ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

19.06.2007р.
м.Київ
№ 11/241-А

За позовом  Закритого акціонерного товариства „Страхова група „ТАС”

до                  Державної податкової інспекції у м. Чернігові

про                визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

Суддя  Євсіков О.О.

Секретар судового засідання Дупляк С.А.

Представники сторін:

Від позивача:                 Шевчук Н.В. (предст. за дов.);

Від відповідача:            Дзюба Л.М. (предст. за дов.);

Ключник Л.А. (предст. за дов.).

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в судовому засіданні 19.06.2007 о 16 год. 33 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 22.06.2007 на 16 год. 00 хв., про що повідомлено представникам сторін після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні з урахуванням вимог ч. 4 ст.  167 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Закрите акціонерне товариство „Страхова Група „ТАС” (далі - ЗАТ „СГ „ТАС”, позивач) звернулось до суду з позовною заявою про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у м. Чернігові (далі - ДПІ у м. Чернігові, відповідач) №0 від 02.11.2006, №/1 від 30.11.2006,  №2  від 21.12.2006, №3 від 01.03.2007.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю порушень пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” Чернігівською філією ЗАТ „СГ „ТАС”, а саме при отриманні чи нарахуванні доходу у вигляді страхових  платежів, у тому числі їх частини, що відповідає нормативу витрат на ведення справ, визначену при розрахунку страхового тарифу, оподатковуються за ставкою 3 %, а оподаткування за ставкою 25% приведе до подвійного оподаткування.

Відповідачем позов не визнано, у запереченнях на позовну заяву зазначено про правомірність здійснених донарахувань та зроблених під час перевірки висновків про порушення Чернігівською філією пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

З 29 вересня 2006 року по 19 жовтня 2006 року ДПІ у  м. Чернігові проведено виїзну планову перевірку Чернігівської філії ЗАТ „Страхова Група „ТАС” з питань дотримань вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2003 по 30.06.2006, за результатами якої складено Акт № 8182225951498 від 24.10.2006 (далі –акт перевірки).

За висновком акта перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення №0 від 02.11.2006, яким визначено суму податкового зобов’язання за платежем податок на прибуток страхових організацій в розмірі 306 грн. (в тому числі 136 грн. основний платіж, 170 грн. штрафні санкції).

За результатами оскарження в адміністративному порядку прийнятого за висновками акту перевірки повідомлення–рішення скарги позивача були залишені без задоволення, відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення №0 від 02.11.2006, №1 від 30.11.2006, №2 від 21.12.2006, №3 від 01.03.2007.

З наявних в матеріалах справи доказів та з наданих сторонами пояснень, керуючись нормами чинного законодавства, судом встановленні наступні обставини.

В акті перевірки  зазначено, що в порушення  пп. 7.2.3 п. 7.2 ст. 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” якщо Чернігівська філія ЗАТ „Страхова Група „ТАС” отримує доходи із джерел інших ніж ті, що визначені у підпункті 7.2.1 п.7.2, такі доходи оподатковуються за ставкою 25 % до об’єкта оподаткування.

Статтею 9 Закону України „Про страхування” встановлено, що страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) –це плата за страхування , яку страхувальник (клієнт) страхової компанії) зобов’язаний внести страховику (страховій компанії)  згідно з договором страхування.

Страховий тариф –ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страхові тарифи при добровільній формі страхування  обчислюються страховиком актуарно (математично) на підставі відповідної статистики настання страхових випадків та має декілька структурних складових при його визначенні, у тому числі таку структурну складову, як нормативні витрати на ведення справи. Конкретній розмір страхового тарифу  визначається в договорі страхування за згодою сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України „Про страхування” страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя, повинні міститись у Правилах страхування, які розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування. Норматив витрат на ведення справ для кожного виду страхування включений в розрахунок страхового тарифу, який передбачає як оцінку ризику страховика так і його компенсаційні витрати, тобто у розрахованому  страховому тарифі  „норматив витрат на ведення справ” є його структурною складовою, відповідно без виділення цієї структурної складової у нарахованому страховому платежу  за конкретним договором страхування.

