ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12.04.07                                                                                       Справа №9/145-10/606

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Соколові А.А.

за участю представників: позивача:          Васильченко В.С., паспорт СВ № 014404 від 27.05.1999р.,

директор;

позивача:          Железняк О.В., довіреність № 15 від 17.05.2006р.;

відповідача:      Хорунжий А.О., довіреність № 40-Д від 07.08.2006р.;

3-ої особи:        не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Товариства з обмеженою відповідальністю

«Регіональне відділення «Івік-Січ», м. Запоріжжя

на рішення                   господарського суду Запорізької області від 16.03.2006р.

у справі                         № 9/145-10/606

за позовом                    Приватного підприємства «Юлас», м. Запоріжжя

до відповідача             Товариства з обмеженою відповідальністю

«Регіональне відділення «Івік-Січ», м. Запоріжжя

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –

Приватне мале підприємство архітектурна майстерня

«В. Лукашев», м. Запоріжжя

про                                 стягнення 60.877,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватним підприємством «Юлас», м. Запоріжжя було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне відділення «Івік-Січ», м. Запоріжжя про стягнення суми 47.824,00 грн. вартості неякісного товару, поставленого за договором купівлі-продажу № 03-КП-С від 08.07.2002р., та суми 13.053,60 грн. збитків у вигляді витрат по монтажу і пусконалагоджувальним роботам неякісного обладнання за договором № 04-ПН-С від 08.07.2002р.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області при новому розгляді справи своїм рішенням від 16.03.2006р. у справі № 9/145-10/606 (суддя Алейнікова Т.Г.) позов задовольнив: стягнув з відповідача на користь позивача суму 60.877,60 грн. збитків.

Рішення суду мотивоване тим, що товар, який поставлений відповідачем позивачу, є неякісним, що підтверджується експертним висновком.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «Регіональне відділення «Івік-Січ», відповідач у справі, вказує на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм процесуального права; у справі не доведені обставини, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; неповністю з’ясовані обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що експертний висновок № И-407 від 02.12.2005р. не є належним доказом у справі, оскільки спеціалісти, на яких було покладено проведення експертизи, не попереджались про кримінальну відповідальність. У спірних правовідносинах мова йде не про неякісність обладнання, а про необхідність проведення заходів по зниженню рівнів звукового тиску. Відповідач не був ознайомлений з висновком експертизи, чим порушені його права, передбачені ст.22 ГПК України. В рішенні не вказані підстави, з яких позов задоволений повністю, оскільки вартість установки VTS CLIMA CV-P 2P, для встановлення якості якої була призначена експертиза, становить 24.000,00 грн., а сума позову складає 60.877,00 грн.

Просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати і відмовити у задоволенні позову.

ПП «Юлас», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів. Зазначає, що судова експертиза у справі проводилась з дотриманням вимог ст.41 ГПК України. Процесуальні права відповідача під час розгляду справи в суді не порушувались. Судом обґрунтовано задоволені позовні вимоги у повному обсязі. Дослідженням експерта встановлені факти невідповідності приточної установки критеріям якості і придатності для використання.

Просить рішення господарського суду Запорізької області від 16.03.2006р. у справі № 9/145-10/606 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судових засіданнях представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду №1426 від 23.05.2006р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Радченко О.П. (головуючий), суддів Мойсеєнко Т.В., Мірошниченка М.В.

В судовому засіданні 24.05.2006р. розгляд апеляційної скарги в порядку ст.77 ГПК України було відкладено до 20.06.2006р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1773 від 19.06.2006р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Радченко О.П. (головуючий), суддів Кагітіної Л.П., Яценко О.М.

В судовому засіданні 20.06.2006р. в порядку ст.41 ГПК України у справі призначена будівельна-технічна експертиза, проведення якої доручено спеціалісту Запорізької Торгово-промислової палати, у зв’язку з чим провадження по розгляду апеляційної скарги зупинено на підставі ст.79 ГПК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 22.11.2006р. поновлення провадження по розгляду апеляційної скарги.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 36 від 17.01.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Шевченко Т.М., Яценко О.М.

В судовому засіданні 17.01.2007р. в порядку ст.77 ГПК України було оголошено перерву до 22.02.2007р.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 548 від 21.02.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кагітіної Л.П., Мойсеєнко Т.В.

