ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27.04.07                                                                                       Справа №8/14/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі - Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:       Киян М.О., дов. №72 від 23.04.2007;

відповідача:  Шевелев В.Г., дов. №09/21 від 03.01.2007;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Росія», с. Новопетрівка Запорізької області

на рішення господарського суду Запорізької області  від 18.01.2007 р. у справі №8/14/07

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Росія», с. Новопетрівка, Бердянський район, Запорізька область

до відповідача Відкритого акціонерного товариства «ММК ім.Ілліча», м. Маріуполь Донецької області

про зобов’язання звільнити та повернути самовільно зайняті земельні ділянки, розташовані на території Андріївської сільської ради Бердянського району та привести земельні ділянки в придатний для використання за цільовим призначенням стан.

ВСТАНОВИВ:

Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма «Росія» заявлено позов до ВАТ «ММК ім. Ілліча» про усунення перешкод в користуванні землею шляхом зобов’язання відповідача звільнити та повернути позивачу самовільно зайняті земельні ділянки, розташовані на території Андріївської сільської ради Бердянського району Запорізької області у кількості і площею, відповідно до укладених між ПСП «Агрофірмою «Росія» і громадянами–власниками землі договорів оренди, зобов’язати відповідача  привести зайняті ним земельні ділянки в придатний для використання стан – для вирощування сільськогосподарської продукції. Позов обґрунтовано приписами ст.ст. 211, 212 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.01.2007 року у справі №814/07 (суддя Попова І.А.) в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивовано недоведеністю обставин (самовільного захоплення землі), на які посилається позивач, як на підставу заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим у справі судовим рішенням, позивач (Приватне сільськогосподарське  підприємство «Агрофірма «Росія») подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати, позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі приватний підприємець стверджує, що в процесі розгляду спору судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права. Вважає, що господарський суд дійшов помилкового висновку про відсутність факту самовільного зайняття відповідачем земельних ділянок, так як, на його думку, в матеріалах справи міститься достатньо доказів в підтвердження зазначених  обставин.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, викладені в позовній заяві та апеляційній скарзі. Крім того, пояснив суду, що після звернення його з зазначеними вимогами до господарського суду, але до винесення рішення по справі,  відповідач звільнив спірні земельні ділянки, тому він не наполягав на задоволенні вимоги щодо зобов’язання відповідача привести за свій рахунок самовільно зайняті земельні ділянки в придатний для використання за цільовим призначенням стан. Разом з тим, як пояснив далі позивач, в провадженні господарського суду Запорізької області є справа про стягнення з відповідача збитків, яких зазнала Агрофірма «Росія» внаслідок неправомірних дій  відповідача по самовільному захвату  його земельних ділянок, тому вирішення  спору по суті по даній справі та підтвердження факту самовільного зайняття відповідачем  спірних земельних ділянок має для нього суттєве значення.

Відповідач у справі - ВАТ «ММК ім. Ілліча» у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів, викладених у скарзі та вказує на те, що ним не було допущено самовільного захвату землі. Використання землі в процесі оформлення правовстановлюючих документів на право користування не є тотожнім поняттю «самовільний захват землі». Зазначає, що позивач користується земельними ділянками без встановлення їх меж в натурі. В задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що землі, які розташовані на території Андрієвської сільської ради, використовували без оформлення відповідних документів як він, так і позивач. Земельні ділянки жодній із сторін не були виділені в натурі на місцевості. У 2005-2006 рр. обидві сторони стали оформлювати договори оренди. На час звернення позивача до суду із позовом ВАТ «ММК ім. Ілліча» земельними ділянками, що належать позивачу на праві оренди, не користувалось.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду №1391 від 26.04.2007р. справу призначено до розгляду у складі головуючого судді – Антонік С.Г., суддів - Шевченко Т.М., Радченко О.П.

Вказаною колегією справу прийнято до провадження. В судовому засіданні 27.04.2007 року за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину  постанови.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів не знаходить підстав для зміни чи скасування судового акту, в силу наступного:

У статті 104 ГПК України законодавчо визначені підстави для скасування або зміни судом апеляційної інстанції рішення господарського суду - у разі порушення або неправильного застосування ним норм процесуального права та перелічені такі порушення.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення порушені та неправильно застосовані норми процесуального права, що за його твердженням, є підставою для скасування рішення.

Разом з тим, в апеляційній скарзі не має жодного посилання на те, які саме порушення норм процесуального права допущені господарським судом при розгляді справи, або які норми процесуального права неправильно ним застосовані при вирішенні справи по суті.

