ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
м.Донецьк, вул.Артема, 157, тел.381-88-46
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.03.07 р.
Справа № 39/51

Господарський суд Донецької області
у складі головуючого судді Морщагіной Н.С

при секретарі судового засідання
Волобуєва А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом:

Відкритого акціонерного товариства
“Добропільський хлібокомбінат” м. Білецьке

до відповідача:

Суб'єкта підприємницької
діяльності  - ОСОБА_1 м. Димитрів

про:

стягнення 25363, 15 грн.

За участю:

Представників сторін:

від позивача: Рибка А.М. - за
довіреністю б/н від 20.12.2006 р.

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство
“Добропільський хлібокомбінат” м. Білецьке, звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до відповідача, Суб'єкта підприємницької
діяльності  - ОСОБА_1 м. Димитрів, про
стягнення заборгованості в сумі 25 363 грн. 15 коп., яка складається з
основного боргу в сумі 21 598 грн. 55 коп., 3 % річних в сумі 1 027 грн. 85
коп., інфляційної складової в сумі 2 736 грн. 75 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на договір від 31.05.2004 р., товарно-транспортні накладні,
претензію НОМЕР_1 від 09.11.2005 р., акт звірки від 31.03.206 р., розрахунок.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та
доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового
засідання, що підтверджується  реєстром
рекомендованої кореспонденції, відправленої господарським судом від 22.02.2007
р. та від 12.03.2007 р.

Проте суд вважає за можливе
розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки ненадані суду документи
не можуть істотно вплинути на юридичну кваліфікацію спірних правовідносин, крім
того, надання відзиву є правом, а не обов'язком відповідача.

За подання позовної заяви
позивачем, згідно платіжного доручення НОМЕР_2 від 18.12.2006 р. оплачене
державне мито в сумі 258 грн. 00 коп., що є більшим від встановленого законом
розміру.

Відповідно до п.п. а п. 2 ст. 3
Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993
року, за подання позовної заяви позивачем мало бути сплачене державне мито в
сумі 253 грн. 63 коп.

Надлишкове сплачене державне мито в
сумі 04 грн. 37 коп., відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів
України “Про державне мито” N 7-93 від 21 січня 1993 р. та ст. 47 ГПК України
підлягає поверненню.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський
суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

31.05.2004 р. між позивачем,
Відкритим акціонерним товариством “Добропільський хлібокомбінат” м. Білецьке,
та відповідачем, Суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1
м. Димитрів, укладено договір на виготовлення та поставку хлібобулочних та
кондитерських виробів.

Дослідивши Договір, з якого виникли
цивільні права та обов'язки, суд дійшов висновку, що укладений між сторонами
правочин за своїм змістом та своєю правовою природою є договором
купівлі-продажу, який підпадає під правове регулювання норм статей 655-697 ЦК
України.

За умовами даного Договору позивач
зобов'язався виготовити та надати під вибірку хлібобулочні та кондитерські
вироби згідно поданої відповідачем заявки, а відповідач, в свою чергу,
зобов'язався прийняти та оплатити вартість таких виробів.

На виконання умов за цим Договором
позивач передав хлібобулочні та кондитерські вироби на загальну суму 21 940
грн. 75 коп., що підтверджується представленими позивачем товарно-транспортними
накладними за січень 2005 р.

Відповідачем прийнято означену
продукцію, що підтверджується підписами сторін на означених товарно-транспортних
накладних.

На підставі вищезазначеного,
господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі
відповідачу товару за вказаними товарно-транспортними накладними  на суму 21 940 грн. 75 коп., тобто обов'язок
позивача вважається виконаним у відповідності до норм статті 664 ЦК України та
п.п. 1.1, 1.2 Договору.

Згідно п. 4.3 Договору відповідач
зобов'язався оплатити продукцію за договірними цінами, по факту поставки або по
передоплаті.

Проте взяті на себе зобов'язання
відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого за ним утворилася
заборгованість  в сумі 22 398 грн. 55
коп.

Позивачем на адресу відповідача
направлено претензію НОМЕР_1 від 09.11.2005 р. з вимогою оплатити в повному
обсязі вартість поставленої продукції.

Відповідач, за твердженням
позивача, відповіді на претензію не надав, за актом звірки визнав
заборгованість на суму 21 598 грн. 55 коп.

Вартість поставленої продукції в
сумі 21 298 грн. 55 коп. відповідачем не оплачено, що є порушенням норм статей
525 та 526 ЦК України, які передбачають, що зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому
одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Заперечень щодо позовних вимог або
доказів сплати заборгованості відповідачем суду не представлено.

За таких обставин, враховуючи те,
що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу в сумі 21 598 грн. 55 коп. суд вважає
обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, прострочення
відповідачем грошового зобов'язання
тягне за собою обов'язок сплати суми боргу з урахуванням індексу
інфляції та трьох відсотків річних з простроченої суми, на підставі ст. 625 ЦК
України.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок , відповідно до якого 3% річних за період з лютого 2005 р. по липень
2006 р. складають 1 027 грн. 85 коп., а сума інфляції - 2 736 грн. 75 коп., з
огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині
обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на
відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 625 та
655-697, 712 ЦК України, ст. ст. 173,193, 264-271 Господарського кодексу
України, п.1 ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито”,
керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 47, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Відкритого
акціонерного товариства “Добропільський хлібобулочний комбінат” м. Білецьке до
Суб'єкта підприємницької діяльності  -
ОСОБА_1 м. Димитрів, про стягнення заборгованості в сумі 25 363 грн. 15 коп.,
яка складається з основного боргу в сумі 21 598 грн. 55 коп., 3 % річних в сумі
1 027 грн. 85 коп., інфляційної складової в сумі 2 736 грн. 75 коп. -
задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності  - ОСОБА_1 м. Димитрів на
користь Відкритого акціонерного товариства “Добропільський хлібобулочний
комбінат” м. Білецьке: основний борг в сумі в сумі 21 598 грн. 55 коп., 3 %
річних в сумі 1 027 грн. 85 коп., інфляційної складової в сумі 2 736 грн. 75
коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 253 грн. 63 коп. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Повернути позивачу з Державного
бюджету державне мито в сумі 04 грн. 37 коп. у зв'язку переплатою.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути
оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку
протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом
одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя