ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 липня 2007 р.

№ 11/558/06

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Селіваненко В.П.-головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов
Б.Ю.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.
Миколаїв (далі -СПД ОСОБА_1)

на постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 10.05.2006

зі справи № 11/558/06

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Краєвид", м.
Миколаїв (далі -ТОВ "ТРК "Краєвид")

до СПД ОСОБА_1

про стягнення 3000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 15.02.2007 (суддя Василяка К.Л.) у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 10.05.2007 (колегія суддів у складі: суддя Ліпчанська
Н.В. -головуючий, судді Андрєєва Е.І., Мацюра П.Ф.) зазначене рішення місцевого
господарського суду скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено:
з  СПД ОСОБА_1 стягнуто 3000 грн. штрафу,
102 грн. державного мита і 118 грн. на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

СПД ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати
постанову апеляційного господарського суду, а рішення господарського суду
першої інстанції з даної справи залишити без змін.

За результатами розгляду матеріалів
касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про
необхідність її повернення з огляду на таке.

Згідно зі статтею 45  і частиною першою статті 46 Господарського
процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заяви про оскарження
рішень, ухвал, постанов  господарського
суду  оплачуються державним митом (крім
випадків, встановлених законодавством) у порядку  і розмірі, встановлених законодавством
України. Порядок і розмір сплати державного мита в Україні встановлено Декретом
Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 № 7-93 "Про державне мито"
(далі -Декрет).

Відповідно до підпункту “а” пункту
2 статті 3 Декрету ставку державного мита із позовних заяв майнового характеру
встановлено в розмірі 1% ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

За приписами підпункту “г” пункту 2
статті 3 Декрету розмір ставки державного
мита, зокрема, із  касаційних
скарг на рішення і постанови становить 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті
у разі  подання заяви для  розгляду спору в першій інстанції, а із
спорів майнового  характеру -50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Отже, з урахуванням оспорюваної
скаржником суми (3000 грн.) та з огляду на розмір неоподатковуваного мінімуму,
встановлений пунктом 22.5 статті 22 Закону України "Про податок з доходів
фізичних осіб", при поданні касаційної скарги СПД ОСОБА_1 у справі мало
бути сплачено державне мито в сумі 51 грн., фактично ж за платіжним дорученням
від 30.05.2007 перераховано лише 42, 50 грн. мита.

Таким чином, до касаційної скарги не
додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановленому
розмірі, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК
України є підставою для повернення цієї скарги.

Відповідно до пункту 2 частини
першої статті 8 Декрету  сплачене СПД
ОСОБА_1 державне мито в сумі 42, 50 грн. підлягає поверненню з державного
бюджету.

Після усунення зазначених недоліків
скаржник не позбавлений права повторно подати касаційну скаргу в установленому
порядку.

Керуючись статтями 45, 46  пунктом 4 частини першої статті 1113
ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

1. Повернути касаційну  скаргу на постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 10.05.2007 зі справи № 11/558/06
суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1

2. Повернути суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 державне мито в сумі 42,50
грн. Видачу  довідки на  повернення державного мита  доручити господарському суду Миколаївської
області.

Суддя             В. Селіваненко

Суддя              І. Бенедисюк

Суддя
В. Львов