22.02.2007р. від позивача до суду надійшло клопотання про виклик в судове засідання судового експерта Безотосного В.А. для дачі пояснень відносно висновку експерта № О-1933а, а також про направлення запиту до Управління експертного забезпечення Міністерства юстиції України з приводу питання про те, чи подавалася в офіційному порядку з боку ТОВ «Регіональне відділення «Івік-Січ» скарга на експертний висновок № О-1933а і чи здійснювалися дії, спрямовані на задоволення цієї скарги. Клопотання позивача про виклик судового експерта Безотосного В.А. для дачі пояснень відносно висновку експерта № О-1933а колегією суддів залишено без задоволення, оскільки не вбачається підстав для виклику вказаної особи в судове засідання (результати експертизи визначені в самому висновку експерта). Клопотання позивача про направлення запиту до Управління експертного забезпечення Міністерства юстиції України колегією суддів задоволено, у зв’язку з чим в порядку ст.38 ГПК України судом було направлено відповідний запит від 22.02.2007р.

В судовому засіданні 22.02.2007р. оголошено перерву до 20.03.2007р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 840 від 19.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кричмаржевського В.А., Мойсеєнко Т.В.

20.03.2007р. від відповідача до суду надійшло клопотання про призначення повторної будівельно-технічної експертизи, проведення якої доручити спеціалістам Київського судового експертно-консультаційного центру «Будівельник». Вказане клопотання колегією суддів залишено без задоволення, оскільки відсутня необхідність для призначення повторної експертизи у справі. Зокрема, відсутні підстави вважати, що експертний висновок по даній справі є необґрунтованим чи таким, що суперечить матеріалам справи або викликає сумнів у його правильності. Таким чином відсутні підстави для призначення повторної експертизи у відповідності до ст. 42 ГПК України.

В судовому засіданні 20.03.2007р. було оголошено перерву до 12.04.2007р. В порядку ст.38 ГПК України судом направлений повторний запит до Міністерства юстиції України і Управління експертного забезпечення правосуддя Міністерства юстиції України про надання відомостей щодо розгляду скарги ТОВ «Регіональне відділення «Івік-Січ» з питання направлення експертного висновку № О-1933а від 20.11.2006р. на рецензію до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Відповідь на вказаний запит суду знаходиться в матеріалах справи (а.с. 85 – 91, Т. 3).

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №1172 від 11.04.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кричмаржевського В.А., Шевченко Т.М.

В судовому засіданні 12.04.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 08.07.2002р. між ТОВ «Регіональне відділення «Івік-Січ» (продавець) і ПП «Юлас» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 03-КП-С, згідно до умов якого продавець зобов’язався передати товар у власність покупця, а покупець – прийняти товар та оплатити. Перелік товару наведений в додатку № 1 (специфікація обладнання), а саме: приточна кліматична установка VTS CLIMA CV-P 2P (з блоком автоматики) (1 шт.); компресорно-конденсаторний блок зовнішньої установки DAIKIN ER 10 DAW1 (1 шт.); вентилятор К315L (1 шт.); трансформатор п’ятиступінчатий RE 1.5 (1 шт.); вентилятор Vortice Vort Medio S (2 шт.). Загальна вартість товару складає суму 47.824,00 грн., у т.ч. ПДВ.

Також, 08.07.2002р. між ПП «Юлас» (замовник) і ТОВ «Регіональне відділення «Івік-Січ» (виконавець) був укладений договір № 04-ПН-С на пусконалагоджувальні роботи, згідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов’язується виконати монтаж і пусконалагоджувальні роботи систем кондиціювання і вентиляції, якість яких відповідає вимогам проекту і замовника, за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 58, (салон краси). У відповідності з п.2.1 цього договору, вартість монтажних і пусконалагоджувальних робіт і монтажних матеріалів визначається протоколом узгодження договірної ціни (додаток № 1, який є невід’ємною частиною цього договору), і складає 14.307,19 грн., у т.ч. ПДВ.

За видатковою накладною № РН-0000043 від 17.09.2002р. відповідач передав позивачу товар на суму 58.131,19 грн.

Актом приймання-передачі виконаних робіт позивач прийняв від відповідача виконання монтажних та пусконалагоджувальних робіт систем кондиціювання.

