ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

23.07.2007
Справа № 13/288-06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:                   головуючого судді
-Тищик І.В.- доповідач,

суддів
-Дмитренко
Г.К., Крутовських В.І.

при
секретарі -Чоха Є.О.

за участю
представників

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився

розглянувши у судовому
засіданні апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1, м. Орджонікідзе на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 16.11.06 року у справі № 13/288-06

за позовом суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Орджонікідзе

до  відкритого акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації „Дніпропетровськгаз” в особі Нікопольського
управління газового господарства, м. Нікополь

про
визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням
господарського суду Дніпропетровської області від 16.11.06 року у справі №
13/288-06 (суддя Рудь І.А.) в позові про визнання неправомірними дій
відповідача по нарахуванню виробничо-технологічних витрат природного газу та
виставленню рахунків на оплату виробничо-технологічних втрат природного газу
відмовлено.

За результатами
розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач діяв у відповідності до умов
договору на транспортування природного газу, укладеного між сторонами та у
відповідності до вимог чинного законодавства, а саме, Правил обліку природного
газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та
споживання та відповідних Методик визначення питомих втрат та
виробничо-технологічних витрат природного газу.

Не погоджуючись з
рішенням суду, позивач -ОСОБА_1, звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення про
задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вмотивовуючи свої вимоги, скаржник
посилається на те, що вищевказаними Правилами передбачається сплата споживачем
витрат і втрат газу лише у разі виникнення цих втрат і витрат на газопроводі
споживача та його елементах, тобто, при наявності таких втрат та витрат.
Господарським судом не встановлено чи виникають вказані виробничо-технологічні
витрати газу на газопроводі позивача, а якщо виникають, то в якому обсязі.
Позивач вважає безпідставними та необґрунтованими вимоги відповідача щодо
оплати виробничо-технологічних втрат газу в граничних (максимально допустимих)
обсягах, передбачених Методикою.

Відповідачем
заперечення на апеляційну скаргу надані не були.

Про час та місце
судового засідання сторони були повідомлені належним чином, однак, не
скористалися наданим процесуальним правом на участь в засіданні суду.

За клопотанням
сторін розгляд справи відкладався на 09.07.07р. та 23.07.07р.

Клопотання про
відкладення розгляду справи від 23.07.07р. колегією суддів не розглядалося,
оскільки надійшло після закінчення судового засідання.

Обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом
обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Як убачається з
матеріалів справи, між позивачем та відповідачем було укладено низку договорів:
договір на постачання природного газу від 01.01.2006р. НОМЕР_1, договір
купівлі-продажу природного газу від 01.04.2006р. НОМЕР_2, договір на
транспортування природного газу від 31.12.2005р.НОМЕР_3 та договір на технічне
обслуговування газопроводів від 01.01.2006р. НОМЕР_4.

Зазначеними договорами сторони узгодили
місячні обсяги поставок природного газу, його вартість, порядок, умови
постачання та приймання газу, порядок обліку газу, порядок та умови проведення
розрахунків за поставлений газ, за транспортування газу та технічне
обслуговування газопроводу, газових приладів та обладнання.

Строк дії зазначених
договорів встановлений з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., таким чином, договірні
відносини сторін на 2006 рік регламентуються чотирма чинними договорами.

Відповідно до п. 3.2 договору на
транспортування природного газу від 31.12.2005р. за НОМЕР_3 споживач (яким
являється позивач) зобов'язався технологічні втрати, обраховані згідно наказу
Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003р. №264, додавати до
свого фактичного щомісячного споживання у разі, якщо прилад обліку газу
встановлений після газорегулюючого обладнання споживача.

Даний пункт
договору відповідає приписам п. 5.17 Правил обліку природного газу під час його
транспортування газорозподільчими мережами, постачання та споживання,
затвердженим наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005р.
та зареєстрованим в Мінюсті України 26.01.06р. за № 67/11941.

Розташування
замірного вузла споживання газу після газорегулюючого обладнання позивач не
заперечує.

Дія вищевказаних
Правил поширюються як на суб'єктів господарювання, які здійснюють господарську
діяльність з постачання та транспортування природного газу розподільчими
мережами, так і на споживачів газу, які використовують газ у
господарсько-виробничій діяльності.

Розрахунок
технологічних втрат та витрат проводиться згідно відповідних Методик,
затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003р.
№ 264 та зареєстрованих  у Мінюсті
України 09.07.03р. №570/7891 та №571/7892, норми яких використовувалися
відповідачем при здійсненні розрахунку втрат природного газу по об'єкту
„Автодом ПП Радік”.

За вказаних
обставин колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що
вимоги відповідача щодо оплати виробничо-технологічних втрат газу відповідають
умовам договору та приписам чинного законодавства.

Посилання
скаржника на невідповідність розміру технологічних втрат фактичним обсягам
споживання природного газу позивачем, не приймається колегією суддів, оскільки
в даному позові позивачем не оспорювався ні безпосередньо обсяг
виробничо-технологічних витрат, ні правомірність застосування відповідачем
витрат у визначеному обсязі, відповідно, дане питання не досліджувалося
господарським судом; доказів, пред'явлення відповідачем до оплати технологічних
витрат у обсязі 15,56 куб. м. за добу, матеріали справи також не містять.

Відповідно до ч. 3
ст. 101 ГПК України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються
вимоги, що не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на
відповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, обставинам
справи та чинному законодавству, вимоги позивача про скасування зазначеного
рішення являються необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,  суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського
суду Дніпропетровської області від 16.11.06р. у справі № 13/288-06 залишити без
змін, а апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає
законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку
протягом одного місяця до Вищого господарського суду України.

Головуючий
І.В.Тищик

Судді:
В.І.Крутовських

Г.К.Дмитренко