АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" червня 2007 р.
Справа № 10/7662-А

м. Житомир

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Майора
Г.І.

суддів:
Горшкової Н.Ф.

Філіпової Т.Л.

при
секретарі
Швидченко О.В. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     Ткачук С.П., довіреність
№2009/07-0 від 23.05.2007 року,

від
відповідача: не з'явився,

від
прокуратури: Чорній Р.О. - прокурор відділу представництва інтересів громадян і
держави в судах прокуратури Житомирської області, посвідчення №57 від
29.07.2004р.,

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
с. Мацьківці Хмельницького району Хмельницької області

на
постанову господарського суду Хмельницької
області

від
"30" січня 2007 р. у справі № 10/7662-А (суддя Виноградова
В.В.)

за
позовом Прокурора Хмельницького району в інтересах держави в особі Управління
Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі Хмельницької області,                                       м.
Хмельницький

до
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Мацьківці
Хмельницького району Хмельницької області

про
стягнення 230,82 грн. заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Хмельницької області від 30.01.2007
року у справі №10/7662-А позов Прокурора Хмельницького району в інтересах
держави в особі Управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі
Хмельницької області задоволено: стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності
- фізичної особи
ОСОБА_1на користь управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому
районі Хмельницької області 230,82 грн. заборгованості по страхових внесках
(а.с.49-51).

Не погоджуючись з прийнятою постановою Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою закрити
провадження у справі з підстав, викладених у скарзі (а.с.55-58).

Вважає, що він не повинен сплачувати фіксований розмір страхового
внеску, оскільки знаходиться на спрощеній системі оподаткування та  відповідно до Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" сплачував фіксований податок, в складі якого були сплачені
страхові внески до Пенсійного фонду України.

Вказує, що згідно розпорядження Кабінету міністрів України №58-р
"Про деякі питання спрощеної системи оподаткування" зобов'язано
пенсійний фонд припинити перевірки СПД, які сплачують страхові внески у складі
єдиного та фіксованого податку, та зупинити стягнення з них заборгованості за
цими платежами, яка утворилась у 2004 році та 1-му кварталі 2005 року та
припинити застосування пов'язаних із цим санкцій.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час
та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст.196 КАС України неприбуття в судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного розгляду не перешкоджає судовому розгляду
справи. Відповідач повідомлений про дату, час і місце засідання, про що
свідчить повідомлення про вручення йому повістки (а.с.70).

Представник позивача та прокурор не заперечили проти розгляду
апеляційної скарги за відсутності представника відповідача.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає за можливе
розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача, оскільки
неявка відповідача або його представника не перешкоджає повному та всебічному
розгляду апеляційної скарги за наявними в матеріалах справи документами.

Позивач - Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькому
районі та його представник в судовому засіданні заперечили проти доводів
апеляційної скарги.

Вказує, що норми Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" поширюються лише  в
тій мірі коли вони не суперечать Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", згідно п.15 Прикінцевих положень цього
Закону.

Посилається на те, що відповідно до підпункту 4 п.8 Прикінцевих
положень Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”
відповідач, як фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності повинен
сплачувати страхові внески за період 1 січня по 31 березня 2005р. відповідно до
ст. 45 Закону України “Про державний бюджет України на 2005р” із розрахунку
83,84 грн. за січень, лютий 2005р. та 81,14 грн. за березень 2005р.

Зазначає, що норми Закону України "Про вирішення питання щодо
заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного Фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу
2005 року" №3583 від 16.03.2006р. управлінням не порушено, оскільки до
відповідача не застосовувалися пеня та штрафні санкції, а 230,82 грн. це
заборгованість тільки по страхових внесках за період з 01.01.2005р. по
30.03.2005р.

Просить постанову господарського суду Хмельницької області
залишити без змін, а апеляційну скаргу СПДОСОБА_1- без задоволення.

Заслухавши пояснення представника позивача, врахувавши думку
прокурора, дослідивши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

ОСОБА_1 зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності -
фізична особа Хмельницькою райдержадміністрацією, про що видано свідоцтво про
державну реєстрацію НОМЕР_1 (а.с.33), відповідно до              ст.ст. 1,14 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування“ є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування згідно поданої
заяви, реєстраційний НОМЕР_2 (а.с.9), перебуває на спрощеній системі
оподаткування та сплачує фіксований податок. Відповідно до листа ДПІ у
Хмельницькому районі НОМЕР_3 в 1 кварталі 2005р. здійснював діяльність за умови
сплати фіксованого податку в розмірі 60 грн. (а.с.40). Даний факт не
заперечується відповідачем.

Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі
проведено розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру страхового
внеску з урахуванням частини сплаченого фіксованого податку, про що складено
акт. Визначено фіксований розмір внеску за 1 кв. 2005р., що належить сплатити
позивачу як різницю між фіксованим розміром страхового внеску - 248,82 грн. та
частиною фіксованого податку, сплаченого до бюджету (18 грн.), фіксований
розмір внеску який належить до сплати - 230,82 грн.

Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі
20.11.2006р. складено акт про відмову від підпису акту про розрахунок належних
до сплати сум фіксованого розміру страхового внеску з урахуванням сплати
частини фіксованого податку приватним підприємцемОСОБА_1

Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькому районі
виставлена СПД ОСОБА_1 вимога НОМЕР_4 про сплату 230,82 грн. заборгованості,
яка  вручена відповідачу 02.12.2006р.
згідно поштового повідомлення про вручення (а.с.6).

Згідно п.6 Указу Президента України від 03.07.1998 № 727/98
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний
податок, не є платником податків і зборів (обов'язкових платежів) за встановленим
переліком.

При цьому ст.4 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058 (далі - Закон №
1058) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на
Конституції України, складається з Основ законодавства України про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про
недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови
пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного
страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з
пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою
України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері
пенсійного забезпечення в Україні.

Цей Закон визначає принципи, засади і механізми функціонування
системи   загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій,
надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок
страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим
Законом, а також регулює порядок формування накопичувального Пенсійного фонду
та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування
довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей
та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Законом №1058 також визначено, що страхові внески це - кошти
відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до
цього Закону; а страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до
цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Статтею 5 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначено, що виключно цим Законом регулюються
відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, визначається коло осіб, які підлягають державному
пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права  та обов'язки, порядок нарахування, обчислення
та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Статтею 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" визначено, що страхувальники - роботодавці та інші
особи, які відповідно до цього  Закону
сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно п.1 ст.14 Закону №1058 страхувальниками, зокрема є
роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичних партій (у тому
числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи
зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок,
політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,
10, 15 ст. 11 цього Закону, крім того, ст.15 Закону №1058 встановлено, що
платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в
ст.14 цього Закону.

Таким чином, обов'язковість сплати страхового внеску на
загальнообов'язкове пенсійне страхування не пов'язується із статусом платника
податку як суб'єкта підприємницької діяльності, а спір по даній справі не
підпадає під правовідносини, що регулюються Указом Президента України від
03.07.1998 року №727/98 "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва".

Пунктом 6 ч. 2 ст. 17 Закону передбачено, що страхувальники
зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати у встановлений строк та в
повному обсязі страхові внески. Законодавством не можуть встановлюватися пільги
з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати (частина
6 статті 18 Закону).

Слід зазначити, що ст.18 Закону №1058 визначено, що страхові
внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій
території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не
включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему
оподаткування. На ці внески не поширюється податкове законодавство.
Законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати
страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Статтею 19 Закону визначено, що страхові внески нараховуються
роботодавцями на суми фактичних витрат на оплату праці своїх найманих
працівників, допомоги з тимчасової непрацездатності, на виплати за
цивільно-правовими договорами за виконані роботи (послуги), що обкладаються
податком з доходів фізичних осіб.

До набрання чинності законом про спрямування частини страхових
внесків до Накопичувального фонду страхові внески, що перераховуються до
солідарної системи, сплачуються зазначеними страхувальниками на умовах і в
порядку, визначених Законом, та в розмірах, передбачених Законом України
"Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" (п.п.1 п.8
розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування").

Указ Президента України "Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва" регулює податкові
правовідносини. Суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали спрощену
систему оподаткування, згаданим Указом звільнені від сплати збору на
обов'язкове держане пенсійне страхування, а не від сплати страхових внесків.

Збір на обов'язкове державне пенсійне страхування - платіж, який
статтею 14 Закону України "Про систему оподаткування " віднесено до
загальнодержавних податків і зборів, сплачується в порядку, передбаченому
Законом України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами".

З вище наведеного слідує, що на відносини, які виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, з
01.01.2004р. не поширюється дія Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами" і Указ Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва".

Пунктом 15 Прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що до
приведення законодавства України у відповідність з цим Законом, закони України
та інші нормативно - правові акти застосовуються в частині, що не суперечать
цьому Закону.

Відповідно до пп.4 п.8 Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" фізичні особи
- суб'єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), на період дії законодавчих
актів з питань особливого оподаткування сплачують страхові внески у порядку,
визначеному цим Законом у фіксованому розмірі.

Статтею 45 Закону України "Про Державний бюджет України на
2005 року" №2285 від 23.12.2004р. (в редакції чинній з 01.01.05р. по
30.03.05р.) встановлено фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований, єдиний податок), та членів сімей зазначених осіб, які беруть
участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального
страхового внеску, визначеного Законом України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст.1 Закону України №1058 та п.1.3 ст.1 Інструкції
про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного
фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України
19.12.2003р №21-1 (далі - Інструкція №21-1), передбачено, що мінімальний
страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток
мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, установлених
Законом на день отримання заробітної плати (доходу). За перший квартал 2005р.
розмір мінімального страхового внеску становить 83,84 грн. за один календарний
місяць.

