СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

29 серпня 2007 року

Справа № 2-29/14341-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Лисенко В.А.,

суддів
Котлярової О.Л.,

Ткаченка М.І.,

секретар судового засідання                                        Запорожець Т.О.

за участю представників сторін:

позивача:
Нікітіна О.А., довіреність б/н від 23.03.2007,

відповідача:
Гузенко В.В., довіреність № 2380/01-14 від 28.08.2007,

Караваєва Г.А.,
довіреність № 2379/01-14 від 28.08.2007,

Бекіров Е.А.,
довіреність № 2388/01-14 від 29.08.2007,

3 особи - ОСОБА_1: ОСОБА_2,
ордер  від 29.09.2007, посвідчення
НОМЕР_1,

3 особи - Міністерства охорони
здоров'я України: не з'явився,

прокурора: Шаблін
Є.І., посвідчення № 490 від 21.03.2007,

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Башилашвілі О.І.) від 17.05.2007 по справі №
2-29/14341-2006А  та клопотання ОСОБА_2

за позовом           Дитячого спеціалізованого санаторію ім. О.О.
Боброва (вул. Леніна, 35, місто Алупка, 98676)

до           Алупкінської міської ради (вул.
Красногвардійська, 32, місто Алупка, 98676)

3 особи:  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

Міністерство охорони здоров'я
України  (вул. М. Грушевського, 7, місто
Київ, 01021)

за участю прокурора Автономної
Республіки Крим  (вул. Севастопольська,
21, місто Сімферополь, 95000)

про скасування рішення від
05.08.2005 № 75/3 та зобов'язання утриматись від прийняття рішення

ВСТАНОВИВ:

Дитячий спеціалізований санаторій
ім. О.О. Боброва  звернувся до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про скасування рішення
Алупкінської міської ради № 75/3 від 05.08.2005 „Про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки ОСОБА_1 для
будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруджень”;
зобов'язання Алупкінської міської ради утриматись від прийняття рішень щодо
вилучення земельної ділянки площею 11,26 га (бо її часток), якою правомірно
користується Дитячий спеціалізований санаторій ім. О.О. Боброва  на підставі державного акту на право
постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_2, виданого згідно з рішенням
Алупкінської міської ради від 07.04.1995.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем прийнято спірне рішення, яке обмежує права позивача як користувача
земельної ділянки.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим від 17.05.2007 (суддя Башилашвілі О.І.) у справі №
2-29/14341-2006А  позов задоволено
частково.

Скасовано рішення Алупкінської
міської Ради  від 05.08.2005 № 75/3 „Про
надання дозволу на розробку проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки
ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських
споруджень”.

В частині зобов'язання Алупкінської
міської ради  утриматись від прийняття
рішень щодо вилучення земельної ділянки площею 11,26 (або її часток), якою правомірно
користується Дитячий спеціалізований санаторій ім. О.О. Боброва на підставі
державного акту на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_2,
виданого згідно з рішенням від 07.04.1995, у позові відмовлено.

Постанова суду мотивована тим, що
оспорюваним рішенням Алупкінська міська Рада
порушила права землекористувача земельної ділянки -Дитячого
спеціалізованого санаторію ім.Боброва. Позов задоволений частково, оскільки суд
не має права обмежувати права та повноваження органів місцевого самоврядування
в частині виконання функцій, покладених на такі органи відповідно до діючого
законодавства.

Не погодившись з вказаною
постановою, 3-тя особа ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить
постанову скасувати, у позові відмовити.

На думку сторони, постанову
прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом залишено без уваги той факт,
що спірна земельна ділянка була передана
у користування третьої особі більш 40 років тому, коли у позивача не
було державного акту на земельну ділянку.

При отриманні позивачем державного
акту на право користування земельною ділянкою в 1995 році, земельна ділянка
ОСОБА_1 не увійшла в землі, передані санаторію. Позивач не міг доказати, що
спірна земельна ділянка знаходиться у користуванні санаторію. Акт винесення меж
земельної ділянки в натуру позивач суду не надав.

Більш 40 років сем'я третьої особи
добросовісно, відкрито та безперервно користується спірною земельною ділянкою,
що надало третій особі законне право звернутися
в Алупкінську міську раду з відповідною заявою про надання земельної
ділянки у власність.

