ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.06.07                                                                                       Справа №10/373/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Соколов А.А.

за участю представників

позивача: Сахарова О.О., дов. № 4835/27 від 31.10.2006 р.;

Алілуєв Д.Ю., дов. № 6728/27 від 14.12.2006 р.

відповідача: Шевченко О.В., дов. № 01-10/4 від 05.01.2007 р.

3-ї особи: Туркін С.М., дов. № 03 від 11.01.2007 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання № 3”, м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області  від 28.12.2006 р.

у справі № 10/373/06

за позовом Концерну “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя

69091, м. Запоріжжя, бульвар Гвардійський, 137

до Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання № 3”, м. Запоріжжя

69071, м. Запоріжжя, вул. Полякова, 13-В

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія»,     м. Запоріжжя

69059, м. Запоріжжя, вул. Парамонова, 15-А

про стягнення  15.055,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

31.10.2006 р. Концерн “Міські теплові мережі”, м. Запоріжжя, (далі - позивач) звернувся в господарський суд Запорізької області з позовом до Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання № 3”,                 м. Запоріжжя, (далі - відповідач) про стягнення 15.055,30 грн. вартості безпідставно отриманої теплової енергії.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 28.12.2006 р. у справі № 10/373/06 (суддя Алейникова Т.Г.) позов задовольнив, з відповідача на користь позивача стягнуто 15.055,30 грн. заборгованості, 150,55 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Рішення суду мотивовано наступним.

Позивач здійснював постачання теплової енергії в житлові будинки, що знаходяться на балансі відповідача. Оскільки відпуск теплової енергії відповідачу на вищевказані об’єкти відбувався за відсутності договірних відносин з теплопостачальною організацією відповідач безпідставно набув майно позивача за рахунок останнього. На підставі            ст. ст. 1212, 1213 ЦК України суд першої інстанції визнав позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати й прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначає, що у нього відсутня заборгованість перед позивачем, про що свідчить акт звірки взаємних розрахунків від 11.12.2006 р. між відповідачем та ТОВ «ЗМЕК», згідно з яким станом на 01.12.2006 р. заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня. Також відповідач стверджує, що на його розрахунковий рахунок грошові кошти від населення в якості оплати за теплову енергію не надходили.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення місцевого господарського суду від 28.12.2006 р. у справі № 10/373/06 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення. Позивач зазначив, що з його боку були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача про те, хто є власником теплової енергії, яка постачалась в спірний період. Посилання відповідача на наявність договірних відносин з ТОВ «ЗМЕК» не можуть бути прийняті до уваги через відсутність доказів виконання умов цього договору з боку ТОВ «ЗМЕК». Кількість та вартість теплової енергії, що відпускалась на потреби опалення та гарячого водопостачання відповідачем не оспорюється. Посилання відповідача на акт звірки взаємних розрахунків від 11.12.2006 р. між відповідачем та ТОВ «ЗМЕК», згідно з яким станом на 01.12.2006 р. заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня, безпідставне, оскільки він відображує стан взаєморозрахунків станом на 01.08.2002 р. і не відноситься до спірного періоду.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 19.01.2007 р. у даній справі апеляційна скарга Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання № 3”, м. Запоріжжя, прийнята до розгляду, який призначено на 15.03.2007 р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 767 від 15.03.2007 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого –        Коробки Н.Д., суддів: Радченко О.П., Шевченко Т.М.

У зв’язку з необхідністю витребувати нові докази у справі, розгляд справи було відкладено на 19.04.2007 р., в судовому засіданні оголошувалася перерва до 18.05.2007 р. склад колегії суддів змінювався.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 18.05.2007 р. у цій справі до участі у справі залучено товариство з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія», м. Запоріжжя, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача.

Розпорядженням Першого заступника Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1787 від 05.06.2007 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого – Коробки Н.Д., суддів: Кагітіної Л.П., Шевченко Т.М.

Представник третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізька міська енергетична компанія», м. Запоріжжя, в судовому засіданні повідомив, що починаючи з серпня 2002 р. ним здійснювалась поставка теплової енергії і гарячої води, яка належала позивачу. Оплати, які здійснювались відповідачем були зараховані третьою особою в рахунок боргів за минулі періоди, станом на 01.08.2002 р.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення та за їх згодою у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Протягом жовтня – листопада 2003 р. ТОВ «ЗМЕК» на підставі договору доручення на поставку теплової енергії і гарячої води споживачам № 06/08-2002 від 01.08.2002 р.  (а.с. 27 - 28), укладеного між позивачем та ТОВ «ЗМЕК», здійснювало постачання теплової енергії, належної позивачу, в будинки №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 7А, 8, 9 по                 вул. Центральній у м. Запоріжжі. Зазначені будинки знаходяться на балансі відповідача.

Постачання теплової енергії на об’єкти відповідача відбувалося на підставі Розпорядження Запорізького міського голови № 599р від 20.10.2003 р. про початок опалювального сезону 2003 – 2004 років у м. Запоріжжі (а.с. 12).

