ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 р.
№ 4/130-27

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство”

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 року

у справі господарського суду
Волинської області

за позовом
Прокурора Волинської області в інтересах держави в особі ВАТ “Волиньагрореммаш”

до

ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство”

про
скарга на дії
стягнення 198587,67 грн.,
ДВСВ Іваничівському районі Волинської області,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Савицька О.В.,

- відповідача:
не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006 року ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство” звернулось до господарського суду з скаргою на дії ДВСВ Іваничівського району Волинської області та просило скасувати постанову державного виконавця від 01.11.2005 року про стягнення виконавчого збору  в розмірі 18935,65 грн.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 21.02.2006 року постанову ДВСВ Іваничівському районі Волинської області від 01.11.2005 року про стягнення виконавчого збору скасовано.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 року ухвалу місцевого господарського суду від 21.02.2006 року скасовано.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 року скасувати, ухвалу місцевого господарського суду від 21.02.2006 року з даної справи залишити без змін.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилаються на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 17.05.2004 року державним виконавцем ДВСВ Іваничівського району Волинської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу № 4/130-1 від 26.01.2004 року у справі № 4/130-27 про стягнення з ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство” на користь ВАТ “Волиньагрореммаш” 189353,55 грн.

Відповідно до п.2, 3 постанови, боржнику надано строк до 24.05.2004 року для добровільного виконання рішення, а також зазначено, що у разі невиконання рішення в наданий строк, його виконання буде здійснено в примусовому порядку зі стягненням виконавчого збору в розмірі 18935,65 грн. та витрат, пов”язаних з провадженням виконавчих дій.

Зазначена постанова була направлена виконавчою службою 18.05.2004 року.

Згідно з частиною першою статті 46 Закону (в редакції, чинній на час винесення постанови) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство” у зазначений строк для добровільного виконання наказу № 4/130-1 від 26.012004 року не виконав, у зв”язку з чим державним виконавцем, 25.05.2004 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 18935,55 грн. Зазначена постанова була направлена боржнику 28.05.2004 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою ВДВС Іваничівського районного управління юстиції від 01.11.2005 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказу № 4/130-1 від 26.01.2004 року у зв”язку з затвердженням ухвалою господарського суду Волинської області від 30.08.2005 року у справі № 4/130-27 мирової угоди від 20.08.2004 року, укладеної між ВАТ Волиньагрореммаш” та ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство”.

Постановою ВДВС Іваничівського районного управління юстиції від 01.11.2005 року постанову про стягнення з ВАТ “Іваничівське ремонтно-транспортне підприємство” виконавчого збору в розмірі 18935,65 грн. виділено в окреме виконавче провадження.

Відповідно до ч. 7 ст.46 Закону України “Про виконавче провадження”, у разі коли виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи, що, як встановлено судом апеляційної інстанції боржником у встановлений строк добровільно не виконаний наказ від 26.01.2004 року, а також, що виконавчою службою проводились дії по примусовому виконанню цього наказу, зокрема накладення арешту на кошти боржника на його рахунках, проведення опису та арешту майна –транспортних засобів та об”єктів нерухомості, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про правомірність винесення виконавчою службою постанови від 01.11.2005 року щодо виділення в окреме виконавче провадження постанови про стягнення виконавчого збору з боржника.

На підставі вищевикладеного, постанова Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 року є такою, що прийнята на підставі повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 року у справі № 4/130-27 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н. Кочерова

Судді                                                                                     В. Рибак

М. Черкащенко