ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29.03.07                                                                                       Справа №7/12/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Акімова Т.М.

за участю представників:

позивача: Рижій А.В., довіреність № 58/ЮР-06 від 20.07.2006 р.,

відповідача: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства ”Іскра” м. Кам’янка-Дніпровська, Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2007 року

у справі №7/12/07

за позовом Комунального підприємства “Запоріжагролізинг” м. Запоріжжя

69054, м. Запоріжжя, проспект Леніна, 152-В

до Приватного багатопрофільного підприємства ”Іскра” м. Кам’янка-Дніпровська, Запорізької області

71300, Запорізька область м. Кам’янка-Дніпровська, вул. Усачова, 152

про стягнення 26.818,95 грн

встановив:

19.12.2006р. Комунальне підприємство “Запоріжагролізінг” м. Запоріжжя (далі КП “Запоріжагролізинг”) звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою до Приватного багатопрофільного підприємства ”Іскра” м. Кам’янка-Дніпровська, Запорізької області (далі ПБП ”Іскра”), про стягнення з останнього 26.818,95 грн., в тому числі: 21.700,00 грн. основного боргу за договором фінансового лізингу, 1.779,80 грн. суми індексу інфляції, 273,05 грн. суми 3% річних, 896,82 грн. суми пені і 2.170,00 грн. штрафу.

Підставою позовних вимог позивач вказав Договір фінансового лізингу №11 від 29.12.2004р. (з доповненнями), ст.ст. 526, 549, 611, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст. 193, 225, 230-232 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.01.2007р. у справі №7/12-07 (суддя Кутіщева Н.С.) позовні вимоги задоволені в повному обсязі: з ПБП ”Іскра” на користь КП “Запоріжагролізинг” стягнуто 26.818,95 грн., в тому числі: 21.700,00 грн. основного боргу за договором фінансового лізингу, 1.779,80 грн. суми індексу інфляції, 273,05 грн. суми 3% річних, 896,82 грн. суми пені і 2.170,00 грн. штрафу 268,20 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивовано тим, що на виконання умов Договору фінансового лізингу №11 від 29.12.2004р. (з доповненнями) КП “Запоріжагролізинг” (позивач у справі) передало ПБП “Іскра” (відповідачу у справі) за Актом приймання-передачі від 29.12.2004р. сільськогосподарську техніку (трактор марки К-700А, реєстраційний номер 11388 ВО, заводський номер 8613192, номер двигуна року випуску) на строк 36 місяців. Сторони узгодили графік сплати лізингових платежів за техніку, згідно якому відповідач повинен був сплатити  88.120,00 грн.

Проте взяті на себе зобов’язання відповідач належним чином не виконав, сума боргу по лізинговим платежам станом на день звернення до суду складає 21.700,00 грн. Таким чином, господарський суд визнав вимоги позивача в частині стягнення основного боргу законними і обґрунтованими. Виходячи з цього, посилаючись на ст.230, п.6 ст.232 ГК України, ст.625 ЦК України та п. 8.2 Договору, суд також визнав законними і задовольнив вимоги щодо стягнення пені, штрафу, інфляційних і річних.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач  просить скасувати його у зв’язку з порушенням норм  процесуального права.

Свої доводи мотивує наступним: Судом проігноровано такі принципи судочинства як змагальність сторін та їх рівність перед законом. Відповідач на день судового засідання (18.01.2007р.) не отримував ухвалу, у зв’язку з чим його представник не направлявся у судове засідання. Заявник апеляційної скарги вважає, що позивач у позовній заяві невірно зазначив назву населеного пункту розташування відповідача, за яким і було направлено ухвалу суду, а саме вказав м. Каменко-Дніпровка замість Каменка-Дніпровська. Ця помилка призвела до неотримання відповідачем вказаної ухвали. За таких обставин відповідач не може вважатися таким, що повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. На думку відповідача, суд дійшов невірного висновку про неповажність причин неявки відповідача. Незважаючи на те, що суду надано право відкласти розгляд справи та що строк розгляду справи спливав лише 21.02.2007р., суд віддав перевагу закінчити судовий розгляд винесенням 18.01.2007р. рішення на користь позивача, не надавши можливості відповідачу бути присутнім у засіданні. Просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2007р. у справі №7/12/07.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначено на 29.03.2007р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 987 від 29.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого: Коробка Н.Д. , суддів Радченко О.П., Юхименко О.В.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав. Його представник у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечує ,рішення господарського суду вважає таким, що прийняте з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Просить апеляційний господарський суд оскаржуване відповідачем рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Представник відповідача в засідання суду апеляційної інстанції не з’явився. Надав клопотання про відкладення розгляду скарги у зв’язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника з причин, викликаних неочікуваними технічними обставинами ( зокрема його переїзд з м. Кам’янка – Дніпровська до м. Запоріжжя).

Колегія суддів апеляційного суду не задовольняє зазначене клопотання, оскільки вважає причину не явки представника відповідача в судове засідання не поважною. До того ж, зазначає, що згідно ст.28 Господарського процесуального кодексу України керівник підприємства міг сам прийняти участь в засіданні суду, або уповноважити на те іншу особу, а документи на підтвердження заперечень на оскаржуване рішення господарського суду та необхідних на його думку для розгляду апеляційної скарги, відповідач міг заздалегідь надати в апеляційну інстанцію. Колегія суддів вважає за можливе розглянути спір за наявними у справі документами.

