ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2007 р.
№ 30/443-06-13470

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

Головуючого
Кочерової Н.О.

суддів
Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув
касаційну  скаргу
відкритого акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії

на постанову
від 15.05.2007
Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№ 30/443-06-13470  господарського суду Одеської області

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії

до

треті особи
закритого акціонерного товариства "Одеська цукрова компанія"
Міністерство транспорту та зв’язку України
Фонд державного майна України

про
за зустрічним позовом про
визнання права власності
визнання права власності

за участю представників сторін:

від позивача   Шаміс Я.М. дов. від 17.01.07 №140, Крижановський В.Б. дов. 03.10.07 № 2005, Норець Н.О. дов. від 26.26.06 № 132, Куприй А.А. дов. від 10.01.07

від відповідача Тетерятник О.В. дов. № 77 від 26.01.2007

від третіх осіб не з’явилися

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2006 року відкрите акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії звернулось до господарського суду з позовом до закритого акціонерного товариства "Одеська цукрова компанія" про визнання права власності під’їзного путі, розташованого на території ЗАТ "Одеська цукрова компанія" за Одеською філією ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ".

В лютому 2007 року позивач уточнив позовні вимоги і просив визнати право власності під’їзного залізничного путі протягом 1352 м, розташованого на території ЗАТ "Одеська цукрова компанія" за ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.02.2007 залучено до участі у справі Міністерство транспорту та зв’язку України в якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

В лютому 2007 року закрите акціонерне товариство "Одеська цукрова компанія" звернулось до господарського суду з зустрічним позовом до відкритого акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії про визнання за ЗАТ "Одеська цукрова компанія" права власності на залізничну під’їзну колію при станції Одеса-Порт Одеської залізниці, яка прилягає до шляху № 71 стрілкою № 223 і до шляху № 72 стрілкою № 225 загальною відстанню 1259,5 п/м.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.02.2007 залучив до участі у справі Фонд державного майна України в якості третьої особи на стороні позивача за зустрічним позовом, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2007 (суддя Рога Н.В.) у задоволені позову відкритого акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії відмовлено.

Зустрічну позовну заяву закритого акціонерного товариства "Одеська цукрова компанія" задоволено.

Визнано за ЗАТ "Одеська цукрова компанія" право власності на залізничні під’їзні путі при станції Одеса-Порт Одеської залізниці, що примикають до путі № 71 стрілкою № 223 та до путі № 72 стрілкою № 225 загальною довжиною 1259,5 п/м.

Відмовляючи в первісному позові, господарський суд виходив з того, що сам по собі акт передачі нерухомого майна Міністерством у власність ВАТ "Одеське МППЗТ" та акт передачі ВАТ "Одеське МППЗТ" у власність ВАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" не може бути доказом виникнення у первісного позивача права власності на спірний об’єкт, а наявність договорів на тимчасову передачу в користування під’їзних колій також можна вважати лише опосередкованим доказом, який може прийнятий до уваги лише за наявності інших доказів наявності права власності.

Задовольняючи зустрічний позов господарський суд виходив з його обґрунтованості та доведеності.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 15.05.2007 (судді: Журавльов О.О. –головуючий, Тофан В.М., Михайлов М.В.) рішення залишено без змін з тих же підстав.

В касаційній скарзі відкрите акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії просить скасувати постанову апеляційного господарського суду повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Одеської філії та відмовити в зустрічному позові.

Заслухавши пояснення представників сторін,  перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарськими судами предметом розгляду як первісного, так і зустрічного позову є визнання права власності на залізничні під’їзні колії при станції Одеса-Порт Одеської залізниці, які прилягають до шляху № 71 стрілкою № 223 і до шляху № 72 стрілкою № 225 загальною відстанню 1259,5 п/м. (або 1352 м.)

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред’явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В даному випадку підставою позовних вимог як первісного, так і зустрічного позивачів є невизнання права власності на залізничні під’їзні колії кожною із сторін.

Господарськими судами правомірно встановлено, що умовою задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивачів доказів, що підтверджують їх право власності на під’їзні колії.

