ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" вересня 2007 р.
Справа № 9/54-5А.

за позовом  Відкритого акціонерного товариства "Укрмашпроект", м. Луцьк

до відповідача  Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку, м. Луцьк

про визнання нечинним рішення та частково нечинною вимоги

Головуюча суддя Соломка Л.І.

При секретарі Кідиба Т.О.

Представники:

Від позивача: Кушнір В.К. - адвокат, довіреність №2 від 05.06.2007 р.;

Від відповідача: Нінічук Л.В. - гол. спеціаліст юрисконсульт, довіреність №3645/07-12 від 17.07.2007 р.;

Ващук О.П. - посадова особа, що здійснювала перевірку позивача.

Права та обов’язки сторонам роз’яснені відповідно до ст.ст. 49,51 КАС України.

Відводу складу суду не заявлено.

Відповідно до ст.126 КАС України представникам сторін повідомлено про здійснення повного фіксування  судового процесу  технічними засобами, а саме: програмно-апаратного комплексу  „Діловодство суду” за ініціативою суду.

У судовому засіданні 06.09.2007р. оголошено перерву до 12.09.2007р. до 16.00 для подачі сторонами додаткових доказів по справі

Суть спору: Позивач - ВАТ "Укрмашпроект" звернувся до господарського суду з адміністративним позовом та просить визнати нечинним рішення Управління Пенсійного фонду у м.Луцьку від 24.04.2007р. №300 про сплату фінансових санкцій в сумі 227861,84грн. та частково нечинною податкової вимоги від 03.04.2007р. №2754 про сплату недоїмки в розмірі 316 910,25грн. Також просить суд зобов’язати відповідача здійснити перерахунок сум боргу та недоїмки за мінусом звітного періоду з 02.08.2002р. по 22.11.2006р.

Свої позовні вимоги обгрунтовує наступним :

- суми, які визначені до сплати в оспорюваних  рішенні та вимозі утворились в період з 02.08.2002р. по 22.11.2006р., коли було чинним рішення господарського суду у справі №02/19-5 за позовом ВАТ "Укрмашпроект" до Управління Пенсійного фонду у м.Луцьку про визнання недійсним рішення ПФУ у м.Луцьку №246 від 02.11.2004р. про застосування фінансових санкцій та вимоги про сплату недоїмки в сумі 44 442,46грн. від 29.10.2004р. №Ю-444, яке набрало законної сили згідно постанови Львівського апеляційного господарського суду від 16.08.2005р. У подальшому зазначене рішення місцевого суду та постанова апеляційного господарського суду скасовані постановою Вищого адміністративного суду України від 22.11.2006р. На думку позивача, він правомірно керувався та зобов’язаний був виконувати рішення господарського суду Волинської області на протязі періоду його чинності, а відповідач не вправі був здійснювати донарахування боргу та фінансових санкцій на протязі цього періоду ;

- крім того позивач у позовній заяві зазначив, що Закон України "Про загальне державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV (у подальшому - Закон України №1058-IV) набрав чинності з 01.01.2004р., а відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідач - Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку подало заперечення на позов від 31.08.2007р. №4414/07-92, де проти позову заперечує з таких підстав:

- Закон України №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р., передбачає, що платниками страхових внесків до солідарної системи є роботодавці: підприємства, установи, організації незалежно від форми власності і обраної системи оподаткування, в тому числі і платники єдиного податку, яким є позивач у справі ;

- згідно ч.1 ст.106 Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх у визначеному порядку та розмірах ;

- 20 березня 2007р. ВАТ "Укрмашпроект" подав до Управління Пенсійного фонду у м. Луцьку розрахунок суми страхових внесків за лютий 2007р., де в п.6 розділу 1 самостійно визначив суму, що підлягала до сплати за період після 01.01.2004р. –368 055,36грн., а з врахуванням сум страхових внесків за лютий 2007р. –380 427,41грн. ;

- сума недоїмки у вимозі від 03.04.2007р. №Ю-275 визначена відповідно до ст.106 Закону України №1058-IV та на підставі картки особового рахунку платника з врахуванням наявної на той час переплати та послідуючої часткової сплати (за мінусом сум 47 915,16, 5602, та 10 000грн.) –316 910,25 грн.;

- відповідно до вимог Порядку розгляду органами Пенсійного фонду України скарг на рішення про накладення штрафу, нарахування пені та заяв страхувальників при узгодженні  ними вимоги про сплату недоїмки із сплати страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.2004 р. за 381/8680 (далі-Порядок) визначено, що не може бути оскаржена страхувальником вимога про сплату недоїмки, сформована на підставі розрахунку самостійно визначеної страхувальної суми страхових внесків.

