СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

06.07.2007

Справа №2-19/4720-2007А

За позовом - Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Алушта АР Крим

До відповідача - Алуштинська міська
рада, м.Алушта АР Крим

До відповідача - ТОВ фірма «Вітекс»
ЛТД, м.Алушта АР Крим

Про спонукання до виконання певних
дій

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача - ОСОБА_2,
представник, довіреність НОМЕР_1 від 27.12.2005 року

Від відповідача - не зґявився

Від відповідача - Задков О.І.,
довіреність № 35 від 01.01.2006 року, Василенко Ю.В., довіреність № 35 від
01.01.2006 року

Суть спору:

У процесі розгляду справи
2-19/17236-2006А за позовом ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД до Алуштинської міської ради
та суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 про визнання протиправним та
скасування рішення суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 був заявлений
зустрічний позов про спонукання Алуштинської міської ради розірвати договір
оренди земельної ділянки, укладений між Алуштинською міською радою та ТОВ фірма
«Вітекс» ЛТД, та спонукати ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД звільнити земельну ділянку,
який виділений у окреме провадження. Рішення по справі 2-19/17236-2006А на
момент розгляду даної справи набрало чинності.

Позовні вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 мотивовані тим, що договір оренди земельної
ділянки, укладений між Алуштинською міською радою та ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД,
укладений на підставі підроблених документів.

Відповідач - Алуштінська міська
рада АР Крим надала відзив на позовну заяву, вказало, що договір оренди
земельної ділянки, укладений між Алуштинською міською радою та ТОВ фірма
«Вітекс» ЛТД, може бути розірваний, якщо суд встановить надані докази
достатніми для визнання акту встановлення меж ділянки в натурі недійсним. Також
відповідач надав лист від 06.07.2007 року № 1061 відповідно до якого просив
розглянути справу за відсутності представника Алуштинської міської ради.

Відповідач - фірма «Вітекс» ЛТД
надав заперечення на позов, позовних вимог не визнав, просив у задоволенні
позову відмовити. Позицію аргументував тим, що існує декілька рішень судів,
якими вже встановлена відповідність договору оренди земельної ділянки вимогам
діючого законодавства. Більш детально позиція вказана у запереченнях.

У процесі розгляду справи позивачем
було заявлено клопотання від 06.07.2007 року про витребування та залучення від
відповідача до матеріалів справи технічного звіту та договору оренди земельної
ділянки, оскільки ці документи позивачу необхідно вивчити. Вказане клопотання
позивача було відхилено без винесення ухвали на підставі ст.133, п.6 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями).

Справа слухалася у відповідності до
положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року №
2747 із змінами та доповненнями).

Представники сторін відмовилися від
послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції
України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом
України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей
України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій»
(від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989
року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України
від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України
та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на
російській мові.

Відповідно до клопотання ОСОБА_1
здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст.130 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена
пам'ятка про права та обов'язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд -

В С Т А Н О В И В :

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями)
кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не
надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона
посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до позовних вимог
позивач просить спонукати Алуштинську міську раду розірвати договір оренди
земельної ділянки, укладений між Алуштинською міською радою та ТОВ фірма
«Вітекс» ЛТД, та спонукати ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД звільнити земельну ділянку.

Фактично позовні вимоги основані на
тому, що оскільки у СПД ОСОБА_1 знаходився у оренді сарай та вона сплачувала
орендну плату за нього та плату за землю, у неї є право на оренду земельної
ділянки, яку нібито на момент розгляду справи займає ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД.

Відповідно до п.1 ст.72 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній,  цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до рішення
господарського суду АР Крим від 02.10.2003 року по справі № 2-8/11923-2003
вирішено визнати недійсним розпорядження міського голови м.Алушта № 01-3/244р
від 03.06.2002 року про передачу у оренду вказаного сарая ОСОБА_1.

Вказаний сарай, відповідно до
рішення господарського суду АР Крим від 02.10.2003 року по справі №
2-8/11923-2003 є самочинно збудованим, а тому ніхто не міг передати вказаний
сарай  СПД ОСОБА_1.

Також рішенням господарського суду
АР Крим від 02.10.2003 року по справі № 2-8/11923-2003 визнано недійсним
договір оперативної оренди нерухомого комунального майна, укладеного 05.06.2002
року між ВУЖКГ м.Алушта та СПД ОСОБА_1 відносно нежитлового приміщення площею
26,6 мІ, розташованого за адресою м.Алушта, вул.Червоноармійська, 2 (російською
мовою ул.Красноармейская, 2).

Суду не надано доказів скасування
рішення господарського суду АР Крим від 02.10.2003 року по справі №
2-8/11923-2003.

Рішенням господарського суду АР
Крим від 19.03.2007 року по справі № 2-19/17236-2006А за позовом ТОВ фірма
«Вітекс» ЛТД до Алуштинської міської ради та суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 про визнання протиправним бездіяльності та скасування
рішення встановлений факт прийняття рішення 17 сесії 24 скликання Алуштинської
міської ради Автономної Республіки Крим від 09.06.2004 року № 17/138, яким
затверджений проект відводу земельної ділянки ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД для
розміщення складу відкритого типу для схову матеріалів в м.Алушта по
вул.Красноармійськой, у районі б.2 на земельній ділянці площею 0,0210 га.
Відповідно до п.2 вказаного рішення передано ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД із земель
міської ради земельна ділянка площею 0,0210 га для розміщення складу в оренду
терміном до 01.01.2014 року. На виконання вказаного Рішення 17 сесії 24
скликання Алуштинської міської ради між Алуштинською міською радою та ТОВ фірма
«Вітекс» ЛТД укладений договір оренди землі від 28.10.2004 року та встановлений
акт встановлення меж ділянки в натурі. 04.04.2005 року земельна ділянка площею
0,0210 га у м.Алушта по вул.Красноармійськой, у районі б.2 за актом
приймання-передачі передана ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД.