При цьому такими доказами згідно ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивачів.

Відповідно до ст. 64 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457, до залізничних під’їзних колій належать колії, що з’єднані із загальною мережею залізниць безперервною рейковою колією і які належать підприємствам, підприємцям, організаціям та установам незалежно від форм власності, а також громадянам-суб’єктам підприємницької діяльності. Під’їзні колії призначено для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування.

Згідно ст.67 Статуту залізниць України, відкриття   для   постійної  експлуатації  новозбудованої залізничної під'їзної колії і подання на цю колію рухомого  складу допускається після прийняття цієї залізничної колії в експлуатацію комісією   за   участю   представника   Держнаглядохоронпраці  і встановлення залізницею порядку обслуговування під'їзної колії. На кожну залізничну  під'їзну  колію  складається  масштабний план  з  нанесенням  на  нього  розташування  вантажних  фронтів і механізмів,  а  також  технічний  паспорт,  поздовжній  профіль  і креслення споруд. Подача вагонів на  залізничні  під'їзні  колії  у  період  їх будівництва допускається на умовах тимчасової угоди між залізницею та підприємством,  якому належить під'їзна колія,  або будівельною організацією,  які  несуть відповідальність за збереження вантажу, рухомого складу, вчасне повернення його і безпеку руху.

Аналогічні положення містяться і у п.п.1.3., 1.4., 1.5. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644, згідно з якими, відкриття   для  постійної  експлуатації  новозбудованої залізничної під'їзної колії і подача на цю колію  рухомого  складу допускається  після прийняття її в експлуатацію комісією за участю представника  Міністерства  праці   та   соціальної   політики   і встановлення  залізницею  порядку  обслуговування під'їзної колії. Відповідність під'їзної колії  узгодженому  з  залізницею  проекту засвідчується   актом,   який   складається   комісією  за  участю уповноважених представників залізниці і власника під'їзної  колії, яка  призначається  залізницею  відповідно  до  статті  67 Статуту залізниць.  Підписання акта  свідчить  про  прийняття даної під'їзної колії в експлуатацію. На кожну під'їзну колію після закінчення її  будівництва і  здачі  в  експлуатацію підприємством складається Інструкція про порядок обслуговування і організації руху на під'їзній колії, яка затверджується  залізницею   відповідно   до  статті  67  Статуту залізниць. Власник   під'їзної   колії   має   технічний   паспорт, масштабний план під'їзної колії,  поздовжній та поперечний профілі залізничних   колій  і  креслення  штучних  споруд.  У  технічному паспорті та в додатках до нього вказується  характеристика  рейок, шпал,   баласту,   земляного   полотна,  штучних  споруд,  вагових приладів,  пристроїв і механізмів,  призначених для  навантаження, вивантаження,  очищення,  промивання і підготовки для навантаження залізничних вагонів,  маневрових пристроїв, лебідок, локомотивного і вагонного господарства,  промислових станцій, гірок, напівгірок, витяжних колій,  засобів СЦБ і  зв'язку,  які  використовуються  у поїзній  і  маневровій  роботі,  та  інших пристроїв і механізмів, призначених для роботи з вагонами і локомотивами  залізниць.  Один примірник  цієї  документації  передається залізниці при прийнятті під'їзної колії в експлуатацію. Після здачі в експлуатацію нових об'єктів або їх ліквідації в технічний паспорт вносяться  відповідні  зміни,  про  що  власники під'їзних колій повідомляють залізницю у декадний термін.

Отже, наведені законодавчі норми містять вичерпний перелік документів, які є належними доказами наявності у особи права власності на залізничну під’їзну колію. Зокрема, такими документами є:  Акт введення в експлуатацію  та встановлення залізницею Порядку обслуговування залізничної під’їзної колії –для новозбудованої залізничної колії; Масштабний план; Технічний паспорт; Поздовжній та поперечний профілі залізничних колій; Креслення штучних споруд.

Аналогічний перелік документів міститься і ст.ст.80,82 Статуту залізниць СРСР, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1964р. № 270.

