КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2007                                                                                           № 22/397

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Білий П.О. - представник за довіреністю ,

Білий В.О. - представник за довіреністю,

від відповідача - Желтухін Є.О. -представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Нові технології"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.02.2007

у справі № 22/397

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Стройснаб"

до                                                   Закритого акціонерного товариства "Нові технології"

про                                                  стягнення 25503,74 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з  відповідача заборгованості за договором підряду в сумі 22 536,00 грн.,

1 000,00 грн. збитків у вигляді витрат на юридичну допомогу, 946,56 грн. збитків від інфляції та 151,87 грн. трьох процентів річних.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує укладеним 4 липня 2005 року між позивачем та відповідачем договором підряду, на підставі якого позивач виконав роботи з ремонту покрівлі у будівлі складів відповідача на суму 140 036,00 грн., натомість відповідач свої зобов'язання по оплаті прийнятих робіт виконав лише частково, на суму 117 500,00 грн., тому утворилася заборгованість на суму 22 536,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача. Крім того, позивачем заявлена вимога про стягнення 1 000,00  грн. збитків у вигляді витрат на юридичну допомогу, 946,56 грн. збитків від інфляції та 151,87 грн. трьох процентів річних.

У суді першої інстанції позивачем надано клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до якого позивач просить стягнути з відповідача 22 536,00 грн. основного боргу, 1 000,00 грн. збитків у вигляді витрат на юридичну допомогу, 1 грн. збитків від інфляції, нарахованих за період з вересня 2006 року по січень 2007 року включно та 300,07 грн. трьох процентів річних, нарахованих за період з 7 вересня 2006 року по 14 лютого 2007 року.

Рішенням  Господарського суду м. Києва від 14.02.2007 р. у справі № 22/397    позов задоволено частково.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою та просить його скасувати та відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог , оскільки вважає, що воно винесене по неповно з’ясованим обставинам, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального та матеріального  права.

Зокрема скаржник зазначає про те, що  суд першої інстанції в порушення вимог чинного законодавства розглянув справу та прийняв відповідне рішення у відсутності відповідача. Крім того, відповідач зазначає про те, що ним через канцелярію суду було подано клопотання про відкладення розгляду справи але суд проігнорував його.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 липня 2006 року між позивачем як підрядником і відповідачем як замовником був укладений договір № 6, за яким відповідач доручає та оплачує, а позивач зобов'язується виконати роботи з ремонту покрівлі у будівлі складів ЗАТ "Нові технології", за адресою: м. Київ, вул. Сагайдачного, 101 (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору вартість робіт у відповідності до кошторису і договірної ціни, що є невід'ємною частиною договору, складає 140 036,00 грн.

Згідно з пунктом 2.2.1. договору аванс у розмірі 67 500,00 грн., що є вартістю матеріальних ресурсів і підлягає оплаті протягом 3 днів з дня підписання договору підряду.

Оплата решти суми, вказаної у договорі, здійснюється протягом трьох банківських днів з дня підписання сторонами актів о прийманні - здачі робіт у відповідності до договору (пункт 2.2.3. договору).

Як свідчить виписка з рахунку позивача у банку, відповідач 5 липня 2006 року перерахував позивачу аванс в сумі 67 500,00 грн.

1 вересня 2006 року сторони підписали акт № 1 приймання виконаних підрядних робіт за серпень 2006 року на суму 140 036,40 грн. Відповідач повинен був здійснити оплату ремонтних робіт до 7 вересня 2006 року.

Як свідчить виписка з рахунку позивача у банку, відповідач 5 вересня 2006 року перерахував позивачу часткову оплату за ремонтні роботи в сумі 50 000,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 875 ЦК України до обов'язків замовника відноситься обов'язок оплатити закінчені будівельні роботи.

Заборгованість відповідача перед позивачем за оплату виконаних робіт за договором складає 22 536,40 грн.

Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмові від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У частині першій статті 193 Господарського кодексу України також наголошено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідач доказів оплати існуючої заборгованості в сумі 22 536,00 грн. не надав.

У зв'язку з вищенаведеним суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача  в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 22 536,00 грн.

Частиною другою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 300,07 грн. суми трьох процентів річних, нарахованих за період з 7 вересня 2006 року по 14 лютого 2007 року, та збитків від інфляції у сумі 1 667,67 грн., нарахованих за період з вересня 2006 року по січень 2007 року включно, є правомірними та підлягають задоволенню.

Суд дійшов до висновку про відхилення вимог позивача про стягнення з відповідача 1 000,00 грн. збитків, понесених в зв'язку з отриманням юридичних послуг, пов'язаних зі стягненням заборгованості з відповідача, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи здатність кожної юридичної особи бути позивачем та відповідачем у суді, відповідно до частини другої статті 80 Цивільного кодексу України, отримання позивачем юридичних послуг, пов'язаних з підготовкою і подачею позовної заяви та участю у судових засіданнях, не є  обов'язковими витратами, які особа має зробити для відновлення свого порушеного права.

Крім того, відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов’язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Отже, вищевказаною статтею чітко зазначено, що підлягають стягненню тільки витрати на послуги адвоката.

Таким чином, вказані витрати в розмірі 1000 грн. на юридичні  послуги     задоволенню не підлягають як необґрунтовані.

В день прийняття рішення суд першої інстанції прийняв доповнення до позовної заяви, в якому позивач збільшив розмір позовних вимог без оплати державного мита  відповідно до ст.46 ГПК України та без доказів вручення цього доповнення до позовної заяви відповідачу, відповідно до ст.57 ГПК України.

Ці порушення процесуального законодавства хоча і мали місце але не потягли за собою неправильного прийняття рішення. Відповідно до ч.2 ст.104 ГПК України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову частково.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення   відповідає чинному законодавству, фактичним  обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99,101, 103, 105  ГПК України, Київський апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ЗАТ „Нові технології” залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду  м. Києва  від 14.02.2007 р. по справі № 22/397 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 22/397 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

09.07.07 (відправлено)