ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.07                                                                                        Справа №  20/264/07

Суддя   Гандюкова  Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод”, Луганська область, м.Стаханов

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Брокерська фірма “Восток”, м.Запоріжжя

про стягнення суми 24 969,42  грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача –Поташова  О.А.. (довіреність № б93 від 05.01.2007р.);

Від відповідача –не з’явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь позивача пеню за  прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі  15039,00 грн., інфляційних нарахувань у розмірі 7277,22 грн., а також 3 % річних  у розмірі 2653,20 грн.

Ухвалою господарського суду від 16.05.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/264/07,  судове засідання  призначено на 09.07.2007р.  За згодою представника позивача у судовому засіданні 09.07.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримує  позовні вимоги, викладені у позовній заяві, та на підставі договору, ст.625 ЦК України, ст.ст.231,232 ГК України просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з’явився, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ухвала суду направлена на адресу, вказану в позовній заяві та довідці Головного управління статистики в Запорізькій області: м.Запоріжжя, вул..Тролейбусна,34.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст.75 ГПК України у відсутність відповідача, за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.03.2004р. між Відкритим акціонерним товариством “Стахановський вагонобудівний завод” (покупець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Брокерська фірма “Восток” (продавець, відповідач) був укладений договір № 182, за яким продавець зобов’язався передати у власність покупця товар в асортименті, кількості та за цінами згідно з узгодженими специфікаціями, а покупець - прийняти і оплатити товар.

Згідно з п. 6.1. розрахунки по договору  здійснюються  в національній валюті в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.02.2007р. у справі № 10/46/07 за позовом  ВАТ “СВЗ” до ТОВ “Брокерська фірма “Восток” стягнено з відповідача  на користь позивача станом на 10.11.2006р. суму 179380,86 грн. основного боргу, пені за несвоечасну передачу товару в сумі 19158,36 грн., 3% річних у розмірі 1370,82 грн.,  встановленого індексу інфляції у розмірі 8344,80 грн. та судові витрати. Видано наказ.

Постановою від 27.04.2007р. Державною виконавчою службою у Заводському районі м.Запоріжжя відкрито виконавче провадження. Однак, ТОВ “Брокерська фірма “Восток”, на момент подання позовної заяви, рішення Господарського суду Запорізької області від 19.02.2007р. не виконало.

Відповідно до ст.35 ГПК України  факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлений факт несвоєчасного виконання грошових зобов’язань,  а також те, що в силу ст.599 ЦК України зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином,  вимоги про стягнення суми 7277,22  грн. втрат від інфляції та суми 2653,20 грн. –3% річних  за період з 11.11.2006р. по 10.05.2007р. є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 15 039,00 грн. за період з 11.11.2006р. по 10.05.2007р.

Пунктом 7.1 договору передбачено, що за несвоєчасну передачу сплаченого товару  продавець сплачує покупцю пеню в розмірі  двох облікових ставок НБУ, що діяла в період нарахування пені, від вартості не переданого в строк товару за кожен день такої прострочки.

Підставою для стягнення пені позивач зазначає ст.ст.231,232 ГК України, та вважає, що цими нормами встановлено право  позивача на стягнення санкцій за наступні шість місяців, якщо зобов’язання не буде виконано.

Статтею 231 ГК України встановлені розміри штрафних санкцій, ст.232 цього Кодексу –порядок їх застосування. Зокрема, відповідно до ч.ч.4,6 ст.232 ГК України відсотки за неправомірне користування чужими коштами справляються по день сплати цих коштів кредитору, якщо законом або договором не встановлено  для нарахування відсотків інший строк. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Як вбачається із п.7.1 договору,  сторони договору встановили пеню  за несвоєчасну передачу сплаченого товару. Відповідно до специфікацій  терміни відвантаження становили: жовтень 2005р. (специфікація №30), січень 2006р. (специфікація №31), 20 лютого 2006р. (специфікація №32), травень 2006р. (специфікація №34),  травень-червень 2006р. (специфікація №35). Порушення мало місце в ці терміни і саме за це порушення судом у справі №10/46/07 стягнуто пеню. Однак, як слідує із рішення суду,  через тривале невиконання відповідачем своїх зобов’язань по постачанню товару, позивач втратив інтерес до одержання продукції, і направив вимогу відповідачу повернути суми передплати. Дана вимога залишена без відповіді.  Таким чином, фактично зобов’язання відповідача по поставці товару замінені грошовими зобов’язаннями по поверненню суми  передплати. Саме на ці грошові зобов’язання і нараховані інфляційні втрати та 3% річних. У зв’язку з цим, відсутні підстави для стягнення пені, оскільки вона встановлена за порушення не грошового зобов’язання, а зобов’язання щодо передачу товару (п.7.1).

На підставі викладеного, позовні вимоги в цілому задовольняються  частково.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму 99 грн. 30 коп. витрат на державне мито та суму 46 грн. 93  коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Брокерська фірма “Восток”  (69008, м. Запоріжжя, вул. Тролейбусна, 34, р/р 1 в АБ “Металург”, МФО 313582, р/р 00 в АБ “АЖИО” м.Київ, МФО 304175, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Стахановський вагонобудівний завод”  (94018, Луганська область м. Стаханов, пр. Леніна, 67,  р/р 4980 в Філії Банка “Фінанси та  кредит” ТОВ у м.Луганськ,  МФО 304717, )  суму 7277 грн. 22 коп. втрат від інфляції, суму 2653 грн. 20 коп. –3 % річних, суму 99 грн. 30 коп. витрат на державне мито та суму 46 грн. 93 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову  відмовити.

Суддя                                                      Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення оформлено і підписано у повному обсязі 06.08..2007 р.