ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 11/7096

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Муравйова О.В. –головуючого
Кривди Д.С.
Фролової Г.М.

за участю представників:

позивача
Гульченко Р.М.  - дов. від 01.10.2007 року

відповідача
Варченко Н.А.  - дов. від 07.08.2006 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл”

на постанову
Житомирського апеляційного господарського суду від 15.06.2007 року

у справі
№    11/7096 господарського суду Хмельницької області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрсировина”

до
Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл”

про
стягнення 20 585, 69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням В.о. Голови судової палати Першикова Є.В. від 24.09.2007 року, у зв’язку з відпусткою судді Полянського А.Г. для перегляду в касаційному порядку справи № 11/7096, призначеної до розгляду на 02.10.2007 року, створено колегію суддів у складі: головуючого –судді Муравйова О.В., суддів –Кривди Д.С., Фролової Г.М

У листопаді 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрсировина” звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 20 585, 69 грн. (19 123,60 грн. –основного боргу з врахуванням індексу інфляції та 1 462,09 грн. пені).

Позовні   вимоги  обґрунтовані  тим, що у відповідності з умовами договору № 01/04-06 від 01.04.2006 року позивач поставив відповідачу сухе знежирене та сухе цільне молоко на загальну суму 20 277, 50 грн., а відповідач прийняв зазначену вище продукцію (підтверджується видатковими накладними, довіреностями суворої звітності) та частково розрахувався з позивачем. Оскільки відповідач відмовляється сплатити позивачу решту вартості продукції в сумі 18 545, 00 грн., останній просить стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку та застосувати до останнього штрафні санкції у відповідності з розділом 5 договору № 01/04-06 від 01.04.2006 року.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.01.2007 року (суддя Радченя Д.І.) у справі № 11/7096 господарського суду Хмельницької області позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрсировина” до Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” про стягнення 20 585, 69 грн. задоволено частково. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрсировина” заборгованість в розмірі 11 930, 00 грн., пені за період непроплати в сумі 1 027, 59 грн., суму інфляційних втрат 578, 69 грн., витрати по оплаті державного мита в розмірі 135, 36 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118, 00 грн.

Мотивуючи судове рішення господарський суд з посиланням на статті 173, 174, 231, 232 Господарського кодексу України, статті 525, 526, 549 Цивільного кодексу України, зазначає про те, що заявлена позивачем сума пені підлягає частковому задоволенню –у співвідношенні до суми заборгованості, враховуючи часткову проплату відповідачем заборгованості за отриманий, згідно видаткових накладних, у позивача товар, а саме в розмірі 1 027, 59 грн.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 15.06.2007 року (судді: Ляхевич А.А. –головуючий, Вечірко І.О., Зарудяна Л.О.) у справі № 11/7096 господарського суду Хмельницької області рішення господарського суду Хмельницької області від 25.01.2007 року у справі № 11/7096 змінено в частині суми боргу, пені, інфляційних та судових витрат, викладено абзаци 1 та 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: “Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрсировина” до Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” про стягнення 20 585, 69 грн. задоволено частково. Стягнуто з Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрсировина” 9 065, 00 грн. боргу, 881, 07 грн. пені, 564, 56 грн. інфляційних втрат, 105, 11 грн. витрат по сплаті державного мита та 60, 18 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постанова, зокрема, вмотивована тим, що суд першої інстанції невірно визначив суму основного боргу, що призвело до помилки в розрахунку пені та інфляційних втрат.

Не погоджуючиcь з постановою суду, Закрите акціонерне товариство “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15.06.2007 року у справі № 11/7096 господарського суду Хмельницької області, в якій просить постанову у справі скасувати частково в частині стягнення з відповідача 881, 07 грн. пені та 564, 56 грн. інфляційних втрат, прийняти нове рішення, яким провадження в справі в цій частині припинити, мотивуючи касаційну скаргу доводами про порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме, статті 547 Цивільного кодексу України, статті 230 Господарського кодексу України, статей 22, 78 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, заявник зазначає, що розділом 5 договору № 01/04-06 від 01.04.2006 року не передбачена відповідальність у вигляді пені, в зв’язку з чим позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Позивач відзив на касаційну скаргу не надав.

