ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

22.08.07р.

Справа № А3/242-07

За позовом  Прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах  держави в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Зубний лікар", м. Дніпропетровськ

про стягнення 5 414,29 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

Секретар судового засідання Мацкова К.В.

Представники сторін:

прокурора - Рижик Т.М., помічник прокурора Жовтневого району, посвідчення №94

позивача –Григорук О.О., провідний спеціаліст з юридичних питань, дов. №03-06/0994 від 08.08.2007р.

відповідача –не з’явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача адміністративно-господарські санкції за нестворені робочі місця в розмірі 5 414,29 грн.

Відповідач адміністративний позов заперечує, мотивуючи тим, що подавав звіти Жовтневому районному центру зайнятості, у яких вказано про наявність вільних місць для зайнятості інвалідів з квітня до грудня включно. Центром зайнятості інваліди на роботу до Відповідача не направлялись.

У судовому засіданні 22.08.2007р. оголошено перерву до 17 год. 30 хв.

Справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Згідно зі ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора, представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Статтею 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" (далі Закон) встановлено для підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 % від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 8 до 25 чоловік –у кількості одного робочого місця. У випадку, якщо кількість працюючих на підприємстві інвалідів була менша, ніж встановлено зазначеним нормативом, то згідно зі ст. 20 Закону Відповідач був зобов’язаний сплатити Позивачеві штрафні санкції у розмірі середньорічної заробітної плати на даному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Відповідно до п.2 "Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами, організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів" (далі Порядку), затвердженого Постановою                                                                                                                                                                                                                   Кабінету Міністрів України від 28.12.2001р. №1767, підприємства, на яких працюють 8 і більше чоловік, реєструються у відділеннях Фонду за своїм місцезнаходженням і щороку не пізніше 1 лютого подають до значених відділень звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою 10- ПІ поштова-річна, що затверджена Наказом Мінпраці України від 29.12.2004 р. №338.

У звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006р. Відповідач самостійно визначив розмір штрафних санкцій за нестворені робочі місця для інвалідів –5 414,29 грн.

Відповідно до ч. 2 п.11 Порядку, у разі несплати штрафних санкцій в установлений термін відділення фонду вживає заходів щодо їх стягнення у судовому порядку.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи тим, що протягом квітня - грудня 2006р. включно подавав звіти до районного центру зайнятості, у яких наведено дані про наявні вакансії для інвалідів, однак центром зайнятості інваліди для працевлаштування Відповідачеві не направлялись, що підтверджується Жовтневим районним центром зайнятості.

З наданих Позивачем документів не вбачається, що уповноваженими органами чи організаціями у 2006р. Відповідачеві направлялись інваліди для працевлаштування.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про зайнятість населення" для реалізації державної  політики  зайнятості  населення, професійної     орієнтації,     підготовки    і    перепідготовки, працевлаштування та соціальної підтримки  тимчасово  не  працюючих громадян  у порядку,  що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється   державна   служба   зайнятості,    діяльність   якої здійснюється під керівництвом   Міністерства  праці  та  соціальної політики України,  місцевих  державних  адміністрацій  та  органів місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 19 Закону України "Про зайнятість населення" державна служба зайнятості:

аналізує і прогнозує попит  та  пропозицію  на  робочу  силу, інформує населення й державні органи  управління  про  стан  ринку праці;

консультує  громадян,  власників  підприємств,   установ    і організацій або  уповноважені  ними  органи,  які  звертаються  до служби зайнятості, про можливість одержання роботи і  забезпечення робочою силою, вимоги, що  ставляться  до  професії,  та  з  інших питань, що є корисними для сприяння зайнятості населення;

веде облік вільних робочих місць і громадян, які  звертаються з питань працевлаштування;

здійснює у  порядку,  встановленому законодавством,  збір  та опрацювання адміністративних даних,  які відображають  стан  ринку праці  та становище в сфері зайнятості населення;

подає допомогу  громадянам  у  підборі  підходящої  роботи  і власникам підприємств, установ, організацій або уповноваженим ними органам у підборі необхідних працівників;

організує при потребі професійну підготовку і  перепідготовку громадян у системі служби зайнятості або  направляє  їх  до  інших навчальних  закладів,  що  ведуть  підготовку  та   перепідготовку працівників,  сприяє  підприємствам  у  розвиткові  та  визначенні змісту курсів навчання й перенавчання;

надає послуги по працевлаштуванню та  професійній  орієнтації працівникам,  які  бажають  змінити  професію  або місце роботи (у зв'язку з пошуками високооплачуваної роботи,  зміною умов і режиму праці  тощо),  вивільнюваним  працівникам і незайнятому населенню.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про зайнятість населення" підприємства,  установи і організації,  незалежно від форм власності,   їх  службові  особи  зобов'язані  сприяти  проведенню державної політики зайнятості на основі працевлаштування осіб, які потребують соціального захисту і не здатні  на  рівних  умовах  конкурувати  на  ринку   праці,   в кількості,   визначеній   місцевими   державними  адміністраціями, виконавчими органами відповідних рад,  та інвалідів  у  кількості, визначеній  згідно  із  Законом  України  "Про  основи  соціальної захищеності  інвалідів  в  Україні"

Підприємства,  установи і організації незалежно від форми власності   реєструються  у  місцевих  центрах  зайнятості  за  їх місцезнаходженням як платники збору до Фонду загальнообов'язкового державного  соціального страхування України на випадок безробіття, щомісяця подають цим центрам адміністративні дані у повному обсязі про  наявність  вільних  робочих  місць  (вакансій),  у тому числі призначених  для  працевлаштування  інвалідів, та про працівників, які   працюють   неповний  робочий  день  (тиждень),  якщо  це  не передбачено  трудовим  договором,  або  не  працюють  у  зв'язку з простоєм   виробництва   з   не  залежних  від  них  причин,  і  в десятиденний  строк  -  про  всіх прийнятих працівників у порядку, встановленому  законодавством.  Несвоєчасна реєстрація або відмова від неї, порушення порядку подання адміністративних даних тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідач виконав вимоги чинного законодавства щодо створення умов для зайнятості інвалідів, своєчасно поінформував службу зайнятості про наявність відповідних вакансій. Матеріали справи не містять даних відмови Відповідачем у прийнятті на роботу інвалідів.

За таких обставин, з урахуванням того, що вина Відповідача у незайнятості вакантних місць інвалідами відсутня, відмова у прийнятті на роботу інваліда Відповідачем Позивачем не зафіксована, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.  94, 158-160, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити.

Постанова набирає чинності відповідно до ст. 254 Кодексу Адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки,  встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                              С.Г. Юзіков

Постанова оформлена у повному обсязі 07.09.2007р.