Не надано таких доказів представником позивача і суду апеляційної інстанції в процесі розгляду справи, а колегією суддів будь-яких порушень або неправильного застосування  господарським судом норм процесуального права не встановлено.

За таких обставин підстави для скасування рішення господарського суду  внаслідок порушення або неправильного застосуванням судом першої інстанції норм процесуального права  відсутні, у зв’язку із відсутністю таких порушень.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що він є орендарем земельних ділянок, розташованих на землях Андріївської сільської ради, але його права орендаря порушуються Відкритим акціонерним товариством «ММК ім. Ілліча», який самовільно  захопив належні йому на праві оренди землі і безпідставно ними користується.

В обґрунтування наявності у позивача права на земельні ділянки, які за його твердженням, використовує відповідач, ПСП «Агрофірма «Росія» посилається  на цілий ряд договорів оренди земельних часток (паїв), укладених позивачем з фізичними особами, а також договорів оренди землі, укладених з Бердянською районною державною адміністрацію(а.с.22-73). Зазначені договори (частина з них) зареєстровані у Бердянському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП Центр ДЗК при Державному комітеті України в період з лютого по липень 2006 року, інші договори зареєстровані  лише  в Андріївській сільській раді.

Позивач стверджує, що земельні ділянки, щодо яких у нього укладені договори оренди, використовував відповідач, у зв’язку з чим у травні 2006 року він почав  пред’являти відповідні претензії до ВАТ «ММК ім. Ілліча» щодо їх  звільнення, а  в грудні 2006 року звернувся до господарського суду із позовом.

Відповідач стверджує і зазначене підтверджується матеріалами справи (а.с.14), що  в травні 2006 року сторони (і позивач, і відповідач) стали пред’являти взаємні претензії один до одного щодо використання земель, що знайшло відображення в Акті перевірки правомірності використання земельних ділянок і ПСП АФ» і ВАТ « ММК ім. Ілліча».

Відповідач зазначив, що в цей період (у травні 2006 року) спірні земельні ділянки були зайняті посівами. На час звернення  відповідача з позовом до суду спірні землі були вільні. Також відповідач вказує на недоведеність позивачем факту самовільного захоплення Відкритим акціонерним товариством «ММК ім. Ілліча» земельних ділянок, що знаходяться  в оренді у Агрофірми Росія.

Відповідно до ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  мають право звернутися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Стаття 16 ЦК України закріплює наступне: кожна  особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, передбачений законом або договором.  Стаття 20 ГК України зазначає, що кожний суб’єкт господарювання має право на захист своїх прав та законних інтересів.

Отже, особа звертається до суду за поновленням чи захистом права, яке у неї існує і яке порушено іншою особою (відповідачем) та повинна обирати адекватний спосіб  захисту, передбачений законом.

У статті 152 Земельного кодексу України визначені способи захисту прав на земельні ділянки та зазначено, що землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на приписи ст. 211, 212 ЗК України.

У статті 211 ЗК України визначені правові підстави відповідальності (цивільної, адміністративної, кримінальної) за порушення, в тому числі за самовільне зайняття земельних ділянок. Цивільно-правова відповідальність настає за фактом порушення земельного законодавства, пов’язаного із заподіянням шкоди землям, що охороняються законом, правам і інтересам власників землі, землекористувачів.

Виходячи зі змісту ст. 212 ЦК України, самовільним зайняттям землі  є заволодіння земельною ділянкою, що не спирається на закон. З суб’єктивного боку самовільне зайняття земель завжди є навмисним порушенням закону, спрямованим на заволодіння земельною ділянкою. З об’єктивної сторони самовільне зайняття землі виражається у вчиненні дій з обгородження, її освоєння, забудови тощо. Самовільне зайняття не має під собою ні дійсного, ні уявного права на земельну  ділянку.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на досліджені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях відповідача складу порушення земельного законодавства, яке виражається в самовільному  зайнятті  у 2006 році земельних ділянок, що належать на праві орендного користування  позивачу.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним

Таким чином, господарський суд Запорізької області вірно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов вірного висновку про те, що із заявлених підстав позов задоволенню не підлягає та правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Агрофірма «Росія», с. Ново петрівка, Бердянського району Запорізької області, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.01.2007 року у справі №8/14/07 -  залишити без змін.

Відповідно до ст. 84 постанову оформлено та підписано 28.04.2007.