ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2007 р.                                                                                  м.Рівне

дата прийняття постанови                                                                                                                                                                              місце прийняття

11:25 год.                                                                                                   Справа №  12/187

час прийняття постанови                                                                                                                   номер справи

Господарський суд Рівненської області в складі: головуючий - суддя  Крейбух О. Г.; секретар судового засідання - помічник судді Бережнюк В.В.

за участю представників сторін:

від позивача  :  представник юрис.кон.Вашета С.П. довіреність № б.н.  від 22.01.07 р.

від відповідача : представник Бахмачук О.А., довіреність № 20025 від 28.04.2007р., Мамай І.Є. довіреність № 9158.  від 27.06.06 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз-Транс-Сервіс" до відповідача  Державна податкова інспекція у м. Рівне про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/3/17-124 від 11.04.2007 року

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду  з позовом до відповідача про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення №/3/17-124 від 11.04.2007 року.

Позивач обгрунтовує свої позовні вимоги тим, що застосування податковим органом норм Закону України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний  бюджет України на 2005 рік”  та деяких інших законодавчих актів України”, який набрав чинності 31 березня 2005 р. протирічить Закону України “Про систему оподаткування”. Вказаний Закон має застосовуватися  з нового бюджетного року, оскільки ним змінені ставки та механізм справляння податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Як  наслідок, не може ставитися підприємству у вину порушення порядку подання декларації, зокрема уточнюючої, яка, на думку підприємства, не має подаватися, оскільки підприємство не допускало помилок, а тим більше самостійно їх не виправляло.

Позивач в обгрунтування своєї позиції подає постанову господарського суду Рівненської області від 06.09.2006р. в аналогічній справі № 10/156, яка 11.12.2006р. залишена без змін Льівським апеляційним господарським судом і є такою, що набрала законної сили (а.с.6-17).

Відповідач  позов заперечує. Посилається на те, що Закон  України “Про внесення змін до Закону України “Про державний бюджет України на 2005 рік”  набрав чинності з моменту його опублікування /31.03.2005р./, а відтак з моменту опублікування обов`язковий для виконання. При цьому саме з моменту опублікування у позивача виникає обов`язок  щодо здійснення самостійно перерахунку податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та подання уточнюючої декларації, чого позивачем зроблено не було.

Відповідач в обгрунтування своєї позиції подає постанову Льівського апеляційного господарського суду від 23.04.2007р. у аналогічній справі № 2/286, яка є такою, що набрала законної сили (а.с.42-43).

Письмових клопотань від учасників судового процесу щодо здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило. Протокол судового засідання складено відповідно до вимог Прикінцевих та перехідних положень КАСУ. Представникам сторін роз'яснено право заявляти відвід суду згідно ст.30 КАСУ, а також роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.49, 51 цього Кодексу.

В судовому засіданні "03" травня 2007 р. оголошувалась перерва до "22" травня 2007 р. на 10:30 год. для надання можливості сторонам підготуватись до стадіїсудових дебатів.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши наявні в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні докази, суд ВСТАНОВИВ:

ДПІ у м.Рівне у період з 15.10.2006р. по 25.10.2006р. проведено планову документальну перевірку з питань правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум податку з доходів фізичних осіб, податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та державного мита товариством з обмеженою відповідальністю  госпрозрахунковою фірмою «Камаз-Транс-Сервіс» за період з 01 жовтня 2005 року по 30 червня 2006 року.

14 грудня 2004 року за результатами перевірки складено акт № 149/23-218/03775859, підписаний ТзОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»із запереченнями (а.с.44-58).

Перевіркою встановлено, що згідно зі ст.1 Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” від 11.12.1991р. № 1963-XII (далі –Закон № 1963) ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»являється платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Розділом 12 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет   України на 2005 рік»та деяких інших законодавчих актів України»від 25.03.2005р. № 2505-ІУ (далі по тексту –Закон № 2505) внесено зміни  до Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»від 11.12.91 № 1963-ХП, який визначає платників податку, об’єкти оподаткування, ставки податку, прядок його обчислення і строки сплати, а також встановлює пільги щодо податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень Закону № 2505 розділ 12 цього Закону  набирає чинності з дня опублікування Закону (опубліковано в газеті “Урядовий кур’єр” від 31.03.2005р. № 58-59).