Платіжними дорученнями № 439 від 25.11.2002р., № 383 від 07.10.2002р., № 355 від 09.09.2002р., № 300 від 07.08.2002р., № 298 від 06.08.2002р., № 266 від 12.07.2002р., № 258 від 10.07.2002р., № 256 від 09.07.2002р., № 112 від 20.03.2003р. позивачем було перераховано відповідачу суму в розмірі 60.877,60 грн. вартості обладнання і виконаних робіт.

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія № 79 від 30.12.2003р. з вимогами про повернення суми вартості придбаного обладнання  і вартості виконаних робіт. В претензії зазначалось, що при пусконалагоджувальних роботах виявилось, що приточно-кліматична установка, придбана позивачем у відповідача, не відповідає санітарним і технічним нормам: високий рівень шумів у вентиляційному блоці і сильна вібрація не дозволяє експлуатувати її в приміщенні даного салону краси.

Відповіддю від 27.01.2004р. за вих. № 06 на вищевказану претензію відповідач залишив вимоги позивача без задоволення.

В обґрунтування позовних вимог позивач на те, що йому було поставлено неякісне обладнання, у зв’язку з чим в позові ставиться вимога про стягнення суми 47.824,00 грн. вартості неякісного товару, поставленого за договором купівлі-продажу № 03-КП-С від 08.07.2002р., та 13.053,60 грн. збитків у вигляді витрат по монтажу і пусконалагоджувальним роботам неякісного обладнання за договором № 04-ПН-С від 08.07.2002р. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 16, 623, 673, 674, 675, 676, 678 ЦК України, ст.232 ЦК УРСР.

Слід зазначити, що спір між сторонами виник з приводу недоліків обладнання, яке, на думку позивача, є неякісним, що унеможливлює використання такого обладнання в салоні краси у власній підприємницькій діяльності, у зв’язку з чим заявлені вимоги про повернення вартості сплаченої грошової суми за придбану проточно-кліматичну установку, а також про стягнення збитків, понесених за монтаж та пусконалагоджувальні роботи зазначеного обладнання.

З урахуванням вказівок Вищого господарського суду України, викладених в постанові від 17.11.2004р. у даній справі, про те, що питання якості спірного обладнання придбаного позивачем потребувало спеціальних знань, судом першої інстанції ухвалою від 31.01.2005р. була призначена відповідна судова експертиза.

В експертному висновку Запорізької торгово-промислової палати № И-407 від 02.12.2005р., складеного експертом Семенчиком В.Н., зазначено наступне. Поставлена за договором № 03-КП-С від 08.07.2002р. приточна установка VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) створює в приміщенні, згідно висновку інженерно-технічної експертизи, коригований рівень шуму 75,8 дБА (мається на увазі приміщення, де повинна експлуатуватись дана установка). Цей показник на 20,8 дБА перевищує максимально допустимий рівень шуму, встановлений ДСПіП 2.2.2.022-99 п.8.2 «Державні санітарні правила та норми для перукарень різних типів», де вказано: «Шум від роботи вентиляційних установок не повинен бути вище 55 дБА». Рівні шуму, створювані установкою VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1), значно перевищують параметри шуму, вказані в інформаційному листку інофірми, наклеєному на передній панелі установки. Інша технічна документація на установку експертам не представлена. Високий рівень шуму, створюваний установкою VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) може свідчити про виробничий брак, виявити який можливо тільки при наявності технічної документації виробника (в т.ч. конструкторської). Рівень шуму, створюваний зазначеною установкою, є недопустимим для застосування її в салоні краси «Стиль-S» м. Запоріжжя. Згідно висновку інженерно-технічної експертизи спеціалістів Придніпровської державної академії будівництва та архітектури, застосування методів звукоізоляції і шумопоглинання для зниження шуму установкою VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) в салоні краси «Стиль-S» недоцільне, бо заходи для зниження рівня шуму на 20,8 дБА (до допустимого рівня) повинні бути ефективні і потребують великих матеріальних затрат.

На підставі вказаного експертного висновку місцевий господарський суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивача суму позовних вимог.

З метою всебічного, повного та об’єктивного дослідження обставин справи, з урахуванням вказівок суду касаційної інстанції у даній справі, Запорізьким апеляційним господарським судом була призначена будівельна-технічна експертиза, проведення якої доручено спеціалісту (судовому експерту) Запорізької торгово-промислової палати, про що винесена відповідна ухвала. Експерта попереджено про кримінальну відповідальність у відповідності до ст.ст. 384, 385 КК України.