Положеннями статті 1 Закону України "Про вирішення питання
щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з неперерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу
2005 року” №3583 від 16.03.2006р. (далі - Закон №3583) передбачено, що суми
внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття
суб'єктів господарської  діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які  були
сплачені ними в складі податків згідно з чинним  законодавством  України
протягом 2004  року  -  I
кварталу 2005 року,  але не були
зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з  застосуванням
Державним казначейством  України
норм діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на
2005  рік" не вважати
заборгованістю.

Позивачем, зважаючи на вищезазначену норму Закону України №3583
від 16.03.2006р. та п.4 ч.8 Прикінцевих положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", абз.8 п.8 ст.45 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2005 року" №2285 від
23.12.2004р., проведено розрахунок належних до сплати сум фіксованого розміру
страхового внеску з урахуванням частини фіксованого податку, про що складено
акт. При розрахунку позивачем враховано, що відповідач сплачував у 1 кварталі
2005р. фіксований податок, 10% якого спрямовується до Пенсійного фонду. Як
вбачається з листа ДПІ у Хмельницькому районі НОМЕР_3  відповідачем сплачено  фіксованого податку  за 1 квартал 2005р.  в сумі
180 грн. (60 грн. в місяць), з яких відповідно 18 грн. (по 6 грн. за
місяць) складають  внески до Пенсійного
фонду України. При цьому позивачем визначено до сплати суму -230,82 грн.

Нормами ст.106 Закону України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" передбачено, що у разі виявлення своєчасно
не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно
обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах,
визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або
не сплачені страхувальниками у строки,
визначені  статтею 20 цього
Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у
випадках,  передбачених частиною третьою
статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових
внесків (далі - недоїмка) і  стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки,
визначені правлінням  Пенсійного фонду,
надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.  Вимога про сплату недоїмки є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих  днів
із дня  одержання вимоги про сплату недоїмки
страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального
органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів
після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з
застосованою до нього фінансовою санкцією,
включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом
Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі
якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний
орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає
вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої
служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися
до суду чи господарського суду з
позовом  про стягнення недоїмки.

Відповідно до ч.3 ст.106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у разі незгоди з
розрахунком суми недоїмки, зазначеної у вимозі про сплату боргу, страхувальник
узгоджує її з органами Пенсійного фонду, а в разі неузгодження вимоги з
органами Пенсійного фонду має право на оскарження вимоги в судовому порядку.

Відповідач із заявою про узгодження вимоги до органів Пенсійного
фонду не звертався. Заяви про оскарження вимоги в судовому порядку не подавав,
що не заперечується відповідачем.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача про відсутність
заборгованості по сплаті страхових внесків, оскільки відповідно до ст. 2 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
донарахування та фінансові  (штрафні)
санкції до суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови
оподаткування, обліку та звітності щодо сум фактично сплачених внесків у 2004р.
- I кварталі 2005р., не застосовуються, оскільки позивачем не було проведено
донарахування сум страхових внесків сплачених позивачем у 1 кв. 2005р. у складі
фіксованого податку та які не поступили на рахунки Пенсійного фонду України та
не були прийняті рішення про нарахування відповідних штрафних санкцій за їх не
сплату.

Щодо посилань позивача на розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 10.03.2005р. №58-р "Про деякі питання спрощеної системи
оподаткування", то останнє носить тимчасовий характер і було прийняте з
метою нормалізації ситуації, яка склалася при прийнятті окремих норм в законах
України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" і "Про
внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік", які  не вирішили до кінця
питання встановлення єдиного порядку сплати страхових внесків до Пенсійного
фонду України суб'єктами спрощеної системи
оподаткування. Для врегулювання проблеми сплати страхових пенсійних
внесків суб'єктами спрощеного оподаткування Верховною Радою України прийнято
Закон України "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку
та звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України
частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок
безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року" №3583-IV від 16
березня 2006 року.

З урахуванням наведеного, господарський суд першої інстанції
обгрунтовано стягнув з Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної
особиОСОБА_1на користь управління Пенсійного фонду України в Хмельницькому
районі Хмельницької області 230,82 грн. заборгованості по страхових внесках

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу спростовуються
вищевказаним, матеріалами справи та не грунтуються на вимогах чинного
законодавства.

Згідно ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає  апеляційну
скаргу  без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з
додержанням  норм  матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла до висновку, що
постанова господарського суду Хмельницької області від 30.01.2007 року у справі
№10/7662-А є законною і обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному
законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254,
п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, Житомирський апеляційний господарський суд ,-

УХВАЛИВ:

1. Постанову господарського суду Хмельницької області від 30 січня
2007 року 10/7662-А залишити без змін, а апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, с. Мацьківці Хмельницького
району Хмельницької області - без задоволення.

2. Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з
моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в
повному обсязі.

3. Справу №10/7662-А повернути до господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий
суддя
Майор Г.І.

судді:

Горшкова
Н.Ф.

Філіпова Т.Л.

Віддрук. 6 прим.: 1 - до справи; 2,3 -
сторонам; 4,5 - прокурорам; 6 - в наряд