Платниками податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації –юридичні особи, які мають  зареєстровані  в Україні відповідно до чинного законодавства власні транспортні засоби, які згідно зі статею 2 цього Закону є об’єктом оподаткування під  відповідним кодом Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (за текстом –УКТ ЗЕД).

Законом № 2505-ІУ внесено зміни до статті 2 Закону № 1963-ХП, якими,  зокрема,  виділено в окрему позицію сідельні тягачі (код ТН ЗЕД 87 01 20) із встановлення у статті 3 цього Закону ставки оподаткування для їх власників у розмірі  15 грн. з 100 см.куб. об’єму циліндрів двигуна. Також у статті 2 Закону № 1963-ХП коди і опис товарів приведено у відповідність із Законом України “Про Митний тариф України” від 05.04.2001р. № 2371-Ш, в основу якого покладено УКТ ЗЕД. Слова “Гармонізованою системою опису та кодування товарів “замінено на слова “Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності”.

Враховуючи зміни, внесені Законом № 2505 до Закону № 1963, ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»–власник транспортних засобів зобов’язаний був зробити перерахунок суми податку з власників транспортних засобів за 2005р. по строках сплати, які не настали, а  саме: 15.07.2005р., 15.10.205р., 15.01.2006р. та подати до  податкового органу уточнюючий розрахунок суми податку. Уточнюючий розрахунок подається за формою, затвердженою наказом ДПА України від 17 вересня 2001 року № 373 “Про затвердження норм Розрахунку суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Довідки  до уточненого Розрахунку та Порядку їх заповнення і подання до органу  державної податкової служби” (із змінами та доповненнями). До уточненого Розрахунку  додається Довідка про суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, які збільшують податкові зобов’язання в результаті зміни ставок податку відповідно до Закону № 2505.

Подачею такого уточнюючого розрахунку ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»необхідно було узгодити нове податкове зобов’язання по податку з власників транспортних засобів (враховуючи зміни ставок податку згідно Закону № 2505 по строках сплати, які не настали.

Законом № 2505 внесено зміни у Закон України “Про Державний бюджет України на 2005 рік” викладено у новій редакції та приведено у відповідність норми інших законодавчих актів до дохідної та видаткової частини державного бюджету України на 2005 рік.

Відповідно до вимог ч.2 ст.4 глави 1 Бюджетного кодексу України  при здійсненні  бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державнй бюджет України.

Не виконання зобов’язання подати уточнюючий розрахунок фактично призводить до ігнорування та відхилення Закону № 2505, яким внесенно зміни до Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»№ 1963. Вищезгаданий закон є чинним не оскарженим в конституційному порядку та його норми поширюють дію на всій території України.

Попередньою документальною перевіркою ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»було встановлено не подачу уточненого розрахунку по податку з власників транспортних засобів на 2005 рік з врахуванням змін ставок податку згідно вимог Закону України № 2505-ІУ від 25.03.2005р., по строках сплати які не настали. В результаті чого попередньою перевіркою було донараховано податку з власників транспортних засобів у сумі 138855,0 грн., в т.ч. за П квартал 2005р. –46285,0 рн., за Ш квартал 2005р. –46285,0 грн. та ІУ квартал 2005р. –46285,0 грн., по  строках сплати відповідно 15.07.2005р., 15.10.2005р., 15.01.2006р.

ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»в ході апеляційного узгодження було подано скаргу до ДПА України. В результаті розгляду скарги ДПА України скасовано нарахування даного податку за ІУ квартал 2005р. у сумі 46285, 0 грн. по строку сплати 15.01.2006р., так як попередньою перевіркою було охоплено період з 01.01.2005р. по 30.09.2005р. (акт перевірки від 08.12.2005р.).

Товариством у перевіряємому періоді (з 01.10.2005р. по 30.06.2006р.) уточнений розрахунок суми податку з власників транспортних засобів за ІУ квартал 2005р. до ДПІ не подавався, відповідно сума податку 46285,0 грн. підлягає нарахуванню до бюджету по строку сплати 15.01.2006р.