У процесі розгляду справи позивачем
було заявлено клопотання від 06.07.2007 року про витребування та залучення від
відповідача до матеріалів справи технічного звіту та договору оренди земельної
ділянки, оскільки ці документи позивачу необхідно вивчити. Вказане клопотання
позивача було відхилено без винесення ухвали на підставі ст.133, п.6 ст.160
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами
та доповненнями).

Суд звертає увагу позивача на те,
що договір оренди земельної ділянки вивчався судом та оглядався позивачем при
розгляді справи № 2-19/17236-2006А.

Відповідно до ст.204 Цивільного
кодексу України (від 16.01.2003 року № 435 із змінами та доповненнями) правочин
є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він
не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст.215 Цивільного
кодексу України (від 16.01.2003 року № 435 із змінами та доповненнями)
підставою недійсності правочину є
недодержання  в  момент вчинення  правочину
стороною  (сторонами) вимог,  які встановлені частинами першою -
третьою,  п'ятою та  шостою
статті  203  цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 Цивільного
кодексу України (від 16.01.2003 року № 435 із змінами та доповненнями) зміст
правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного  законодавства, а також моральним засадам
суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення  учасника правочину  має бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

У процесі розгляду справи суд
витребував від позивача надати докази порушення прав позивача договором оренди
земельної ділянки, укладеного між Алуштинською міською радою та ТОВ фірма
«Вітекс» ЛТД, надати докази надання у користування земельної ділянки площею
0,008 га, надати докази залучення до кримінальної відповідальності посадових
осіб, які надали до Алуштинської міської ради підроблені документи; надати
вирок суду, який набрав чинності, відповідно до якого встановлено кримінальний
злочин посадовими особами, які надали підроблені документи, на підставі яких
була надана в оренду земельна ділянка ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД.

Вказаних вимог суду СПД ОСОБА_1 не
виконала.

Надані позивачем документи, які, на
думку позивача, підтверджують позовні вимоги, на думку суду, лише припускають
можливість здійснення злочину. Але суд нагадує СПД ОСОБА_1., що рішення суду не
може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.230 Цивільного
кодексу України (від 16.01.2003 року № 435 із змінами та доповненнями) якщо
одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман
має  місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину,  або якщо вона замовчує їх існування. Сторона,  яка застосувала обман,  зобов'язана відшкодувати другій  стороні збитки у подвійному розмірі та моральну
шкоду,  що завдані у зв'язку з вчиненням
цього правочину.

Проте суду не надано доказів
введення в оману Алуштинської міської ради з боку ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД щодо
обставин, які мають істотне значення при укладенні договору оренди земельної
ділянки. Також суду не вдалося зґясувати які саме обставини ТОВ фірмою «Вітекс»
ЛТД були замовчені при укладенні договору оренди земельної ділянки.

Таким чином суду не надано доказів
невідповідності договору оренди землі від 28.10.2004 року, укладеному між Алуштинською
міською радою та ТОВ фірма «Вітекс» ЛТД, діючому законодавству.

Відповідно до §1 ст.6 Конвенції
«Про захист прав людини та основних свобод» (ратифіковано Законом України від
17.07.1997 року № 475) суд повинен надати обгрунтування свого рішення, але це
не може сприйматися як вимога надати докладну відповідь на кожний аргумент.
Межи такого обов'язку можуть бути різноманітними залежно від обставин справи.
Окрім того, по кожній справі необхідно враховувати аргументи, які сторона надає
до суду. Вказана позиція господарського суду АР Крим відповідає практиці
Європейського суду з прав людини, що відображено у Рішенні Європейського суду з
прав людини по справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 року.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Тому господарський суд АР Крим не
надає оцінку тим доказам, які, на його думку, не стосуються даної справи або не
мають значення для вирішення спору по суті. Окрім того, частина доказів
стосується інших справ, по яким вже винесені рішення, проте позивач вимагає
оцінки таких доказів, чого суд не може зробити.

Окрім того, суд відмовляє у позові
ще й на підставі наступного.

Відповідно до п.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п.п.8 п.1 ст.3
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями) позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів
якої подано  адміністративний позов до
адміністративного суду.

Відповідно до п.1 ст.6 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) кожному гарантується право на захист його прав, свобод та
інтересів.

Таким чином, законодавцем
встановлено, що до суду звертаються за захистом свого права, свободи чи
інтересу.

Суду не надано доказів надання
земельної ділянки у користування СПД ОСОБА_1.

Позивачем - суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 не надано доказів порушення її права, свобод
та інтересів з боку відповідачів, у зв'язку з чим позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного та
керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні адміністративного позов
відмовити.

·          Постанову направити сторонам
замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Вступна та резолютивна частина
постанови проголошена у судовому засіданні 06.07.2007 року у 16 год. 30 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Мокрушин В.І.