ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.
Справа № 9/189/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого Жекова В.І.

суддів Картере В.І., Пироговського В.Т.

секретар судового засідання Буравльова О.М.

за участю представників сторін

від позивача –Клочкова І.С.

від відповідача –Сєднєв Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ПП „Златогор-Агро”

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 24.04.2007р.

у справі № 9/189/07

за первісним позовом ПП „Златогор-Агро”

до ТОВ „Укрмолстандарт”

про зобов’язання виконати умови договору від 15.03.2007р. № 27/03-07 та стягнення 32500 грн. штрафу

та за зустрічним позовом ТОВ „Укрмолстандарт”

до ПП „Златогор-Агро”

про стягнення заборгованості в сумі 26000 грн. та 32500 грн. штрафу,

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 20.06.2007р., яка надіслана сторонам у справі 21.06.2007р., розгляд апеляційної скарги було призначено на 17.07.2007р., тобто сторони були повідомлені належним чином про час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Присутнім у засіданні суду представникам сторін роз’яснені їх процесуальні права та обов’язки.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України у судовому засіданні 17.07.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

28.03.2007р. ПП „Златогор-Агро” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом до ТОВ „Укрмолстандарт”  про стягнення штрафних санкцій у сумі 32500грн. за неналежне виконання умов договору.

16.04.2007 р. ТОВ „Укрмолстандарт” звернулось із зустрічним позовом до ПП „Златогор–Агро” в якому просило стягнути з товариства заборгованість за поставлену та не оплачену продукцію у сумі 26000 грн. та 32500 грн. штрафних санкцій за несвоєчасне здійснення розрахунків за поставлену продукцію.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24 квітня  2007 р. (суддя Філінюк І.Г.) у задоволенні позову відмовлено та задоволено зустрічний позов у повному обсязі.

Приймаючи рішення у справі господарський суд виходив із того, що товариство повинно розрахуватися з ПП за отриманий товар, а за несвоєчасне виконання зобов’язань за договором сплатити штрафні санкції.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням  підприємство звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із скаргою, в якій просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. При цьому, скаржник посилається на те, що  невиконання їм зобов’язань за договором сталося саме з вини товариства.

В усних поясненнях представник  товариства з доводами скаржника не погоджується, вважає рішення суду таким, що прийнято відповідно до обставин справи, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, проаналізувавши правильність застосування судом норм процесуального та матеріального права, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного:

15.03.2007р. між ТОВ „Укрмолстандарт” та ПП „Златогор-Агро” було укладено договір постачання товару № 27/03-07, згідно  умов якого товариство зобов'язувалось поставити підприємству борошно вищого ґатунку, а підприємство - прийняти та сплатити його вартість на умовах договору.

Згідно п. 2.2., 5.2  договору, товариство зобов'язувалось поставити 100 т. борошна на суму 130000грн. в строк не пізніше п'яти календарних днів з моменту підписання договору.

Згідно умов п. 6.2. договору, підприємство зобов'язувалось здійснити оплату за поставлений товар протягом одного банківського дня з моменту його отримання.

Умовами п. 7.1 договору сторони визначили, що поставка товару здійснюється автотранспортом товариства на склад підприємства в строк не пізніше 5-ти календарних днів з моменту підписання даного договору.

Умовами договору, сторони не зазначили адресу складу Підприємства, в судовому засіданні  апеляційної інстанції сторони зазначили, що керівники підприємств усно домовилися про наступне: Товар доставляється на шостий кілометр об'їзної автодороги Кіровоград (розвилка доріг: м. Кіровоград —3 км., м. Рівне —40 км.), звідки представник підприємства супроводжує автотранспорт товариства з товаром до складу. Зазначену домовленість, в судовому засіданні представники сторін не заперечують.

15.03.2007р. підприємство звернулося до товариства з заявкою № 28/03-07 на поставку 20 т. борошна вищого ґатунку.

Наявні у справі  матеріали свідчать,  про те, що товариство за накладною №57 від 15.03.2007р., та товарно-транспортною накладною № 0003586 від 15.03.2007р. поставило підприємству борошно 20 т. на суму 26 000,00 грн., яке отримано останнім за дорученням ЯНР № 707105 від 16.03.2007р.

Крім того, товариством згідно накладним № 61-1 від 19.03.2007р., № 61-2 від 19.03.2007р., № 61-3 від 19.03.2007р., № 61-4 від 19.03.2007р., товарно-транспортним накладним № 0003588 від 19.03.2007р., № 0003591 від 19.03.2007р., № 0003590 від 19.03.2007р., № 0003589 від 19.03.2007р., подорожніх листів вантажного автомобіля серія 2-1 АД № 7 від 18.03.2007р., № 042933 від 18.03.2007р., № 042934 від 18.03.2007р., № 042935 від 18.03.2007р. поставило 80 тон борошна пшеничного  на умовах усної домовленості сторін, однак ПП „Златогор - Агро” не прийняло вказаний товар, про що був складений акт від 19.03.2007р. за участю ПП „УкрБелВест”, яке надавало автотранспортні послуги товариству з доставки товару до м. Кіровоград, згідно до умов укладеного договору від 16.03.2007р.. Наведені обставини також підтверджуються зверненням товариства до УБОЗ УМВС України в Кіровоградській області с заявою щодо шахрайських дій з боку посадових осіб підприємства.

Судова колегія апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи скаржника стосовно того, що несвоєчасна поставка продукції відбулась з вини товариства, оскільки відповідно до вимог п.4.2 договору адрес поставки товару визначено лише м. Кіровоград, а письмові  докази того що підприємство  замовляло товар  з зазначенням  місця поставки товару у підприємства відсутні. Крім того зазначені обставини у даному випадку не  звільняли підприємство від оплати вартості раніше отриманого товару.

Отже, відповідно до вимог ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України  встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших нормативних актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання —відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України, зобов’язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботи, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк ( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

З наявних у справі матеріалів вбачається, що товариством належними доказами доведено виконання умов укладеного договору, і в тому числі поставку товару 19.03.07р. в кількості 80 т., та невиконання збоку підприємства умов договору у повному обсязі.

Відповідно до вимог  п. 9.2. договору у разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за договором або односторонньої відмови від їх виконання, винна сторона виплачує штраф у розмірі 25% від суми договору, що складае у даному випадку  32500 грн.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія зазначає, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві, а тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.85,99,101-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 24 квітня  2007 р. зі справи № 9/189/07- залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили  з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя
Жеков В.І.

Судді:
Картере В.І.

Пироговський В.Т.

Повний текст постанови підписано 23.07.2007р.