Спірна земельна ділянка знаходиться
за територією санаторію, що підтверджується довідкою Ялтинського управління
земельних ресурсів про склад земельних угодій, згідно якої спірна земельна
ділянка числиться на обліку як землі, що не передані у власність, не надані у
користування в межах населеного пункту. Вказана довідка не була врахована
судом.

Крім того, суд не врахував той
факт, що земельна ділянка санаторієм не зареєстрована та не має кадастрового
номеру. Також, спірна земельна ділянка не відноситься до земель рекреаційного
призначення, ніколи не використовувалась позивачем та не передавалась йому у
користування.

ОСОБА_1 вказує також на порушення
судом процесуального права, оскільки вона не приймала участь у розгляді справи,
повістку та ухвалу суду не отримувала, оскільки знаходилась у відпустці в
Росії. У зв'язку з цим, на думку сторони, судом були грубо порушені її права та
інтереси. Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень на апеляційну скаргу не
надійшло.

Судове засідання було відкладеним з
22.08.2007 на 29.08.2007.

У судовому засіданні представник
третьої особи ОСОБА_1 -ОСОБА_2 заявив клопотання про закриття провадження у
справі у зв'язку з тим, що даний спір не повинен був розглядатися в порядку
адміністративного судочинства.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції відповідно до вимог статей 195, 196 Кодексу адміністративного
судочинства України, судова колегія встановила таке.

Відповідно до статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір,
у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання
делегованих повноважень.

Статтею 17 Кодексу
адміністративного судочинства України визначена компетенція адміністративних
судів, до якої віднесені спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому
числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання
та виконання адміністративних договорів спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених законом; спори щодо правовідносин,
пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму.

Згідно з пунктом 2 статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Судом, встановлено, що спірні
правовідносини виникли у зв'язку з тим, що позивач вважає оспорюване рішення
незаконним та таким, що порушує його право на користування певною земельною
ділянкою, що в свою чергу виключає можливість розгляду даної справи в порядку
адміністративного судочинства.

Справою адміністративної юрисдикції
може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та
обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт
законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів,
а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому
числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні
управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір
не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак
справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись
адміністративним судом.

Так, відповідачем у даній позовній
заяві дійсно зазначений суб'єкт владних повноважень, але даний спір не має
публічно-правового характеру, оскільки пов'язаний безпосередньо з правом
позивача на користування певною земельною ділянкою.

Таким чином, вказаний спір не
носить публічно-правового характеру, а має індивідуальний характер.

У зв'язку з тим, що між сторонами
існує спір про право та вказаний спір не носить публічно-правового характеру,
це свою чергу виключає розгляд дійсної справи в порядку адміністративного
судочинства.

У даному конкретному випадку
наслідком оскарження рішення Алупкінської міської ради для позивача є
реалізація господарських правовідносин.

Таким чином, спірні правовідносини
повинні бути розглянутими за правилами Господарського процесуального кодексу
України.

Аналогічну позицію, щодо
неможливості розгляду спорів, про право, в порядку   адміністративного   судочинства,   виклав
Верховний   суд   України
в постанові від 27.03.2007 у справі № 21-1074-06 про скасування рішення
Київської міської ради.

Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України суддя закриває
провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, оскільки провадження
за позовною заявою Дитячого спеціалізованого санаторію ім. О.О. Боброва, яку не
належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, було помилково
порушено, суд скасовує постанову суду першої інстанції та закриває провадження
у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Апеляційна скарга у зв'язку з цим
підлягає частковому задоволенню, а клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження
у справі -задоволенню.

Судова колегія роз'яснює сторонам
право на звернення до суду за правилами Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись статтями 195,
196, 198 (пункт 4), 203 (пункт 1),  205
(пункт 4 частини 1), 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим від 17.05.2007 у справі № 2-29/14341-2006А  скасувати.

Провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення.

Ухвалу може бути оскаржено в
порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя                                        В.А.
Лисенко

Судді                                                                      О.Л.
Котлярова

М.І. Ткаченко