Заслухавши доповідь судді –доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 108 Господарського процесуального кодексу України Вищий  господарський  суд  України  переглядає  за  касаційною   скаргою (поданням) рішення місцевого господарського суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, 01.04.2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрсировина" та Закритим акціонерним товариством Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл" було укладено договір № 01/04-06, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрсировина" взяв на себе зобов'язання передати у власність покупцеві, а покупець,  Закрите акціонерне товариство Хмельницька кондитерська фабрика "Кондфіл", в свою чергу зобов’язалось прийняти та оплатити товар (сухе молоко, інша сировина для харчової промисловості) в кількості і асортименті, які обумовлені в даному договорі (пункти 1.1, 1.2 договору).

В пункті 1.3 договору сторони передбачили, що  кількість, асортимент та ціна обумовлюються на кожну окрему партію товару і зазначаються в товарних накладних чи специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору.

В розділі 3 договору, сторони визначили наступні умови оплати, зокрема, зазначивши, що розрахунки здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, а оплата здійснюється по факту поставки товари.

Крім того, судами встановлено, що позивач на виконання умов договору передав, а відповідач отримав продукцію  - сухе знежирене молоко в кількості 500 кг та сухе цільне молоко в кількості 1425 кг на суму 20277,50 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання товару.

При цьому сторонами у видаткових накладних встановлено умови продажу у спосіб попередньої оплати.

Проте, відповідачем частково виконанні зобов’язання за договором: платіжним дорученням № 102 від 07.08.2006 року сплачено 4480,00 грн. за видатковою накладною № РН-0000899 товар вартістю 3347,50 грн. та № 276 від 18.05.2006 року  сплачено 5 000,00грн., яким частково оплачено отриманий за видатковою накладною № РН-0000542 товар вартістю 6480,00 грн.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що у розрахунку позивача зазначені суми проплаченої заборгованості  не враховано як оплату саме за зазначеними у позовній заяві накладними та невірно зазначено, що заборгованість за період прострочки з 06.05.2006 року, тобто за видатковою накладною № РН-0000519 від 06.05.2006 року, складає 8717,50 грн.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що заборгованість Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” складає 9065,00 грн. та підлягає стягненню.

В цій частині постанова суду не оскаржується.

Статтями 526, 525 Цивільного кодексу України та статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Положеннями Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне  виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 5.1 договору сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату партії товару за даним договором покупець сплачує постачальнику штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент здійснення платежу від суми заборгованості за кожен день прострочки оплати.

Врахувавши викладені норми статей та пункт 5.1 договору, суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку, що сторонами передбачено застосування саме штрафної санкції у вигляді пені, що нараховується у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Позивач звернувся з вимогою про стягнення з відповідача 1462,09 грн. пені за прострочення виконання грошового зобов’язання.

Проте, суд апеляційної інстанції перевіривши розрахунки позивача, дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 881,07 грн. пені.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач звернувся з вимогою стягнути з відповідача 1462,09 грн. інфляційних втрат.

Проте, перевіривши розрахунки позивача, суд апеляційної інстанції встановив, що виходячи з суми боргу у розмірі 9065,00 грн. до сплати відповідачем підлягає 564,56грн. інфляційних нарахувань.

Також судом апеляційної інстанції зазначено, що зі змісту заяви за вих. № 1/15 від 16.12.2006 року (а.с. 41) не вбачається волевиявлення позивача на відмову від позовних вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсировина»підлягає задоволенню частково.

Твердження заявника про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті  постанови не знайшли свого підтвердження та суперечать матеріалам справи.

З огляду на викладене, касаційна інстанція вважає, що постанова у справі прийнята у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Хмельницька кондитерська фабрика “Кондфіл” залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 15.06.2007 року у справі № 11/7096 господарського суду Хмельницької області залишити без змін.

Головуючий                                                                              О. Муравйов

Судді                                                                                          Д. Кривда

Г. Фролова