Враховуючи  вищевикладене, перевіркою встановлено, що ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»занижено суму податкового зобов’язання по податку з власників транспортних засобів за ІУ квартал 2005 року на суму 46285,0 грн, чим порушено статтю 3 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів»із змінами та доповненнями.

07 листопада 2006 року ДПІ у м.Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення № /0/17-124, яким  ТзОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс»визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів у сумі 69427,50 грн.(а.с.59).

В результаті апеляційного узгодження зазначеного податкового зобов'язання ДПІ у м.Рівне прийнято податкове повідомлення-рішення № /3/17-124 від 11 квітня 2007 року, яким визначено податкове зобов'язання у сумі 69427,50 грн. за платежем податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, в т.ч. основний платіж - у сумі 46285,00 грн. та штрафні санкції у сумі 23142,50 грн.(а.с.60-61, 4).

Давши оцінку доказам у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав.

З оспорюваного податкового повідомлення-рішення вбачається, що визначення податкового зобов`язання за платежем податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин  та механізмів податковим органом відбулося з урахуванням норм чинного законодавства:

-          підпункту “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону України  “Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. (далі –Закон № 2181);

-          підпункту 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону-2181.

Саме ці нормативні акти України та акт перевірки покладені в основу висновку податкового органу про порушення платником податків статті 3 Закону України  “Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів”.

Підставою для здійснення нового розрахунку або перерахунку податкових зобов`язань (з урахуванням штрафних /фінансових санкцій/ є підпункт 17.1.3 пункту 17.1 статті 17 Закону-2181.

Такий висновок податкового органу є помилковим.

Підпунктом  “б” підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Закону № 2181 передбачено самостійне визначення  податкових зобов`язань платника податків контролюючим органом у разі, якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, заявлених у податкових деклараціях.

За змістом цієї норми дії податкового органу щодо самостійного визначення податкових зобов`язань платника податників полягають у перевірці даних, наведених платником у податковій декларації, співвставлення цих даних з отриманими даними перевірки про результати діяльності та отримання висновків про порушення платником податків законодавства при декларуванні своїх податкових зобов`язань.

Виходячи із спірних правовідносин, при оподаткуванні податком з власників транспортних засобів такими обставинами є визначення позивачем об`єкта оподаткування, ставки податку, періоду  оподаткування та інших даних, які були зазначені у розрахунку суми зазначеного податку.

Згідно  статті 6 Закону № 1963 податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється юридичними особами на підставі звітних даних кількість транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів за станом на 1 січня поточного року. Обчислення податку власників наземних транспортних засобів провадиться виходячи з об`єму циліндрів або потужності двигуна кожного виду і марки транспортних засобів, а податок  з власників водних транспортних засобів –виходячи з довжини транспортного засобу за ставками, зазначеними у статті 3 Закону № 1963.

У порядку, визначеному податковим органом, юридичні особи подають за місцем свого знаходження та за місцем постійного базування транспортних засобів до податоквих органів, у строки, визначення законом для річного звітного періоду, на основі бухгалтерського звіту /балансу/ розрахунки суми податку за формою, затвердженою центральним податковим органом України.

Як свідчать дані акту перевірки, так як встановлено у судовому засіданні, позивач не припускався порушень законодавства, тобто розрахунок був складений та податкові зобов`язання у ньому були визначені у відповідності до вимог чинного законодавства, а саме на підставі  звітних даних про кількість транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів станом на 01.01.05 р. та за ставками визначеними статтею 3 Закону № 1963.

Суд вважає, що у відповідача –державної податкової інспекції у м.Рівне відсутні  підстави для  самостійного визначення податкових зобов`язань  позивача на підставі підпункту  “б” підпункту 4.2.2. пункту 4.2 статті 4 Закону  № 2181.