При самостійному виявленні помилок у майбутніх періодах страхувальник зобов’язаний визначити їх у складі розрахунку страхових внесків за будь-який наступний період ;

- рішення від 24.04.2007р. №300 про застосування штрафу у розмірі 5 відсотків за кожний повний або неповний місяць, який донараховано суми внесків прийнято управлінням за результатами позапланової перевірки страхувальника на підставі акту перевірки від 20.04.2007р. №81 та розрахунку позивача за період з вересня 2004р. по січень 2007р. в сумі 227 861,84грн. відповідно до підпункту 4 пункту 9 ст.106 Закону та п.9.3.4 Інструкції про порядок обчислення і сплати  страхувальниками та застрахованими  особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, зареєстрованої в Міністерстві Юстиції України 16.01.2004р. №64/8663 (далі - Інструкція);

-на думку відповідача посилання позивача на рішення місцевого господарського суду є необгрунтованим, оскільки дана справа не пов’язана з оспорюваними рішенням та вимогою.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представники відповідача  заперечували проти позову.

Із пояснень представників сторін, матеріалів справи господарський суд,-

в с т а н о в и в :

20 березня 2007р. ВАТ "Укрмашпроект" подав до Управління Пенсійного фонду України у м.Луцьку розрахунок суми страхових внесків на загальне державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за лютий місяць 2007р., де в графі 8 визначив загальну суму страхових внесків у сумі 380 427,41грн. (а.с.36-37).

Управлінням Пенсійного фонду України у м.Луцьку проведена позапланова перевірка правильності обчислення, повноти нарахування і сплати страхових внесків за період з 12.10.2004р. по 10.04.2007р., про що складений акт перевірки від 20.04.2007р. №81 (а.с. 38-39 ).

Згідно висновку за результатами перевірки виявлено порушення по базових періодах встановленого порядку нарахування, обчислення та сплати страхових внесків за період з вересня 2004р. по січень 2007р. на загальну суму 368 055,36грн.

Акт перевірки товариством підписаний з запереченнями «З висновками не згідний, внески донараховані самостійно»20.04.2007 р.

24.04.2007 р. начальником управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку прийнято рішення №300 про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України  або страхувальником сум своєчасно не обчислених  та несплачених страхових внесків  згідно  якого на підставі акту перевірки №81 від 20.04.2007 р. до ВАТ «Укрмашпроект»застосовані фінансові санкції в розмірі  227 861,84 грн.

Також управлінням Пенсійного фонду у м. Луцьку  надіслано страхувальнику  вимогу про сплату боргу від 03.04.2007 р. у сумі 316 910,25 грн. відповідно до ст.106 Закону України №1058-ІV та на підставі  картки  особового рахунку платника. Зазначені рішення та вимога Управління Пенсійного фонду у м. Луцьку є предметом спору у даній справі.

Господарський суд, оцінивши докази у їх сукупності, керуючись Конституцією України та законами України дійшов висновку, що позовні  вимоги позивача підлягають до задоволення частково, в частині  застосування фінансових санкцій за період з вересня 2004 р. по жовтень 2006 р.

При цьому суд виходив з такого:

Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 р., який набрав чинності з 1 січня 2004 р., передбачає перехід від системи  пенсійного  забезпечення до  страхової пенсійної системи і встановлення прямої залежності розмірів пенсії від страхового стажу й заробітку, з якого були  фактично обчислені та сплачені страхові внески  до Пенсійного фонду. Згідно зі ст.18 Закону  №1058-ІV страхові внески є цільовим загальнообов’язковим платежем, який справляється на всій території  України в порядку, встановленому Законом. Страхові внески  не включаються  до складу податків, інших обов’язкових платежів, що складають систему оподаткування. На ці  внески не поширюється податкове законодавство. Ст.14 вказаного  Закону визначено, що страхувальниками до Пенсійного фонду України  є підприємства, установи, організації, незалежно  від форми власності, фізичні особи –суб’єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб суб’єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування –фіксований  податок, єдиний податок, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством або за  договорами  цивільно-правового характеру.

Указ Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва»є нормативним актом, сфера  дії якого розповсюджується на податкові правовідносини. Закон №1058-ІV регулює відносини, що виникають між суб’єктами  системи загальнообов’язкового  державного пенсійного страхування.

Такого  висновку дійшов  Вищий адміністративний суд  України у справі за позовом ВАТ «Укрмашпроект»до Управління Пенсійного фонду  України про визнання недійсним рішення та вимоги про сплату боргу та постановою від 22.11.2006 р. касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку задовольнив. Рішення  господарського суду Волинської області  від 25 лютого 2005 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду  від 16.08.2005 р. скасував, у позові ВАТ «Укрмашпроект»відмовив.