Апеляційним господарським судом належним чином досліджена довідка КП "ОМБТІ та РОН" від 14.02.07 № 1046-11/114 надана ЗАТ "Одеська цукрова компанія" згідно якої залізничні під’їзні колії не підлягають реєстрації як самостійний об’єкт, оскільки вони належать до споруджень виробничого призначення і являються частиною майнового комплексу.

Вирішуючи спір, судові інстанції обґрунтовано виходили з наявних у сторін доказів, наданих суду.

Відповідно до глави ІІ наявного у матеріалах справи Проектного завдання на переобладнання і реконструкцію Одеського цукрово-рафінадного заводу (1960 рік), яке розроблене Державним проектним інститутом "Укргипроцукор",   на момент запланованої реконструкції у Одеського цукрово-рафінадного заводу вже існували під’їзні колії, які примикали на двохшляховому перегоні між ст. Одеса-Порт  у ст. Нафтобази № 2. Примикання здійснено до обох головних шляхів перегону, які розмежовують проммайданчик на дві частини. Приймально-здавальні операції з вагонами, що прибувають на адресу заводу і відправляють з заводу здійснюються на виставочному шляху заводу. Типове обслуговування передач зі станції на завод здійснюються локомотивом ст. Одеса-Порт. Маневрові роботи по збиранню і подачі вагонів до міст навантаження і вивантаження здійснюється заводським паровозом серії "ОП". При необхідності зважування вагонів здійснюється на вагах в "Газовом" парке ст. Одеса-Порт.  Рух передач по під’їзних коліях здійснюється маневровим порядком, зі ст. Одеса-Порт вагонами вперед, у зворотному  напрямку паровозом вперед. У плані колії розташовані на прямих і кривих радіусом 180 і більш метрів. Всі колії укладені  рейками  типа  Р-43,  стрілочні переводи м 1/0 типа Р-43. Баластирування  колій і стрілок здійснюється піщаним  баластом з товщиною шару під шпалою до 20 см. Вантажообіг  під’їзних колій за період з вересня 1959р. по вересень 1960р. склав 273,8 тис. тон.

З креслень  Проектного завдання на переобладнання і реконструкцію Одеського цукрово-рафінадного заводу також вбачається, що державою заплановано спорудження ще двох навантажувально-вивантажувальних шляхів, а кошторисно-фінансовим розрахунком № 41 Проектного завдання  передбачено переобладнання і реконструкція внутрішньозаводських колій 0,676 км кошторисною вартістю 27,90 т.р.  Разом з тим, Виробничо-технічні паспорти Одеського цукрово-рафінадного заводу на 1960,1964,1969 роки свідчать, що у 1960 році загальна відстань рейкових шляхів Одеського цукрово-рафінадного становила 978 метрів, у 1964 році –1250 метрів, а у 1969 році -  1524 метра, а Техпромфінплан  Одеського цукрово-рафінадного заводу на 1964 рік свідчить про амортизаційні відрахування заводу на  під’їзні колії, залізничні шляхи, залізничну естакаду, паровоз, стрілочні переводи, мотовоз-дрезину ДТ-306. Окрім того, наявний у матеріалах справи Річний план організаційно-технічних заходів на 1966 рік  свідчить про організаційно-технічні заходи щодо транспортного цеху заводу, зокрема, заходи щодо продовження під’їзних колій, щодо закінчення будівництва і монтажу залізничних вагонних ваг на вугільному полі, щодо реконструкції залізничної естакади, та інші.

Апеляційним господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що під’їзні колії, які були збудовані та існували у 1960 році, а також подальше їх будівництво  здійснювалося за рахунок Одеського цукрово-рафінадного заводу. Наведене підтверджено витягом з Акту прийому 1-ої черги  будівництва Одеського рафінадного заводу від 25.05.1950р.,  згідно з яким,  відновлення 1-ої черги будівництва здійснювалося із залученням підрядників і субпідрядників, а оплату генпідрядникам здійснював Одеський  цукрово-рафінадний завод.