Згідно висновку будівельно-технічної експертизи Запорізької торгово-промислової палати № О-1933а від 20.11.2006р., складеного експертом Безотосним В.А., за результатами вимірювань і розрахунків шумових характеристик, вимірюваних згідно ГОСТ 12.1.028-80 «ССБТ. Шум. Визначення шумових характеристик джерел шуму. Орієнтовний метод», наведених в таблицях (протоколу) вбачається, що фактичні шумові характеристики приточної установки CV-P 2P N-42A/1-S перевищують дані, зазначені в інформаційному листку.

За результатами дослідження аркушів 1-5 робочого проекту «Реконструкція нежитлового приміщення під культурно-розважальний центр і салон краси по пр. Леніна, 58 в м. Запоріжжя», розроблений спеціалістами ПМП Архітектурно майстерня «В. Лукашев», експертом встановлено:

- розбіжності з вимогами будівельних норм і правил при розрахунку продуктивності приточної установки VTS CLIMA CV-P 2P експертом не встановлені;

- допустимий рівень звуку LА для приймальних пунктів підприємств побутового обслуговування згідно табл. 1 СНіП ІІ-12-77 складає 60 дБА, з урахуванням примітки 1 до табл. 1 СНіП ІІ-12-77 для систем кондиціювання повітря, повітряного опалення і вентиляції, слід приймати на 5 дБ нижче, таким чином допустимий рівень звуку LА з урахуванням поправки складає 55 дБА, що без використання додаткової звукоізоляції не відповідає рівню шуму запроектованої приточної вентиляційної системи, рівень звуку якої (згідно даних інформаційного листка інофірми) складає LА 60 дБА. Додаткова ізоляція приточної установки в проекті не передбачена;

- перехід режиму роботи приточної установки з літнього на зимовий технічно не передбачений.

Рівень шуму запроектованої приточної вентиляційної системи, заявлений заводом-виготовлювачем (згідно даних інформаційного листка інофірми) не відповідає вимогам норм, що пред’являються до приміщень салону краси.

Рівень шуму створюваний приточною установкою CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) не відповідає параметрам, зазначеним в інформаційному листку інофірми.

Високий рівень шуму, створюваний установкою VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) може свідчити про її конструктивні недоліки або виробничий брак, оскільки фактичний рівень шуму перевищує рівень шуму, зазначений в інформаційному листку інофірми, інша технічна документація на установку експерту не пред’явлена.

Рівень шуму, створюваний установкою VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) є неприпустимим для її використання в приймальних пунктах підприємств побутового обслуговування (в т.ч. салонах краси).

Зниження рівня шуму на 23,8 дБА потребує великих матеріальних витрат, враховуючи що фактично шумові характеристики значно перевищують зазначені в технічній документації, вартість його здійснення може бути порівняна з вартістю самої установки, що є недоцільним.

Експертом також зазначено, що без проведення конструкторської інженерно-технічної експертизи експерт може виділити один недолік в установці VTS CLIMA CV-P 2P N-42A/1-S, заводський № 15017N(1) – підвищений рівень шуму, який є неприпустимим для її використання в приймальних пунктах підприємств побутового обслуговування (в т.ч. салоні краси), зниження рівня шуму потребує великих матеріальних витрат, враховуючи що фактично шумові характеристики значно перевищують зазначені в технічній документації, вартість його здійснення може бути порівняна з вартістю самої установки, що є недоцільним.

З викладених вище обставин справи вбачається те, що за договором купівлі-продажу № 03-КП-С від  08.07.2002р. відповідачем було передано позивачу обладнання неналежної якості. Внаслідок високого рівня шуму, таке обладнання неприпустимо використовувати в приміщенні салону краси позивача, а зниження рівня шуму потребує великих матеріальних витрат. Рівень шуму запроектованої приточної вентиляційної системи, заявлений заводом-виготовлювачем, не відповідає вимогам норм, що пред’являються до приміщень салону краси.

Умовами п.2 договору № 03-КП-С від  08.07.2002р. передбачено, що якість товару, який продається, повинна відповідати технічним умовам заводу-виготовлювача. Пунктом 8 цього договору закріплено, що продавець гарантує справність обладнання на протязі трьох років з моменту продажу.