ВАТ «Укрмашпроект» 20.03.2007 р. подав до Управління Пенсійного фонду України у м. Луцьку розрахунок  суми страхових  внесків, що підлягають сплаті за лютий 2007 р., де в графі 6.1 розділу 1 зазначив, що сума, на яку збільшено внески у зв’язку  з виправленням помилки   в період після  01.01.2004 р. становить 368 055,36 грн., загальна сума страхових внесків за розділом 1 становить 380 019,66 грн.

Згідно з ч.6 ст.20 Закону України №1058-ІV страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески  не пізніше  ніж через 20 календарних днів  із дня закінчення базового періоду.

Між тим, платник у зазначений вище строк не сплатив визначеної у розрахунку суми страхових внесків, тому відповідно  до ч.2,3 ст.106 Закону управління правомірно  надіслало йому вимогу про  сплату недоїмки від 03.04.2007 р. №Ю-275У на суму 316 910,25 грн. з врахуванням даних картки особового рахунку  платника, де станом на 16.03.2007 р. рахувалась переплата 47 915,16 грн., сплата  5 602,00 грн. –20.03.2007 р. та 10 000 грн. –30.03.2007р.

Твердження позивача про те, що до суми  зазначеної у вимозі  управління включено суми за період з 02.08.2002 р. не відповідає дійсності, оскільки як вбачається  з картки особового  рахунку платника до уваги взяті суми, починаючи з 12.10.2004 р., визначені самостійно  платником у поданому ним  розрахунку, тому позовна вимога  в цій частині не підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст.106 Закону, у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов’язані самостійно обчислити ці внески  і сплатити  їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Відповідно до вимог Порядку при самостійному виявленні помилок у майбутніх періодах страхувальник зобов’язаний визначити їх  у складі розрахунку страхових внесків за будь-який наступний  період, що і було зроблено позивачем у розрахунку за лютий 2007 р. з врахуванням постанови Вищого адміністративного суду України від 22.11.2006 р.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно  застосував штрафні санкції  згідно оспорюваного рішення за період з вересня 2004 р. по жовтень 2006 р. включно.

Водночас, відповідно  до п.2 ч.1 ст.64 Закону України №1058-ІV  виконавча дирекція Пенсійного фонду  та її територіальні органи мають право  не частіше одного разу   на календарний рік  проводити планові, а також у випадках, передбачених  законодавством –позапланові  перевірки на будь-яких підприємствах, в установах та організаціях та відповідно  до п.п.6,7 застосовувати фінансові санкції, передбачені цим законом та стягувати  з платників несплачені суми страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема акту перевірки від  20.04.2007 р. №81 (а.с.38-39), відповідачем проведена позапланова  перевірка  позивача за період з 12.10.2004 р. по 10.04.2007 р. Попередня також  позапланова перевірка проводилась за період  з 02.08.2002 р. по 12.10.2004 р. Тобто  управління Пенсійного фонду у м. Луцьку за період з 2002 р. по 2007 рік не проведено жодної планової  перевірки товариства  та не донараховано  страхові внески відповідно  до вимог  Закону України №1058-ІV позивачу, який весь  цей час перебував  на спрощеній системі  оподаткування  шляхом сплати єдиного податку за ставкою 10%, відповідно  звітувався та сплачував внески до Пенсійного фонду України у складі  єдиного податку, що стверджується додатком №3 до акту  перевірки  та даними  особового рахунку платника, де за   період  з 12.10.2004 р.  по 20.03.2007 р. рахувалась переплата, а недоїмка виникла після 20.03.2007 р., коли  платником був поданий розрахунок  суми  внесків за лютий 2007 р.

Керуючись Законом України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про здійснення контролю за сплатою збору на обов’язкове державне пенсійне  страхування  та збору  на обов’язкове  соціальне страхування», ст.ст.69,71,79,86,158-160 КАС України, господарський суд

п о с т а н о в и в :

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати нечинним  рішення №300 від 24.04.2007 р. про застосування фінансових  санкцій за період з вересня 2004 р. по жовтень 2006 р.

3. В решті позову відмовити.

На постанову  через суд  першої інстанції може бути  подано заяву про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі.

Апеляційну  скаргу може бути подано через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після  подання заяви  про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної  інстанції.

Апеляційну скаргу може  бути  подано без попереднього подання заяви  про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, установлений для подання  заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова набирає  законної сили  після закінчення строків для подання  заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                 Л.І. Соломка

Дата виготовлення повного

тексту постанови -   17 .09.2007 р