перевіркою встановлено, що сума податку на додану вартість в розмірі 10177215,00грн. заявлена до відшкодування по декларації за січень 2007р. зменшується на 863262,00грн. та складає 9313953,00грн. Рішення про підтвердження залишку суми, заявленої до відшкодування, буде прийняте по отриманню решти відповідей на запити щодо перевірки ланцюга постачальників до виробника або імпортера, які підтверджують включення постачальниками до складу податкових зобов’язань сум податку на додану вартість по операціях з платником, що перевіряється дійсною перевіркою.

20.04.2007р. відповідачем на підставі акту перевірки №150/23-04/32785994 від 19.04.2007р. прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 863262,00грн., (аркуш справи 22).

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з статтею 2 Закону України «Про судоустрій», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами прав і законних інтересів юридичних осіб. Частиною 3 статті 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами. Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж Закону, усім суб'єктам правовідносин гарантується захист їх прав і законних інтересів незалежним і неупередженим судом. Згідно з частиною 3 зазначеної статті, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про протиправність рішень суб’єктів владних повноважень обов’язок доказування  правомірності таких рішень покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Із матеріалів справи слідує, що Закрите акціонерне товариство «Кримський ТИТАН»  20.02.2007р. надало до Державної податкової інспекції в м. Армянську АР Крим та у відділення Державного казначейства в м. Армянську АР Крим податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2007р. та розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток 3 податкової декларації), які були зареєстровані вказаними органами. Відповідно рядку 25.1 податкової Декларації та розрахунку сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника в банку, склала 10177215,00грн.,

Як слідує із акту перевірки, сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню склала 9313953,00грн. Підприємством до рядку 25.1 Декларації з податку на додану вартість за січень 2007р. включена  сума податку на додану вартість по операціях з імпорту товарів в розмірі 863262,00грн., яка не сплачена у попередньому податковому періоді (у грудні 2006р.). Тобто, актом перевірки враховані тільки суми податку на додану вартість фактично сплачені у попередньому звітному періоді постачальникам товарів (послуг).

Судом приймаються до уваги роз’яснення Державної податкової адміністрації України, які викладені у листах від 12.10.2005р. №20296/7/16-1417 «Про бюджетне відшкодування» та від 14.02.2006р. №2741/7/16-1517 «Про податок на додану вартість», в яких зазначено, що при заповненні строки 3 розрахунку суми бюджетного відшкодування, платник податків може врахувати суми податкового кредиту попереднього податкового періоду, які фактично сплачені у такому ж податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг) грошовими коштами (у тому числі авансом), включаючи суми податку, які фактично були сплачені у такому ж попередньому податковому періоді при ввезенні на митну територію України товарів (супутніх послуг).

Вказані роз’яснення Державної податкової адміністрація України розцінюються судом відповідно до вимог  підпункту 4.4.2 пункту 4.4 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» як податкові роз’яснення, (аркуші справи 65,66).

В силу вимог підпункту «д» підпункту 4.4.2 пункту 4.4 статті 4 Закону не може бути притягнутий до відповідальності платник податків, який діяв відповідно до наданого йому податкового роз’яснення.

На підставі наявних у справі доказів, оцінка яких відповідає вимогам статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено факт відсутності зазначених порушень з боку позивача, оскільки в основу розрахунку суми бюджетного відшкодування покладено єдиний принцип, а саме: проведення грошових розрахунків з постачальниками за придбані товари, а якщо постачальник – нерезидент, то з бюджетом ( в частині податку на додану вартість).

Конституція України передбачає право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (статті 41,42).

Виконання конституційного обов’язку, передбаченого статтею 67 Конституції України, реалізується сплатою кожним податків і зборів в порядку і розміру, встановленому законом.

Крім того, у роз’ясненнях Кримської митниці  від 29.11.2006р. №04-16/7797 передбачено, що  при наявності фактично оформленої вантажної митної декларації сплачений податок на додану вартість перераховується з депозитного рахунку митниці на рахунок обліку Державного бюджету України на пізніше наступного робочого дня після дати завершення митного оформлення товарів, (аркуш справи 67).

Отже, платник податків сплачує податок на додану вартість відповідно до податкового зобов’язання, що виникає при імпорті товарів, безпосередньо при оформлені митної декларації.

