ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2007 р.
Справа  № 15-23/150-03-4328А

10 год. 53 хв.                                                                               м. Одеса

Господарський суд Одеської області у складі:

головуючого судді –                 Петрова В.С.

При секретарі                                Стойковій М.Д.

За участю представників:

від позивача –                    Дразніна М.Є.,

від відповідача –                Турчанінов Ю.М., Любарчік І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства „Одеський завод „Гамбринус” до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платникам податків у м. Одесі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство „Одеський завод „Гамбринус”  звернулось  до господарського суду Одеської області з позовною заявою та заявами про доповнення та уточнення позовних вимог, в яких просив визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Спеціалізованої ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі: від 13.03.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № 000700810/0, № /0, № /0, № /0; від 14.03.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0; від 11.04.2003 р. № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1; від 06.05.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0; від 03.06.2003 р. № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1; від 04.06.2003 р. № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2; від 03.07.2003 р. № /0; від 27.12.2002 р. № /0, а також переглянути податкове повідомлення-рішення від 01.07.2003 р. № /1.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.08.2004 р. у справі № 23/150-03-4328 здійснено процесуальне правонаступництво, замінено Спеціалізовану ДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі на Спеціалізовану ДПІ по роботі з великими платниками податків в Одеській області, позов задоволено частково, а саме:

-          податкове повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 27.12.2002 р. № /0 визнано недійсним;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 13.03.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0; від 04.06.2003 р. № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2, № /2 визнано недійсними;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 13.03.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0; від 11.04.2003 р. № /1, № /1, № /1, № /1, № /1; від 04.06.2003 р. № /2, № /2, № /2, № /2, № /2 визнано недійсними;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 14.03.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0, № /0; від 11.04.2003 р. № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1, № /1 визнано недійсними;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 06.05.2003 р. № /0 та від 03.06.2003 р. № /1 визнано недійсними;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 06.05.2003р. № /0 та від 03.06.2003 р. № /1 визнано недійсними;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 06.05.2003 р. № /0 та від 03.06.2003 р. № /1 визнано недійсними;

-          податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 06.05.2003 р. № /0, № /0, № /0, № /0, № /0 та від 03.06.2003 р. № /1, № /1, № /1, № /1, № /1 визнано недійсними:

-          припинено провадження у справі №23/150-03-4328 щодо позовних вимог про перегляд податкового повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі №/1 від 01.07.2003 р.;

-          припинено провадження у справі №23/150-03-4328 щодо позовних вимог про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 13.03.2003 р. № /0, від 11.04.2003 р. № /1, від 04.06.2003р. № /2 про застосування до позивача штрафної санкції на суму 107,5 грн. за несвоєчасну сплату акцизного збору по пиву по п.1-1 ст.80 ГПК України:

-          в решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2004 р. вищевказане рішення господарського суду Одеської області від 10.08.2004 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.03.2007 р. рішення господарського суду Одеської області від 10.08.2004 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.11.2004 р. у справі № 23/150-03-4328 скасовані в частині визнання недійсними податкових повідомлень-рішень відповідача від 06.05.2003 р. № /0 та від 03.06.2003 р. № /1, а справу № 23/150-03-4328 у скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.06.2007 р. справу № 23/150-03-4328 прийнято до провадження судді Петрова В.С. та присвоєно справі № 15-23/150-03-4328А.

Під  час розгляду справи № 15-23/150-03-4328А позивач уточнив підстави позовних вимог та просив суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі від 06.05.2003 р. № 000226081/0 та від 03.06.2003 р. № /1.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у письмових поясненнях по справі та у письмових запереченнях на уточнення до позову, стверджуючи про правомірність прийнятих ним оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень.

У зв’язку з набранням 01 вересня 2005 р. чинності Кодексом адміністративного судочинства України господарський суд Одеської області зазначає, що згідно п. 6 розділу VII Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд встановив наступне.

СДПІ по роботі з великими платниками податків у м. Одесі була здійснена комплексна документальна перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.04.2000 р. по 01.01.2003 р., про що складено акт від 30.04.2003 р. № 663/16-02/223/00374611, яким було встановлено, зокрема, порушення позивачем вимог п.п. 8.6.2 п. 8.6 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. (із змінами та доповненнями), у зв’язку з неотриманням письмового узгодження СДПІ на операцію „розміщення депозитів” та „уступку вимоги”. На підставі вказаного акту перевірки СДПІ по роботі з ВПП у м. Одесі було прийнято  податкове повідомлення-рішення від 06.05.2003 р. № /0 про застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п.п.17.1.8 п.17.1 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” за самостійне відчуження активів, які перебувають в податковій заставі та потребують обов’язкової попередньої згоди податкового органу на таке відчуження на суму такого відчуження, яка становить 3 509 984,25 грн.

