Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" вересня 2007 р.                                                     Справа № 12/51-Д

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорська Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Колбасюк В.В. - дов. № 864  від 03.09.07р.

від відповідача Гриченко Т.В. - дов. від 04.09.07р., Шевчук Н.М. - дов. від 04.09.07р.

розглянув справу за позовом Олевської міської ради Житомирської області (м. Олевськ)

до Олевського районного управління юстиції Житомирської області (м. Олевськ)

про розірвання договору оренди від 10.10.1999р.

У відповідності до ч.4 ст.69 ГПК України спір вирішено у більш тривалий строк, ніж передбачено ч. 1 цієї статті.

Позивачем пред'явлено позов про розірвання договору оренди від 10.10.1999р. та  про зобов'язання  відповідача переукласти договір оренди на площу 99,9 м кв.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву  № 4441/12 від 04.09.07.

В судовому засіданні представники відповідача заявили усне клопотання про відмову від відзиву, який був наданий в судовому засіданні від 17.06.07 (а.с.21,22). Заявлене клопотання відповідача судом задоволено.

Дослідивши матеріали по справі, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно договору оренди державного майна від 10.10.1999р. позивач передав відповідачу в оренду нежиле приміщення загальною площею 120 кв.м., а саме обрядовий зал площею 66,3 кв.м., кімнату площею 25,6 кв.м., кімнату 8,0 кв.м. з підсобними приміщеннями 24,2 кв.м., які знаходяться за адресою: Житомирська обл.,  м. Олевськ, вул. Леніна, 20 (вул. Леніна, 20 перейменовано на вул. Володимирська, 2, що підтверджено рішенням виконкому Олевської міської ради від 22.09.2000р. №94 (а.с.4-5)).

У відповідності до п.9.1 договору строк його дії визначено з 10.10.99р. до 10.10.2004р. (п'ять років).

Пунктом 9.4 договору сторони передбачили, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору після закінчення строку його дії, протягом одного місяця, він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вказав позивач, Олевська міська рада збільшила штат працівників, яких слід забезпечити робочими місцями, заснувала власну газету, для розміщення редакції, оргтехніки та громадської приймальні якої  потрібне приміщення площею 24,2 м кв, що знаходиться в оренді у відповідача.

Розпорядженням міського голови Олевської територіальної громади від 22.06.06р. №31, у зв'язку із збільшенням штату працівників і з метою створення відповідних умов для роботи працівникам міської ради, було постановлено розірвати договір оренди від 10.10.99р., укладеним з відділом реєстрації актів громадського стану, який орендує приміщення на першому поверсі приміщення міської ради. (а.с.9).

Про наміри розірвати спірний договір відповідача було повідомлено листом від 26.06.06р. (а.с.10). Водночас позивач пропонував відповідачу в подальшому переукласти договір  на площу 99,9 м кв.

У позовній заяві, в нормативному обгрунтуванні позовних вимог та письмових поясненнях на заперечення відповідача від 03.09.07р. (а.с.43-44) позивач також підставою для розірвання договору вказує невідповідність спірного договору положенням чинного законодавства, оскільки всупереч ст.ст. 793, 794 ЦК України, нотаріально не посвідчений та не пройшов державної реєстрації. Крім того, договір був продовжений міським головою без розгляду даного питання і прийняття відповідного рішення виконкомом міської ради.

Відповідач проти позову заперечує. У письмовому відзиві на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи (а.с. 45-46), зазначив, що вимоги позивача є неправомірними, оскільки належні підстави для розірвання договору оренди від 10.10.99р.  на день звернення до суду відсутні.

Відповідач вказав, що  договір укладався сторонами на момент чинності Цивільного кодексу УРСР, а тому нотаріальне посвідчення та державна реєстрація договору не передбачалась.

Після закінчення строку дії договору (10.10.04) протягом одного місяця позивач  не виявив бажання розірвати договір оренди, а тому договір діє до 10.10.2009 року.

Відповідно до п. 9.3 договору, він може бути розірваний на вимогу однієї із сторін за рішення арбітражного суду  у випадках передбачених законодавством. Діюче законодавство не передбачає підстав розірвання договору, у зв'язку із збільшенням штату працвників.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона попосилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши матеріали справи та, враховуючи пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

У відповідності до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно наданих сторонами доказів, підставою виникнення прав та обов'язків сторін по справі є договір оренди державного майна від 10.10.99р., який було укладено строком до 10.10.04р. (а.с. 6-8).

Відповідно до ст. 256 ЦК УРСР (ст. 759 ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За абз. 2 ч.4 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України, до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Абз.2 ч.4 "Прикінцевих положень" Господарського кодексу Українии передбачено, що до господарських відносин, які виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Згідно положень ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ч.4 ст. 284 ГК України строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, що відповідає ч.ч.1,2 ст.17 Закону україни "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.92р. та не суперечить положенням ст. 764 ЦКУ.

Оскільки після закінчення вказаного строку його дії відповідач продовжував користуватися орендованим приміщенням, а позивач не заявляв про наміри відмовитися від договору, термін його дії знову було продовжено на строк, який був раніше встановлений договором, що відповідає вимогам чинного законодавства, п.9.4 договору та не заперечується сторонами.

Частиною 9 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України передбачено, що до договорів, які були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

За положеннями ч.ч.1,2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ч.3 ст. 26 Закону україни "Про оренду державного та комунального майна"  договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

У відповідності до ст.783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Договором також не передбачено підстави для розірвання договору оренди в односторонньому порядку.

Обставини, на яких позивач грунтує свої позовні вимоги, а саме  у зв'язку із збільшенням штату працівників і з метою створення відповідних умов для роботи працівникам, невідповідністю спірного договору положенням чинного законодавства, чинним законодавством не відносяться  до підстав для розірвання договору оренди.

З аналізу вищевикладених норм та обставин випливає, що ні загальними, ні спеціальними нормами закону, ні договором оренди не визначено вказані позивачем обставини, як підстави для розірвання договору оренди.

Викладені позивачем підстави позовних вимог не перебувають у причинно-наслідковому зв'язку із предметом позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та  відмові у їх задоволенні.

Витрати по сплаті держмита та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 69, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду вступає в законну силу після закінчення 10 - денного строку з дня підписання мотивованого рішення.

Суддя

Дата підписання: 07 вересня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2,3 -сторонам