Відповідно до ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Згідно зі ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст.678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару.

З аналізу фактичних обставин справи слід дійти до висновку про те, що відповідачем за договором № 03-КП-С від 08.07.2002р. були істотно порушені вимоги щодо якості поставленого позивачу обладнання, оскільки усунення недоліків такого обладнання пов’язано з непропорційними витратами та потребує великих матеріальних витрат, що є недоцільним.

Фактично позивач відмовився від договору № 03-КП-С від 08.07.2002р., у зв’язку з чим вимагає повернення сплаченої за обладнання грошової суми в розмірі 47.824,00 грн. Вимогу позивача про повернення вказаної суми відповідач залишив без задоволення. Доказів перерахування відповідачем позивачу суми 47.824,00 грн. вартості неякісного товару суду не надано. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми 47.824,00 грн. вартості неякісного обладнання є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми 13.053,60 грн. збитків у вигляді витрат по монтажу і пусконалагоджувальним роботам неякісного обладнання за договором № 04-ПН-С від 08.07.2002р., то слід зазначити наступне.

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

У відповідності зі ст.224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 ГК України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.2 ст.218 ГК України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушив взяті на себе договірні зобов’язання, що виразилось у поставці позивачу обладнання неналежної якості.

На виконання договору № 04-ПН-С від 08.07.2002р., позивачем було перераховано відповідачу суму 13.053,60 грн. по монтажу і пусконалагоджувальним роботам. Проте, оскільки змонтоване обладнання виявилось неякісним і непридатним до використання, позивач в подальшому вимушений був демонтувати таке обладнання та встановити інше. У зв’язку з цим, суму 13.053,60 грн. по монтажу і пусконалагоджувальним роботам слід розцінювати як реальні збитки позивача, яких він зазнав внаслідок поставки йому відповідачем неякісного обладнання, оскільки результат робіт по монтажу та пусконалагоджувальним роботам не є можливим використовувати у підприємницькій діяльності позивача.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення суми 13.053,60 грн. збитків у вигляді витрат по монтажу і пусконалагоджувальним роботам неякісного обладнання є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи скаржника, викладені в письмових поясненнях, наданих суду 12.04.2007р., з посиланням на приписи ст.ст. 75, 80, 249 ЦК УРСР стосовно пропуску позивачем строку позовної давності по заявленим вимогам, колегією суддів до уваги не приймаються як необґрунтовані з наступних підстав.

Статтею 249 ЦК УРСР, на яку посилається відповідач, передбачено, що для позовів, що випливають з поставки продукції неналежної якості, встановлюється шестимісячний строк давності з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставленої йому продукції.

З матеріалів справи вбачається, що в претензії № 79 від 30.12.2003р. позивач посилався на те, що при пусконалагоджувальних роботах поставленого відповідачем обладнання з’ясувалось, що приточно-кліматична установка не відповідає санітарним і технічним нормам, що полягало у високому рівні шумів у вентиляційному блоці і сильній вібрації, у зв’язку з чим, на думку позивача, йому було поставлено неякісне обладнання.

Пусконалагоджувальні роботи зазначеного обладнання мали місце в березні 2003р. Оскільки відповідач залишив вимоги позивача, викладені в претензії без задоволення, останній в березні 2004р. звернувся з зазначеним позовом в суд, посилаючись на аналогічні обставини, викладені в претензії № 79 від 30.12.2003р. При поданні позову позивачем не було надано достатніх доказів щодо неякісності поставленого йому відповідачем обладнання, оскільки питання якості такого обладнання потребувало спеціальних знань, про що також зазначено в постанові Вищого господарського суду України від 17.11.2004р. у даній справі. У зв’язку з необхідністю встановлення дійсних обставин справи, в порядку ст.41 ГПК України була призначена судова експертиза, якою і підтвердились ті обставини, на які посилався позивач. Тобто, недоліки поставленого відповідачем позивачу обладнання належним чином були встановлені і підтверджені під час розгляду справи в суді, а отже відсутні підстави для твердження про пропуск позивачем шестимісячного строку позовної давності, встановленого ст.249 ЦК УРСР.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональне відділення «Івік-Січ», м. Запоріжжя, залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.03.2006р. у справі № 9/145-10/606 – без змін.