Судом не приймається до уваги обгрунтування відповідача щодо обов`язку перерахунку позивачем податку з власників транспортних засобів за ІІ-ІV квартали 2005 року за ставками, зміненими Законом № 2505, а саме зобов`язання позивача надати уточнюючий розрахунок податку за 2005 рік, в якому розрахувати суми податку, по ставках визначених, розділом 12 вищезазначеного Закону з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5.1 статті 5 Закону № 2181, якщо у майбутніх податкових періодах із урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону платник  податків самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені. Форма уточнюючих розрахунків визначається у порядку, встановленому для податкових декларацій.

За змістом цієї норми подання уточнюючого розрахунку визначено Законом як право платника податку, а не його обов`язок, при цьому таке право пов`язане із самостійним виявленням помилок у раніше поданій податковій декларації та встановлений період виявлення помилок та подання уточнюючих розрахунків, а саме –майбутні податкові періоди, тобто періоди, наступні за періодом, за якими подано декларацію з помилками.

Судом встановлено, а у судовому засіданні не заперечувалося представниками податкового органу, що розрахунок позивача складений у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент складення та подання розрахунку та помилок не містить.

Таким чином, твердження відповідача щодо обов`язку подавати позивачем уточнюючий розрахунок за 2005 рік впродовж того ж самого 2005 року, є безпідставними.

Законодавством, що регулює порядок нарахування та сплату податку з власників транспортних засобів, зокрема Законом № 1963 та Законом № 2505 не встановлені будь-які особливості подання  податкової звітності з цього податку та здійснення перерахунків податкових зобов`язань у зв`язку із передбаченими ними змінами.

Також, частиною 3 статті 5 Закону № 1963 передбачено виникнення податкових зобов`язань у платника податку протягом року тільки у випадках, якщо трнспортні засоби знімаються з реєстрації, або реєструються нові транспортні засоби, а не через внесення змін у Закон № 1963.

Відтак застосування штрафної /фінансової/ санкції є необгрунтованим та незаконним.

Судом не приймається до уваги твердження відповідача щодо обов`язку платників податків застосовувати  ставки податку з власників транспортних засобів запроваджені Законом № 2505 у 2005 році, оскільки він набув чинності 31 березня 2005 р. як таке, що не грунтується на законодавстві, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 8 статті 1 Закону України  “Про систему оподаткування”  зміни і доповнення до цього Закону, інших законів України про оподаткування стосовно надання пільг, зміни податків, зборів /обов`язкових платежів/, механізму їх сплати вносяться до цього Закону, інших законів України про оподаткування не пізніше ніж за шість місяців до початку нового бюджетного року і набирають чинності  з початку нового бюджетного року. Це правило не застосовується у випадку зменшення розміру ставок податків, зборів (обов`язкових платежів/ або скасування пільг з оподаткування та інших правил, які призводять до порушення правил конкуренції та створення податкових переваг окремим суб`єктам підприємницької діяльності або фізичним особам.

Наведена норма є спеціальною нормою у питаннях строків набуття чинності нормами законів, які стосуються зміни податків та /або механізму їх сплати відносно як самих норм, якими такі зміни запровадженні, так і норм щодо строків набуття чинності законами, які встановлюють такі норми.

З іншої сторони, Закон України “Про внесення змін до Закону України “Про Державний бюджет на 2005 рік” та деяких інших законодавчих актів України” від 25.03.2005р. № 2505-IY, яким внесено зміни до Закону України “Про податок з власників транспортних засобів та іншиз самохідних машин та механізмів” в конституційному порядку не оскаржувався, а тому є чинним і його норми поширюють дію на всій території України.

Відповідно до п.4.4.1 статті 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись статтями 160-163, 254, 258 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у м.Рівне від 11.04.2007р. за № /3/17-124 -  з моменту його прийняття.

Присудити з Державного бюджету України на користь Товариство з обмеженою відповідальністю госпрозрахункова фірма "Камаз-Транс-Сервіс"    (вул. Київська 64-А,Рівне,33027,   )  судовий збір (державне мито) в сумі 3 грн. 40 коп.

Виконавчий лист видати після набрання, відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, постановою законної сили в порядку, визначеному частиною 1 статті 258 КАСУ.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини - з дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                         Крейбух О. Г.

Повний текст постанови підписано "29" травня 2007 р.

Помічник судді

Бережнюк В.В.