СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

24 липня 2007 року

Справа № 2-29/18398-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Заплава
Л.М.,

суддів                                                                      Антонової
І.В.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників сторін:

прокурор, Шаблін
Євген Ігорович, посвідчення №  490   від 21.03.07,  Прокуратура міста Севастополя;

представник позивача, не
з'явився,

відповідач, не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя
Башилашвілі О.І.) від 31.05.2007 у справі № 2-29/18398-2006

за позовом           Сімферопольського міжрайонного
природоохороного прокурорв (вул. Дзержинського, 6,Сімферополь,95000)

в інтересах держави в особі

Партенітської селищної ради (вул.
Паркова, 1,Партеніт, м.Алушта,98542)

до           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про повернення самовільно зайнятої
земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Сімферопольський міжрайонний
природоохоронний прокурор в інтересах держави в особі Партенітської селищної
ради звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим до суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 про
зобов'язання повернути земельну ділянку площею 16 кв.м., яка використовується
для будівництва будівлі з каменю ракушечника та зобов'язання привести земельну
ділянку до придатного для використання стану.

Рішенням Господарського
суду Автономної Республіки Крим від 31.05.2007 у справі № 2-29/18398-2006
(суддя Башилашвілі О.І.)  позов
Сімферопольського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави
в особі Партенітської селищної ради задоволено.

Зобов'язано   Суб'єкта
підприємницької  діяльності   ОСОБА_1 повернути Партенітській селищній
раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 16 кв.м. яка розташована за
адресою:смт.Партеніт,вул.Партенітська, в районі кінотеатру «Южний»та
використовується під будівництво будівлі із каміння ракушняку.
Зобов'язано   суб'єкта   підприємницької   діяльності
ОСОБА_1 привести земельну ділянку площею 16 кв.м. яка розташована за
адресою: смт. Партеніт, вул. Партенітська в районі кінотеатру „Южний” та
використовується під будівництво будівлі із каміння ракушняку, у придатний для
використання  стан.

Не погодившись з рішенням суду,
суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1  звернулась до
Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у
якій просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати,
провадження по справі припинити, з тих підстав, що даний спір повинен
розглядатися за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

У судові засідання
17.07.2007, 24.07.2007 представник позивача та відповідач не з'явилися, були
повідомлені належним чином, причини нез'явлення не повідомили.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін -це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх
участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

При повторному розгляді справи в
порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова
колегія Севастопольського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Спеціалістами Державної земельної
інспекції Автономної Республіки Крим 16.02.2006 була проведена перевірка
дотримання вимог земельного законодавства, за результатами якої був складений
акт, яким встановлено, що   відповідач
самовільно використовує спірну земельну ділянку площею 16 кв.м. під будівництво
будівлі із каміння ракушняку, розташованого за адресою смт. Партеніт, вул.
Партенітська, в районі кінотеатру «Южний».

Відносно відповідача був складений
протокол про адміністративне правопорушення, винесено припис про усунення
вказаного порушення.

За вказане порушення на відповідача
було накладено адміністративне стягнення, однак відповідач досі не усунув
зазначені порушення закону.

У відзиві на позовну заяву
відповідач не оскаржує, що він використовує земельну ділянку площею 16  кв.м. зверх площі, відведеної  йому по договору  оренди для реконструкції кафе  „Подсолнухи”, що викликано технічною
необхідністю та вимогами відповідних служб, вважає не можливим відділення
частини  будівлі кафе, розташованого не
на орендуємій ділянці.

Згідно пункту 12 Перехідних
положень Земельного Кодексу України, до розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених
пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, та земель, на яких
розташовані державні, в тому числі казенні, підприємства, господарські
товариства, у статутних фондах яких державі належать частки (акції, паї),
здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених
пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Стаття 12 Земельного Кодексу
України передбачає, що до повноважень сільських, селищних, сільських рад у
галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження
землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності
у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; здійснення
контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного законодавства; обмеження, тимчасова заборона
(зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі
порушення ними вимог земельного законодавства;

Згідно статті 212 Земельного
Кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню
власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за
час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у
придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і
споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно
зайняли земельні ділянки

Відповідно до статті 125 Земельного
Кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки
виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання
земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання
документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Стаття 126 Земельного кодексу
України передбачає, що право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Однак, відповідач, як вбачається з
матеріалів справи, з заявою про надання йому
у оренду земельної ділянки площею 16 кв.м. не звертався, використовує її
без законних підстав.

При таких обставинах,
господарський суд Автономної Республіки Крим правомірно зобов'язав
суб'єкта   підприємницької  діяльності
ОСОБА_1 повернути Партенітській селищній раді самовільно зайняту
земельну ділянку площею 16 кв.м. яка розташована за
адресою:смт.Партеніт,вул.Партенітська, в районі кінотеатру «Южний»та
використовується під будівництво будівлі із каміння ракушняку, а також привести
земельну ділянку площею 16 кв.м. яка розташована за адресою: смт. Партеніт,
вул. Партенітська в районі кінотеатру „Южний” та використовується під
будівництво будівлі із каміння ракушняку
у придатний для використання
стан.

Безпідставні доводи
апелянта про те, що спір повинен розглядатися згідно норм кодексу
адміністративного судочинства, так як предмет спору пов'язаний з реалізацією
права на користування земельною ділянкою на правах оренди, тобто спірні правовідносини
мають цивільно-правовий характер, даний спір не є публічно -правовий на який
поширюється компетенція адміністративних
судів, а підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

З урахуванням викладеного, судова
колегія вважає, що рішення у справі прийнято при правильному застосуванні
норм  матеріального та процесуального
права, у зв'язку з чим вимоги суб'єкта
підприємницької діяльності
ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, задоволенню не підлягають,
підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт
1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1
залишити без задоволення.

2.Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим від 31.05.2007 у справі № 2-29/18398-2006 залишити
без змін.

Головуючий суддя                                                  Л.М. Заплава

Судді
І.В. Антонова

М.І. Ткаченко