Не погодившись з вказаним податковим повідомлення-рішенням № /0, позивач звернувся до відповідача зі скаргою від 16.05.2003 р. № 299-300,302. Рішенням відповідача вказане податкове повідомлення-рішення залишено без змін. На підставі рішення про результати розгляду скарги відповідачем прийнято 03.06.2003 р. податкове повідомлення-рішення № /1.

Проте, на думку суду, оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 06.05.2003 р. № /0 та від 03.06.2003 р. № /1 прийняті СДПІ правомірно, виходячи з наступного.

Як зазначено в акті перевірки, в порушення п.п. 8.6.2 п. 8.6 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181 - III позивачем не отримано від ДПІ письмового узгодження на операцію „розміщення депозитів" та „уступку вимоги" (стор. 52 акту перевірки від 30.04.2003 р., а.с. 78 зв. т.с. 1).

Так, згідно п.п. 17.1.8 п. 17.1 ст. 17 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та цільовими фондами" від 21.12.2000 р. № 2181 - III (у редакції від 22.02.2003 р., що діяла на момент проведення перевірки), у разі коли платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, відчужив такі активи без попередньої згоди податкового органу, сплачує штраф у розмірі суми такого відчуження, визначеного за звичайними цінами.

Так, позивач посилається на те, що на момент здійснення ним операцій, які були підставою для застосування СДПІ у м. Одесі до АТ „Гамбринус” штрафних санкцій, а саме: по розміщенню депозиту (укладенню АТ „Гамбринус" депозитного договору з ВАТ „ПриватБанк" № 8/060), тобто 15.11.2001 р., та на момент укладення договорів уступки вимоги (укладених з ВАТ „ПриватБанк") від 15.11.2001 р. № 17-11/214-1 на суму 146 332,83 дол. США; від 20.12.2001 р. № 17-11/214-2 на суму 55 000,00 дол. США; від 25.12.2001 р. № 17-11/214-3 на суму 315 352,96 дол. США; від 26.12.2001 р. № 17-11/214-4 на суму 146 690,80 дол. США та списання цих коштів ВАТ „ПриватБанк" меморіальними ордерами з депозитного рахунку АТ „Гамбринус" відповідно 16.11.2001 р., 21.12.2001 р., 26.12.2001 р. та 27.12.2001 р. податкова застава на грошові кошті АТ „Гамбринус" була відсутня. При цьому позивач вказує на лист заступника голови ДПА в Одеській області, начальника ДПІ в м. Одесі вих. № 9606/10/24-06/1272 від 27.09.2001 р., яким визначено, що ДПІ в м. Одесі на лист підприємства боржника АТ „Гамбринус" № 993 від 24.09.2001 р. повідомляє наступне: відповідно до п.п. 8.9.1 ст. 8 Закону України № 2181-ІІІ від 21.12.2000 р., і враховуючі те, що вартість майна описаного по акту опису № 9/24-44 від 15.05.2001 р. більш ніж у двічі перевищує вартість податкового боргу підприємства, решта майна АТ „Гамбринус" звільняється з податкової застави. Майно, яке знаходиться в податкової заставі та описане співробітниками ДПІ у м. Одесі, знаходиться на відповідальному збереженні у керівників підприємства АТ „Гамбринус" і не може  піддаватися моральному і фізичному зносу".

Між тим зміст листа, на який посилається позивач, стосується лише майна позивача, а не його  майнових активів (коштів), які були предметом податкової застави. Так, ні в акті опису № 9/24-44 від 15.05.2001 р., ні у зазначеному позивачем листі не йдеться про здіснення відносно матеріальних активів (коштів) якихось дій щодо їх відчуження чи звільнення з податкової застави.

Разом з тим вичерпний перелік підстав зупинення податкової застави встановлений п.8.7 ст.8 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181. Так, активи платника податків звільняються з податкової застави з дня:

а) отримання податковим органом копії платіжного документа, завіреного обслуговуючим банком, що засвідчує факт перерахування до бюджету повної суми податкового зобов'язання, а у разі виникнення права податкової застави у зв'язку із неподанням або несвоєчасним поданням податкової декларації - з дня отримання такої податкової декларації контролюючим органом (за умови відсутності порушень платником податків вимог, визначених абзацом другим підпункту 8.2.1 пункту 8.2 цієї статті);

б) визнання податкового боргу безнадійним, у тому числі внаслідок ліквідації платника податків як юридичної особи або зняття фізичної особи з реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності чи у зв'язку з недостатністю майна особи, оголошеної банкрутом;

в) отримання податковим органом довідки про смерть фізичної особи - платника податків або про визнання її померлою чи безвісно відсутньою згідно із законодавством, за винятком випадків, коли активи такої фізичної особи переходять за правом спадщини у власність інших осіб;

г) закінчення строків позовної давності щодо такого податкового боргу;

д) отримання податковим органом договору поруки на повну суму податкового боргу платника податків або інших видів його забезпечення, передбачених податковим законодавством;

е) прийняття рішення про арешт активів платника податків - на строк дії такого арешту;

є) отримання платником податків рішення відповідного органу про скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми податкового зобов'язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження;

ж) прийняття податковим органом рішення про розстрочення, відстрочення суми податкових зобов'язань (крім податкового боргу) або досягнення податкового компромісу у разі коли умови, визначені в рішенні про розстрочення, відстрочення або податковий компроміс, передбачають зупинення права податкової застави;

з) прийняття окремого рішення судом у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства.