Статтею 28 Закону України „Про страхування” встановлено, що у разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника (страховика, обумовлена невиконанням страхувальником умов договору страхування) страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи. Тобто страховий платіж, який повинен бути повернутий страхувальнику, за умовами договору страхування, зменшується на його складову, тобто нормативні витрати на ведення справи

Величина отриманого чи нарахованого страхового платежу визначається з урахуванням норм статей 9, 17 та 28 Закону України „Про страхування” згідно з тарифами, при розрахунку яких визначено норматив на ведення справи.  При цьому, відповідно до підпункту 7.2.3 пункту 7.2. статті 7 Закону України „ Про оподаткування прибутку підприємств” до категорії валових витрат, пов`язаних з одержанням таких доходів, не включаються витрати, які понесені страховиком під час здійснення операцій із страхування, перестрахування, тобто  витрат страховика від страхової діяльності, які були закладені у страховий тариф і суму яких не можна вичленити  із звичайної ціни страхового тарифу. Таким чином всі операції із страхування не підпадають під дію п. 5.10 статті 5  та відповідно п. 10.1 ст.10 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”.  Це також відповідає  пункту 2 „Інші доходи, що мають особливий порядок оподаткування” Форми декларації з податку на  доходи (прибуток) страховика, яка затверджено наказом ДПА України від 31.03.2003  № 146 зі змінами і доповненнями  (на період перевірки), в якому у код рядків „показники” не включений доход від витрат на ведення справи по іншим видам страхування ніж страхування життя, як такий, що має особливий порядок оподаткування, тобто  за ставкою податку 25%.

Витрати Позивача на ведення справ, суми яких визначенні у Акту перевірки  відносяться до і є частиною страхового платежу і відповідно є доходом від страхової діяльності.

При цьому припинення дії договору страхування та повернення страхувальнику страхових платежів за період, що залишився до закінчення дії договору, не змінює правової та економічної суті такої частини страхових платежів як відрахування нормативних витрат на ведення справи (з урахуванням їх визначення та отримання страховиком до припинення договору та цільового використання).

Відповідно до 7.2.1 пункту 7.2. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” при отриманні чи нарахуванні доходу у вигляді страхових платежів, у тому числі їх частину, що відповідає нормативу витрат на ведення справ, визначену при розрахунку страхового тарифу,  оподатковується за ставкою 3%.

Проведення додаткового розрахунку податку за ставкою 25% витрат на ведення справ, що відраховуються позивачем з суми страхового платежу, який підлягає поверненню страхувальнику у разі дострокового розірвання договору страхування, призведе до подвійного оподаткування, тому що вперше ця частина страхового платежу вже була оподаткована за ставкою 3% при укладенні договору страхування, тим самим порушить норми  підпункту 7.2.1 пункту 7.2. статті 7 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”

Суд також бере до уваги, що згідно з ч. 3 ст.  2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта  владних  повноважень обов'язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії  чи  бездіяльності покладається  на   відповідача,   якщо   він заперечує проти адміністративного позову.

В супереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт  владних  повноважень не довів  правомірності прийнятих ним спірних рішень з урахуванням всіх встановлених фактичних обставин та вимог законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.  94 КАС України судові витрати позивача в частині сплати судового збору підлягають відшкодуванню йому з Державного бюджету України в розмірі 3,40 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 94, , 97, 158-163, 167 КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові  № /0 від 02.11.2006.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові № /1 від 30.11.2006.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові № /2 від 21.12.2006.

Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові № /3 від 01.03.2007.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Закритого акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС” (03062, м. Київ, пр-т. Перемоги 65, пр 0901980 в АКБ „ТАС-Комерцбанк”, м. Київ, МФО 300164, код ЄДПОУ 30115243) судові витрати в сумі 3,40 грн. (три гривні 40 копійок).

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст.  ст.  185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                          О.О. Євсіков

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі –22.06.2007.