ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.09.07 р.                                                                               Справа № 38/239

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О.

при секретарі судового засіданні Тулаінової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа”  м. Донецьк

до відповідача: Державного підприємства громадського харчування „Комбінат шкільного    харчування Ленінського району” м. Донецьк

про стягнення 8 271грн.09коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Пясецька І.В.  нач. юр. відділу за дов. № 8 від 09.01.2007р.

від відповідача: не зявився

Суть справи:

Позивач, Орендне підприємство „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до Державного підприємства громадського харчування „Комбінат шкільного харчування Ленінського району” м. Донецьк про стягнення основної заборгованості за поставлену теплову енергію у сумі 6 171грн.56коп, індексу інфляції у розмірі 1652грн.98коп., 3% річних у розмірі 446грн.55коп, а всього 8 271грн.09коп.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на договір № 6025 від 10.09.2002р. на постачання теплової енергії.

07.08.2007р. на адресу суду надійшов лист із Головного управління статистики у Донецькій області від 31.07.2007р. № 22-15/2347, відповідно до якого  станом на 31.07.2007р. Державне підприємство громадського харчування „Комбінат шкільного харчування Ленінського району” м. Донецьк значиться  у ЄДРПОУ як юридична особа (ідентифікаційний код 20312380) та знаходиться за  адресою: 83045, м. Донецьк, Ленінський р-н, вул.Куйбишева,34.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відміткою канцелярії суду та повернутим на адресу господарського суду поштовим повідомленням з відміткою “вручено 27.08.2007р. уповноваженої особі”,  тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Перед початком розгляду  справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача  надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши уповноваженого представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

10.09.2002р. між Орендним підприємством „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк (далі-позивач, за договором – постачальник) та Державним підприємством громадського харчування „Комбінат шкільного харчування Ленінського району” м. Донецьк (далі-відповідач, за договором - споживач) був укладений договір №6025 на постачання теплової енергії у приміщенні ( далі – договір).

Згідно п. 1.1. постачальник бере на себе зобов’язання постачати споживачу теплову енергію до елеваторного вузла, вказаного власником будинку загальною площею 494,7м за адресою м. Донецьк, вул. Куйбишева, 34, споживач зобов’язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами, які передбачені договором (п.1.2, 1.2.1).

Строк дії договору згідно п. 3.1  з 10.09.2002р. до 30.05.2007р

Пунктом 1.2.1 договору сторони передбачили, що відповідач сплачує відпущену енергію, згідно тарифам, які діють на момент отримання теплової енергії:

-          за 1мІ опалювальної площі – 2,80грн. в місяць без ПДВ,

-          за 1мі гарячого водопостачання –5,64грн. в місяць без ПДВ,

-          за 1 Гкал відпущеної теплової енергії - 84,92грн. в місяць без ПДВ.

Розрахунки за спожиту теплову енергію відповідно до п.2.1 договору здійснюються за умовою 100% передоплати, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним згідно з установленими тарифами.

Договір №6025 від 10.09.2002р. підписаний сторонами у встановленому порядку.

Суд вважає договір укладеним  між сторонами згідно вимог ст. 638 ЦК України.

Таким чином, відповідно до договору №6025 від 10.09.2002р. за наданні послуги по теплопостачанню за період  з 01.10.2004р. по 01.05.2005р. у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі  6 171грн.56коп.

Відповідач свої зобов’язання щодо своєчасної та повної сплати наданих послуг всупереч вимогам договору не виконав, у зв’язку з чим з його боку виникла заборгованість у  сумі   6 171грн.56коп., яку позивач просить стягнути.

Крім того, позивач наполягає на стягненні з відповідача інфляційних збитків у розмірі               1 652грн.98коп.,  3% річних у розмірі 446грн.55коп. за порушення грошового зобов’язання.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на розрахунок суми боргу, індексу інфляції, 3% річних,  договір №6025 від 20.09.2002р., супровідний лист від 10.09.2007р., лист №345 від 24.09.2002р., акт на включення опалення від 20.10.2004р., реєстр поштових відправлень, правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до  ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Оскільки між сторонами склалися господарські зобов’язання, суд застосовує норми Господарського кодексу України як спеціального нормативного акту, який регулює правовідносини в господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (п.1 ст. 193ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу в силу вимог п.2 ст. 193 ГК України.

Пункт 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України передбачає, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов”язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Зобов’язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України.

Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботу, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання по сплаті боргу.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться згідно ст. 526 ЦК України.

Постачання відповідачеві теплової енергії підтверджується актом про включення опалення від 20.10.2004р. та листом ЖЄК №3 Ленінського району м. Донецька від 24.09.2007р. № 345.

Оскільки відповідач до теперішнього часу не розрахувався за  поставлену теплову енергію, то суд вважає вимоги позивача про стягнення заборгованості у сумі  6 171грн.56коп. обґрунтованими, доказаними  та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За порушення грошових зобов’язань на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані 3% річних у сумі 446грн.55коп., інфляційні в сумі 1 652грн. 98коп., які суд вважає доказаними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позовні вимоги підтверджені представленими доказами по справі та не спростовуються жодним доказом відповідача.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що витрати по сплаті держмита та витрати за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, оскільки він необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 11,  509, 525, 526, 625  Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82,  84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк до Державного підприємства громадського харчування „Комбінат шкільного харчування Ленінського району” м. Донецьк про стягнення основної заборгованості за поставлену теплову енергію у сумі 6 171грн.56коп, індексу інфляції у розмірі 1652грн.98коп., 3% річних у розмірі 446грн.55коп, а всього 8 271грн.09коп. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства громадського харчування „Комбінат шкільного харчування Ленінського району” м. Донецьк  (83045, м. Донецьк, Ленінський район, вул.Куйбишева,34, р/р 9078 в ТОБО “Юзовське” ГУ ПІБ, МФО 334635, )  заборгованість за поставлену теплову енергію у сумі 6 171грн.56коп, індекс інфляції у розмірі 1652грн.98коп., 3% річних у розмірі 446грн.55коп, а всього 8 271грн.09коп., державне мито у сумі 102 грн. , витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. на користь Орендного підприємства „Донецькміськтепломережа” м. Донецьк  (83086, м. Донецьк, вул.Горького,50, р/р 8002 в АБ Укрбізнес Банк, МФО 334969, ).

Рішення оголошено у судовому засіданні 24.09.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2 – сторонам у справі