Згідно з  підпунктом 7.7.5  пункту 7.5 статті 7  вказаного Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Державна податкова інспекція в м. Армянську АР Крим не прийняла до уваги, що відповідно до пункту 24 Порядку здійснення митного контролю й митного оформлення товарів із застосуванням вантажної митної декларації, затвердженого наказом Державної митної служби України від 20.04.2005р. №314 при митному контролі здійснюється списання (справляння) сум податків і зборів (обов’язкових платежів) у порядку, встановленому законодавством України, а також поставленням відбитка номерного штампа «Сплачено» на всіх аркушах вантажної митної декларації.

Як підтверджується матеріалами справи, в грудні 2006р. при проведенні митного оформлення товарів, що імпортуються в Україну, фактично були сплачені безпосередньо в Державний бюджет України суми податку на додану вартість, які включені позивачем в розрахунок суми бюджетного відшкодування січня 2007р. в розмірі 863261,86грн. Вказані грошові кошти були перераховані на депозитний рахунок Кримської митниці платіжними дорученнями: №15161 від 22.11.2006р., №15261 від 23.11.2006р.. №15334 від 24.11.2006р., №15491 від 28.11.2006р., №15673 від 30.11.2006р.

Закрите акціонерне товариство «Кримський ТИТАН» має право на отримання бюджетного відшкодування податку на додану вартість згідно закону, підприємством було прийняте рішення про повернення  повної суми бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок, надана до Державної податкової інспекції в м. Армянську АР Крим податкова декларація за січень 2007р. та  відповідна заява про повернення такої повної суми. Податковим органом за такою декларацією була проведена документальна перевірка, за результати якої порушень не виявлено.

Суд приходить до висновку, що  зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 863262,00грн. згідно спірному податковому повідомленню-рішенню є неправомірним і висновки акту перевірки згідно з частиною  2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України мали бути підтверджені відповідачем.

На підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 86, 69, 70 Кодексу адміністративного судочинства України судом не приймається акт перевірки від 19.04.2007р. №150/23-04/32785994 як доказ встановлення фактів порушень позивачем  вимог  підпункту 1.5, пункту  1.8 статті 1, статті 2, підпунктів  7.7.1, 7.7.2 а), пункту 7.7 статті 7, пункту 10.1 статті 10 Закону України «Про податок на додану вартість», як вказане у спірному податковому повідомленні-рішенні.

При цьому суд виходить з того, що акт перевірки від 19.04.2007р. №150/23-04/32785994 є  джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення. Відповідач не надав докази, що спростовують доводи позивача.

Відповідно  до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених   статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином в порушення підпункту 7.7.5 пункту 7.5 статті 7 закону України «Про податок на додану вартість» Державна податкова інспекція в м. Армянську АР Крим не надала у п’ятиденний термін по закінченню перевірок органу державного казначейства висновок із зазначенням вказаної суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Пункт 2 частини 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при вирішенні спору по суті суду надано право зобов’язати відповідача вчинити певні дії.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69,70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем достатніх доказів про правомірність зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в розмірі  863262,00грн. та  відмову у наданні  по закінченню перевірки органу державного казначейства висновку із зазначенням суми, що підлягає  відшкодуванню з бюджету.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002 року визначено, що частина 2 статті 124 Конституції України передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії їх реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не забороненими законом засобами.

Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб'єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи, у разі виникнення спору, можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб'єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статі 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН» є обґрунтованими, такими, що підтверджуються матеріалами справи та  підлягають  задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 07 серпня  2007року.

У повному обсязі постанову складено 13 серпня 2007року.

На підставі викладеного та керуючись статтями 94, 98, 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати  нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Армянську АР Крим №/0 від 20.04.2007р. про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на 863262,00грн.

3.          Зобов’язати Державну податкову інспекцію в м. Армянську АР Крим, (96012, АР Крим, м. Армянськ, вул. Гайдара, 6) надати Відділенню Державного казначейства в м. Армянську Головного управління Державного казначейства України в Автономній Республіці Крим (96012, АР Крим, м. Армянськ, вул. Сімферопольська, 7) висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету з податку на додану вартість в розмірі 863262,00грн.

4.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства «Кримський ТИТАН», (96012, АР Крим, м. Армянськ, Північна промзона) 3,40грн. державного мита.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.