За клопотанням представника позивача судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, колегія суддів встановила:

Сторонами по даній справі 29.12.2004р. було укладено Договір фінансового лізингу №11 від 29.12.2004р. (а.с.12-19), відповідно до якого Лізингодавець (КП “Запоріжагролізинг”) зобов’язався передати Лізингоодержувачу (ПБП “Іскра”) у володіння та користування належне Лізингодавцю на праві власності майно (предмет лізингу), відповідно до Специфікації (Додаток №1 до Договору, а.с.20), а саме: трактор марки К-700А, реєстраційний номер 11388 ВО, заводський номер 8613192, номер двигуна року випуску, вартістю 70.000,00 грн.

Лізингоодержувач, в свою чергу, зобов’язався прийняти майно, належним чином користуватися ним, а також здійснити оплату (лізингові платежі) за таке користування. Загальна сума лізингових платежів за Договором становить 88.120,00 грн. (п.1.3), в тому числі: 70.000,00 грн. – вартість предмету лізингу і 18.120,00 грн. – сума винагороди Лізингодавцю.

Сторони встановили, що строк лізингу складає 36 місяців, початком строку лізингу є момент фактичного передання предмету лізингу Лізингоодержувачу, про що сторони складають двосторонній акт приймання-передачі (п.2.1). Загальний розмір та строки лізингових платежів сторони визначили в Угоді про графік лізингових платежів (Додаток №2 до Договору, а.с.21-22).

Строк дії договору, відповідно до п.10.1, встановлено з моменту його підписання і до повного виконання сторонами їх обов’язків за Договором.

Матеріали справи свідчать, що позивач, на виконання умов Договору, 29.12.2004р. передав, а відповідач прийняв предмет лізингу - трактор марки К-700А, реєстраційний номер 11388 ВО, заводський номер 8613192, номер двигуна року випуску, що підтверджено Актом приймання-передачі від 29.12.2004р. (а.с.23).

Відповідач прийняті на себе зобов’язання по сплаті лізингових платежів виконав не в повному обсязі, сума боргу станом на 19.12.2006р. склала 21.700,00 грн.

Предметом спору у суді першої інстанції стало стягнення з ПБП ”Іскра” 26.818,95 грн., в тому числі: 21.700,00 грн. основного боргу за договором фінансового лізингу, 1.779,80 грн. суми індексу інфляції, 273,05 грн. суми 3% річних, 896,82 грн. суми пені і 2.170,00 грн. штрафу.

Відповідно до ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як зазначалося вище, правовідносини сторін врегульовано договором №11 від 29.12.2004р., який за своєю правовою природою є договором фінансового лізингу, у зв’язку з цим правовідносини, які з нього випливають, повинні регулюватися главою 58 ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6.

Частиною 1 статті 806 ГК України встановлено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов’язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості з лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Аналогічне зазначене і в Законі України “Про лізинг” від 16.12.1997р. Зазначений закон виділяє два види лізингу: фінансовий та оперативний. Фінансовий лізинг – договір лізингу, в результаті укладення якого лізингоодержувач на своє замовлення отримує в платне користування від лізингодавця  об’єкт лізингу на строк, не менший строку, за який амортизується 60% вартості об’єкта лізингу, визначеної в день укладення договору. Після закінчення строку договору фінансового лізингу об’єкт лізингу переходить у власність лізингоодержувача або викуповується ним за залишковою вартістю.

Як вже було встановлено, відповідач за Актом приймання-передачі від 29.12.2004р. отримав у фінансовий лізинг трактор, вартість якого на день укладання договору складала 70.000,00 грн.  Додатком №2 до Договору сторони узгодили графік лізингових платежів до складу яких входять як суми відшкодування вартості предмета лізингу (70.000,00 грн.), так і суми винагороди Лізингодавця (18.120,00 грн.). Згідно графіку відповідач повинен був здійснити чотири платежі, а саме: 29.12.2004р. – 23.020,00 грн., 15.10.2005р. – 21.700,00 грн., 15.10.2006р. – 21.700,00 грн. і 15.10.2007р. – 21.700,00 грн.

Фактично відповідач здійснив наступні платежі та в такі строки:

23020грн. –  06.01.2005р.,

10000грн. –  15.12.2005о.,

5000грн. --  25.01.2006р.,

5000грн. --  27.01.2006р.,

1700грн. --  20.02.2006р.,що підтверджено актом звірки взаємних розрахунків станом на 22.11.2006р. та до того ж визнається самим відповідачем.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу  України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі вартості отриманого і не сплаченого товару – 21.700,00 грн.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивачем заявлена до стягнення сума інфляції 1.779,80 грн. та 273,05 грн. річних. Колегія зазначає, що зазначені суми судом першої інстанції задоволені правильно, в цій частині рішення також є законним.

В Договорі сторони встановили відповідальність Лізингоотримувача за порушення термінів сплати лізингових платежів – штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п.8.2). Позивачем заявлена до стягнення сума штрафу у розмірі 2.170,00 грн. і сума пені у розмірі 896,82 грн. за період  з 15.12.2005р. по 13.12.2006р. Розрахунок пені виконаний позивачем вірно згідно умов договору.

За таких обставин та у зв’язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької  області від 18.01.2007р. у справі №7/12/07  слід залишити без  змін, а апеляційну скаргу  ПБП ”Іскра” - без задоволення.

Доводи скаржника щодо неотримання ухвали суду про призначення її до розгляду  на 18.01.2007р. не підтверджені матеріалами справи, так як направлена на адресу відповідача ухвала суду не поверталася. Підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід віднести на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарсько процесуального Кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства ”Іскра” м. Кам’янка - Дніпровська, Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2007 року у справі №7/12/07  без змін.

Постанова оформлена відповідно до ст. 84 ГПК України 06.04.2007р.