ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.08.07

Справа № 10/257-07.

за
позовом          приватного підприємця
ОСОБА_1Сумського району

до
відповідача                    1.
Сумської міжрайонної державної податкової інспекції

2.
Головне управління державного казначейства України в Сумській області

про
стягнення              55096,13 грн.

СУДДЯ  І.В.МАЛАФЕЄВА

За
участю представників сторін:

Від
позивача              ОСОБА_2, ОСОБА_3

Від
відповідача            1. Коваленко Л.М.

2. не з'явився

Суть
спору: позивач просить стягнути з відповідача 55096,13 грн., в т.ч.
матеріальної шкоди, а саме  13724,55
грн.  упущеної вигоди, 2500 грн. витрат
на правову допомогу, 1741,33 грн. транспортних витрат,  та моральної шкоди в сумі  37130,25 грн.

В
судовому засіданні 04.07.2007 р. ним подано уточнення позовних вимог і він
просить стягнути з відповідача 56096,13 грн. , в т.ч. матеріальної шкоди, а
саме 13724,55 грн. упущеної вигоди, 3500 грн. витрат на правову допомогу,
1741,33 грн. транспортних витрат,; 37130,25 грн. моральної шкоди.

Перший
відповідач проти позовних вимог заперечує, просить відмовити позивачу в
задоволенні його вимог.

Представник
другого відповідача в судове засідання не з'явився, у відзиві на позовну заяву
пояснює, що він не є причетним до дій, які завдали шкоди позивачеві і вважає,
що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу
державної влади або його посадовими чи службовими особами при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується за рахунок державним коштів, передбачених на
утримання відповідної бюджетної установи.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача та
першого відповідача, дослідивши надані докази, суд встановив:

В
обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що першим  відповідачем 13.12.2004р. було прийняте
рішення №НОМЕР_1 про застосування до нього фінансових санкцій в розмірі
37130,25 грн., яке ним було оскаржено до суду і рішенням господарського суду Сумської
області від 12.12.2005р. по справі №4/177-05 рішення податкового органу визнано
недійсним. Судове рішення  набрало
законної сили після перегляду його в установлено порядку апеляційною та
касаційною інстанціями. На думку позивача і відповідно до наведеного ним в
позові розрахунку,  внаслідок прийняття
неправомірного рішення податковою інспекцією він був змушений призупинити свою
підприємницьку діяльність і за період з 09.12.2004р. по 04.10.2006р. (з моменту
прийняття рішення податковим органом і до прийняття остаточної ухвали по справі
Вищими адміністративним судом України)
ним понесені збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 13122,75 грн.
(попередній доход позивача за аналогічний період). Крім того, позивачем понесені
транспортні витрати  в сумі 1741,33 грн.
згідно  копій чеків Експестаксі та
витрати на правову допомогу в сумі 3500 грн. Також позивач вважає, що зазнав
моральної шкоди, яку оцінює рівноцінно
неправомірно застосованої до нього штрафної санкції в сумі 37130,25 грн.
Позивач зазначає, що в зв'язку з незаконним
рішенням  відповідача щодо
позивача,   позивач не міг займатись
підприємницькою діяльністю, оскільки був змушений постійно доводити, що
здійснює підприємницьку діяльність з додержанням   вимог чинного законодавства, відчуваючи при
цьому приниження своєї честі та гідності, що відобразилось у пригніченому  стані та втраті соціальних стосунків. Крім
того, в статті газети «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_2«ІНФОРМАЦІЯ_2» в обґрунтування
правомірності оскарженого рішення від 13.12.2004 було зазначено, що позивачем
порушено чинне податкове законодавство, що не відповідало дійсності і в
подальшому це було встановлено рішенням господарського суду  Сумської
області   від   05.09.2005р.
по   справі   №
4/177-05,   постановою   Харківського
апеляційного господарського суду від 12.12.2005 та ухвалою Вищого
адміністративного суду  України від
04.10.2006 р.

Незаконне
рішення відповідача потягло суттєві зміни в житті та діяльності позивача і
негативно вплинуло на ділову репутацію позивача. Відновлення   попереднього стану неможливе, оскільки
потенційні покупці не мають до нього довіри і на даний момент позивач не має
необхідних матеріальних ресурсів.

Дослідивши
надані докази та заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Дійсно,
відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при
здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих
органів.

При
цьому відповідно  до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Сама по собі вимога позивача щодо
відшкодування йому збитків, завданих неправомірним рішенням податкового органу
та пов'язаних з розглядом справи є правомірною. Разом з тим, що стосується
витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, Господарський процесуальний
кодекс України передбачає відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката (розділ 6 ГПК України). Позивачем наданий договір про правову допомогу
від 01.03.2005р. , укладений ним з
ОСОБА_4, якому квитанціями до прибуткових касових ордерів в травні -
червні 2005 р. було сплачено 3500 грн. При цьому, ні доказів того, що зазначена
особа є адвокатом, ні, головне, того, що цей договір і сплата коштів з
посиланням на цей договір пов'язані з оскарженням в судовому порядку  рішення податкового органу (в судових
засіданнях ОСОБА_4 взагалі не брав участі як представник позивача) - позивач не
подав. Доказів того, що подані ним чеки експрестаксі  084 пов'язані з витратами на проїзд до міст
Суми, Харків та Київ (де розглядалася справа у різних судових інстанціях) -
також не подано (на чеках взагалі не вказано місто відправлення та прибуття,
час та дата виїзду та прибуття).

Що
стосується вимог по відшкодуванню упущеної вигоди, позивач залишає поза увагою
той факт, що згідно ст. 42 ГПК України підприємництво  - це самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктом
господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та
одержання прибутку. Прийняття податковою інспекцією рішення само  по собі, навіть при його незаконності, не
впливало на підприємницьку діяльність позивача : його майно та рахунки не
арештовувалися, будь-яких примусових дій відносно нього, які б були прямим
втручанням у підприємницьку діяльність посадовими особами МДПІ не вчинялося.

Суд
погоджується з першим відповідачем, що розрахунок збитків в сумі 13724,,55 грн.
- зроблений позивачем теоретично і належних доказів спричинення  цих збитків саме Сумською МДПІ позивачем не
надано.

Підставою
для відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірними
рішеннями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини
(СТ.1167 ЦК України)

Відповідно
до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність діяння 11 заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього
в її заподіянні.

Посилання
позивача на статтю в газеті «ІНФОРМАЦІЯ_1» НОМЕР_2є безпідставними, т. я.
Сумська МДПІ ніякого відношення до зазначеної статті не має. Автором статті
виступає працівник ДПА у Сумській області.

Перевірка
позивача здійснювалася правомірно, а той факт, що, як встановлено судом,
податковий орган невірно визначив розмір штрафних санкцій, не є завданням  моральної шкоди суб'єкту господарювання,
оскільки він мав право скористатися і скористався відповідним правовим
механізмом щодо оскарження податкового рішення.

Враховуючи
вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними,
необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись
ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.      В задоволенні позову - відмовити

СУДДЯ
І.В.МАЛАФЕЄВА

В
судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний
текст рішення підписано 20.08.2007 р.