Як вбачається з Технічного паспорту залізничної під’їзної колії при станції Одеса-Порт Одеської залізниці, який складений станом на 15.02.1990р.і є одним із належних доказів наявності у особи права власності на залізничну під’їзну колію, під’їзна колія при станції Одеса-Порт Одеської залізниці, яка прилягає до шляху № 71 стрілкою № 223,  та до шляху № 72 стрілкою 225 належить Одеському цукрово-рафінадному заводу.

Наявні у справі матеріали по приватизації Орендного підприємства "Одеський цукрово-рафінадний завод"  свідчать про приватизацію цілісного майнового комплексу Орендного підприємства "Одеський цукрово-рафінадний завод" Організацією орендарів, про що між Фондом державного майна України (продавець) і Організацією орендарів (покупець) 28.06.93 укладений відповідний договір купівлі-продажу, а 30.11.93 Організація орендарів Одеського цукрово-рафінадного заводу  одержала Свідоцтво про власність на майно цілісного майнового комплексу Одеського цукрово-рафінадного заводу.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про приватизацію майна державних підприємств", в редакції Закону, що діяв на момент приватизації цілісного майнового  комплексу Орендного підприємства "Одеський цукрово-рафінадний завод", єдиними (цілісними) майновими комплексами є майно підприємств, цехів, виробництв, дільниць, інших підрозділів, що виділяються в самостійні підприємства.

Отже, до складу приватизованого Організацією орендарів майна цілісного майнового комплексу Одеського цукрово-рафінадного заводу в тому числі увійшли і залізничні під’їзні колії, власником яких згідно з Технічним паспортом є  Одеський цукрово-рафінадний  завод.

Згідно з Установчим договором про створення ЗАТ „Одеська цукрова компанія” від 23.06.1995р., статутом ЗАТ "Одеська цукрова компанія" та прийомо-передавальним актом від 07.12.1995р., основні фонди, оборотні і грошові засоби, які включають всі будівлі та інше нерухоме майно цілісного майнового комплексу Одеського цукрово-рафінадного заводу передане створеному ЗАТ "Одеська цукрова компанія".

Враховуючи докази, надані закритим акціонерним товариством "Одеська цукрова компанія" до матеріалів справи, а саме: Технічний паспорт на спірну під’їзну колію який є належним доказом підтвердження права власності та бухгалтерські документи якими підтверджено фінансування робіт з будівництва залізничних під’їзних колій саме Одеським цукрово-рафінадним заводом, господарські суди прийшли до правомірного висновку про обґрунтованість зустрічних позовних вимог.

Разом з тим, судові інстанції підставно прийняли до уваги наявні в матеріалах справи акт обстеження під’їзних шляхів,  акти перевірки під’їзних колій, відомості під’їзних колій, договір на експлуатацію під’їзної колії, що належить ЗАТ „Одеська цукрова компанія” і примикає до станції Одеса-Порт, укладений 30.11.2002р між ЗАТ „Одеська цукрова компанія” (власник колії) і Одеською залізницею; Інструкцію про порядок обслуговування і виконання маневрової роботи на залізничній під’їзній колії ЗАТ „Цукрова компанія” при станції Одеса-Порт Одеської залізниці, оскільки наведені документи підтверджують право власності на залізничні колії.

Разом з тим, касаційна інстанція погоджується з висновком господарських судів щодо відмови відкритому акціонерному товариству "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії у первісному позові, враховуючи наступне.

Судовими інстанціями встановлено, що первісним позивачем не підтверджено належними доказами право власності на під’їзну колію.

Укладення договорів оренди не свідчить про наявність права власності у позивача за первісним позовом.

Крім того, Міністерством транспорту яке було залучено у якості 3-ої особи на стороні позивача також наведеного не спростувало і не надало ніяких доказів які б з достовірністю підтверджували право власності на спірну колію як за Мінтрансом, так і за позивачем.

Враховуючи викладене, прийнята апеляційним господарським судом постанова є законною і обґрунтованою, у зв’язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду другої інстанції і не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі  Одеської філії залишити без задоволення, а постанову від 15.05.2007 Одеського апеляційного господарського суду у справі № 30/443-06-13470 без змін.

Головуючий                                                                            Н.Кочерова

Судді:                                                                                        В.Рибак

М.Черкащенко