Підставою для звільнення активів підприємства з-під податкової застави та її виключення з державних реєстрів застав рухомого або нерухомого майна є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених підпунктами "а" - "ж" підпункту 8.7.1 цього пункту. Перелік відповідних документів визначається за правилами, встановленими Кабінетом Міністрів України від 29.11.2001 р. № 1608. У вказаному Переліку відсутній такий документ, що посвідчує зупинення права податкової застави, як лист ОДПС.

За таких обставин, суд зазначає, що кошти позивача, які знаходились у податковій заставі не могли відчужуватись без згоди податкового органу.

У зв'язку з цим ствердження позивача, що інші його активи, в т.ч. грошові кошти, не знаходились на той час в податковій заставі, є безпідставними та непідтвердженими матеріалами справи.

Крім того, в акті перевірки від 30.04.2003 р. вказано (арк. акту 50, а.с. 77 зв. т.с. 1), що у відповідності з витягом, наданого реєстратором інформаційного центру Міністерства юстиції м. Одеси про реєстрацію застав у Державному реєстрі застав рухомого майна, усі майнові та немайнові права ДТ „Гамбринус" знаходяться у податковій заставі, дата виникнення якої 10.05.1999 р.

Позивач в цій частині посилається на вимоги п. 12 Інструкції про порядок застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 17.03.2001 р. № 110 (зареєстрований в Мінюсті України 23.03.2001 р. № 268/5459), що по суті є необґрунтованим,  так як на момент виникнення податкової застави вказана Інструкція не була чинною.

До того ж згідно витягу, наданого реєстратором Інформаційного центру Міністерства Юстиції м. Одеси про реєстрацію застав у Державному реєстрі застав рухомого майна, який міститься у матеріалах справи, підтверджено, що з 10.05.1999 р. все рухоме майно та майнові права АТ „Гамбринус" знаходяться в податковій заставі.

Аналізуючи законодавство щодо податкової застави, яке діяло на момент виникнення податкової застави у АТ „Гамбринус" та на дату прийняття податкових повідомлень-рішень, що є предметом даного спору, не можна погодитись з позицією позивача що поняття „рухоме майно" або „майнові права” не містило в своєму складі поняття „грошові кошти".

При цьому помилковими є посилання позивача на п. 9 Порядку звернення стягнення на рухоме майно, що перебуває у податковій заставі, для погашення податкової заборгованості платника податків (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності) та реалізації такого майна", затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 червня 1998 р. № 941 (який втратив чинність 05.04.2006 р.), оскільки даний пункт за своїм змістом та складом ніяк не відноситься до спірного питання, а регламентує виділення і оцінку майна для продажу. Так. згідно п. 1 цього Порядку рухоме майно - все власне майно підприємства.

До того ж пунктом 1 ст.12 Указу Президента України від 04 березня 1998 р. № 167 „Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунками з бюджетами та державними цільовими фондами" враховуються поняття грошові кошти та поняття майно та майнові права та відповідно йдеться мова про забезпечення погашення податкової заборгованості, чим і є по суті - податкова застава. Так, згідно положень вказаного Указу у разі неможливості забезпечити погашення податкової заборгованості за рахунок коштів платника податків та сум, які йому належить одержати від дебіторів, органи державної податкової служби можуть звернути стягнення для погашення податкової заборгованості на майно та майнові права платника податків, які перебувають у податковій заставі. У даному випадку вказаним Указом виділені власні кошти підприємства як об'єкт забезпечення погашення податкової заборгованості. Тим самим в Указі чітко визначено, що до коштів підприємства може бути застосовано податкову заставу, при цьому кошти ставляться як першочерговий об'єкт забезпечення погашення податкової заборгованості.

Відтак, на думку суду, податковим органом було правильно застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені п.п. 17.1.8 п. 17.1 ст. 17 Закону України № 2181.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, що передбачає підстави для звільнення від доказування.

Згідно ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві  є  будь-які фактичні дані,  на підставі  яких  суд  встановлює  наявність  або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,  та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення справи.  Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх  представників, показань свідків, письмових  і речових  доказів,  висновків експертів.

Згідно ст. 86 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює  докази,  які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому,  всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, позивач не довів суду факт неправомірності застосування відповідачем до позивача штрафних (фінансових) санкцій за самостійне відчуження активів, які перебувають у податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд Одеської області вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства „Одеський завод „Гамбринус” необґрунтовані, у зв’язку з чим задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позову Акціонерного товариства „Одеський завод „Гамбринус” до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платникам податків у м. Одесі про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 13.08.2007 р.

Суддя