Вартість і кількість теплової енергії, отриманої відповідачем від позивача, визначена на підставі Розпорядження голови обласної державної адміністрації № 34 від 28.01.2000 р. (а.с. 10 - 11), а також дислокаціями про кількісні показники осіб, що мешкають за вказаними адресами, як подавались відповідачем щомісяця підприємству теплових мереж (а.с. 14 - 17).

Факт відпуску теплової енергії позивачем відповідачу підтверджується актами про готовність об’єктів до опалювального сезону 2003 – 2004 років (форма № Е-8) від 29.08.2003 р. (а.с. 56 - 65).

Кількість та вартість теплової енергії, що відпускалась на потреби опалення та гарячого водопостачання будинків №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 7А, 8, 9 по вул. Центральній у         м. Запоріжжі відповідачем не оспорюється.

Протягом жовтня – листопада 2003 р. відповідачем було отримано від позивача теплової енергії на загальну суму 22.759,69 грн. Відповідачу на сплату були виставлені рахунки: від 31.10.2003 р. та від 28.11.2003 р. на вищевказану суму (а.с. 23 - 24). Отримувачем в цих рахунках зазначений Концерн МТМ – позивач у справі.

Відповідачем отримана теплова енергія була оплачена частково в сумі 7.704,39 грн., що підтверджується актами здачі-приймання виконаних робіт згідно з договором             № 053/09-2002 від 18.10.2002 р. про взаємне співробітництво по прийманню платежів і веденню розрахунків за спожите населенням тепло і гарячу воду від 29.02.2004 р. та від 31.03.2004 р., укладеними між ЗАТ «Запоріжзв’язоксервіс» та позивачем, а також розшифровками виділених і перерахованих оплат позивачу за опалення і гаряче водопостачання (копії містяться в матеріалах справи).

Неоплаченою залишилась теплова енергія на суму 15.055,30 грн.

Оскільки відпуск теплової енергії відповідачу в будинки №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 7А, 8, 9 по вул. Центральній у м. Запоріжжі відбувався за відсутності договірних відносин з теплопостачальною організацією, позивач вважає, що відповідач безпідставно набув майно позивача за рахунок останнього.

Стягнення з відповідача на користь позивача 15.055,30 грн. вартості безпідставно отриманої теплової енергії стало предметом спору у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 99, 101 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України Цивільний   кодекс  України  застосовується  до  цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин,  які виникли  до  набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,  яка набула майно  або  зберегла  його  у  себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),  зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Для виникнення зобов’язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення або збереження майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Так, несплата послуг, якими фактично скористувався набувач (наприклад, комунальних, при відсутності договору) є безпідставним збереженням.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач  зобов'язаний  повернути  потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У  разі  неможливості  повернути  в   натурі   потерпілому безпідставно  набуте  майно  відшкодовується  його  вартість,  яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Як передбачено п. 9.5.7 Правил користування електричною і тепловою енергією      № 310 від 06.12.1981 р. при  відпуску теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання  житлових будинків  державного   фонду,   а   також житлового  фонду кооперативних та громадських організацій (включаючи будинки ЖБК) розрахунки енергопостачальних організацій здійснюються не з окремими квартиронаймачами,  а з органами    житлово-комунального господарства, які здійснюють експлуатацію житлового фонду.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач був проінформований про те, що з 01.08.2002 р. теплова енергія, яка відпускається на потреби опалення та гарячого водопостачання у житлові будинки, що знаходяться на його балансі, належить позивачу. Зазначене підтверджується договором № 1101 про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.08.2002 р. (а.с. 38 - 23), укладеним між відповідачем та позивачем в особі повіреного КП «Теплові мережі Шевченківського району», договором № 053/09-2002 від 18.10.2002 р. про взаємне співробітництво по прийманню платежів і веденню розрахунків за спожите населенням тепло і гарячу воду (а.с. 24 - 54), укладеним між відповідачем, ЗАТ «Запоріжзв’язоксервіс» та позивачем. Доказом повідомлення відповідача про зміну власника теплової енергії колегія суддів вважає лист ТОВ «ЗМЕК» № 1462 від    16.10.2002 р. (а.с. 67), згідно з яким ТОВ «ЗМЕК», посилаючись на обставину укладення договорів з позивачем просило відповідача надавати інформацію по платежам, що надходять.

Посилання відповідача на наявність договірних відносин з ТОВ «ЗМЕК» не можуть бути прийняті до уваги через відсутність доказів виконання умов цього договору з боку ТОВ «ЗМЕК». Посилання відповідача на акт звірки взаємних розрахунків від 11.12.2006 р. між відповідачем та ТОВ «ЗМЕК», згідно з яким станом на 01.12.2006 р. заборгованість за спожиту теплову енергію відсутня, безпідставне, оскільки він відображує стан взаєморозрахунків станом на 01.08.2002 р. і не відноситься до спірного періоду.

Представником ТОВ «ЗМЕК» в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтверджено, що з 01.08.2002 р. ним здійснювалась поставка теплової енергії і гарячої води, яка належала позивачу. Оплати, які здійснювались відповідачем, були зараховані третьою особою в рахунок боргів за минулі періоди, станом на 01.08.2002 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.

У зв’язку з вищенаведеним, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає, підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції не має.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання № 3”, м. Запоріжжя, залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 28.12.2006 р. у справі № 10/373/06 – без змін.