ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.09.2007
Справа №2-8/9439.1-2007

За позовом – прокурора Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

До відповідачів: 1) ВАТ «Фотон» НПК ОТ філія ВАТ «Фотон», м. Сімферополь

2) ТОВ «Вітмет», м. Сімферополь

Про визнання недійсним договору купівлі – продажу майна.

Суддя Чумаченко С.А.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – не з’явився

Від відповідачів: 1) не з’явився

2) Попович І.Я., пред-к за дов. №23 від 29.01.2007 року

Від прокурора – Кулібаба О.В.

Сутність спору: позивач, прокурор Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся до Господарського Суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідачів ВАТ «Фотон» НПК ОТ філія ВАТ «Фотон» до ТОВ «Вітмет» просить визнати договір купівлі – продажу майна №44 від 15.11.2005 року недійсним. Зобов’язати ТОВ «Вітмет» повернути ВАТ «Фотон» усе майно придбане за договором купівлі – продажу №44 від 15.11.2005 року.

23.11.2006 року Рішенням Господарського Суду Автономної Республіки Крим по справі №2-5/16576-2006 за позовом прокурора Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ВАТ «Фотон» НПК ОТ філія ВАТ «Фотон» до ТОВ «Вітмет» про визнання договору купівлі – продажу майна недійсним, вирішено в позові відмовити.

13.02.2007 року Постановою Севастопольського Апеляційного Господарського Суду по справі №2-5/16576-2006 за позовом прокурора Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ВАТ «Фотон» НПК ОТ філія ВАТ «Фотон» до ТОВ «Вітмет» про визнання договору купівлі – продажу майна недійсним, вирішено Рішення Господарського Суду Автономної Республіки Крим від 23.11.2006 року по справі №2-5/16576-2006 залишити без змін.

13.06.2007 року Постановою Вищого Господарського Суду України по справі №2-5/16576-2006 за позовом прокурора Центрального району м. Сімферополя, в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до ВАТ «Фотон» НПК ОТ філія ВАТ «Фотон» до ТОВ «Вітмет» про визнання договору купівлі – продажу майна недійсним, вирішено рішення Господарського Суду Автономної Республіки Крим від 23.11.2007 року та Постанову Севастопольського Апеляційного Господарського Суду від 13.02.2007 року у справі №2-5/16576-2006 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського Суду Автономної Республіки Крим.

20.07.2007 року Ухвалою Господарського Суду Автономної Республіки Крим справа №2-26/9439.1-2007 (2-5/16576-2006) прийнята до свого провадження суддею Господарського Суду Автономної Республіки Крим Проніною О.Л..

15.08.2007 року Резолюцією Голови Господарського Суду Автономної Республіки Крим Луцяка М.І. у зв’язку з відпусткою судді Господарського Суду Автономної Республіки Крим Проніної О.Л. справа №2-26/9439.1-2007 передана на розгляд судді Господарського Суду Автономної Республіки Крим Чумаченко С.А..

28.08.2007 року Ухвалою Господарського Суду Автономної Республіки Крим справа №2-8/9439.1-2007 (2-26/9439.1-2007) прийнята до свого провадження суддею Господарського Суду Автономної Республіки Крим Чумаченко С.А..

Представник відповідача, ТОВ «Вітмет» представив відзив по справі відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

28 березня 1994 року Фондом  державного майна України  видано наказ № 31-ДП «Про прийняття  рішення про приватизацію майна, яке знаходиться в загальнодержавній власності», згідно з  яким   до  переліку підприємств, стосовно яких було прийнято  рішення про приватизацію, була включена  Сімферопольська виробничо-комерційна фірма «Фотон».

Наказом Фонду державного майна України від 08.04.1994р № 193 повноваження стосовно  виконання наказу Фонду державного майна України від 28 березня 1994 року № 31-ДП  в частині підприємств, які знаходяться на території АР Крим, були передані Фонду майна АР Крим.

На підставі наказу Фонду майна АР Крим від 09.09.1997р   № 1482 на базі державного майна, орендованого організацією орендарів  Сімферопольської  виробничо-комерційної  фірми «Фотон», відповідно до Закону України «Про приватизацію державного майна» було створено відкрите акціонерне товариство «Фотон».

06 травня 2002 року Державною комісією з цінних паперах та  фондовому ринку була здійснена реєстрація випуску акцій ВАТ «Фотон».

05 червня 2002 року Національний депозитарій України включив акції ВАТ «Фотон» до реєстру кодів цінних паперів на суму 66854950грн.

Відповідно  до акту оцінки вартості майна, що знаходиться на балансі ВАТ «Фотон» за станом на 30.11.2001р, між Фондом  державного майна України і ВАТ «Фотон» 29 січня 2003 року був оформлений акт № 32 передачі державного майна, що передається  Фондом  держмайна України у власність відкритого  акціонерного товариства  «Фотон».

Наказом  Фонду державного майна України від 18.04.2001р № 655 „Про реструктуризацію ВАТ „Фотон” було прийняте рішення про реструктуризацію акціонерного товариства, а наказом Фонду державного майна України від 15.11.2005р № 2980 була  утворена комісія з реструктуризації  ВАТ „Фотон”.

На даний час акції ВАТ «Фотон» згідно з планом  приватизації не розміщені, 100% акцій належать державі, а отже, процедуру приватизації не завершено – товариство перебуває в процесі приватизації.

На підставі протоколу про біржові торги від 01.11.2005р, проведені  Кримською універсальною біржею, між ВАТ «Фотон» та ТОВ «Вітмет»15.11.2005р був укладений  договір купівлі-продажу  майна  № 44, предметом якого був об'єкт нерухомого майна – частина головного виробничого корпусу інв. №13780, літер «А», антрисольний поверх приміщення: 333 – площею 127,0кв.м.; 334 – площею 183,5кв.м., 335 – площею 123,0кв.м.; 336 – площею 132,4кв.м.; 337 – площею 5,2кв.м.; 338 – площею 4,8кв.м.; 339 – площею 109,4кв.м.; 340 – площею 3,0кв.м.; 341 – площею 9,1кв.м.; 342 – площею 44,0кв.м.;343 – площею 2,6кв.м.; 344 площею 35,6кв.м.; 345 – 68,1кв.м.; 346 – площею 80,1кв.м.; 347 – площею 20,5кв.м.; 348 – площею 4,6кв.м. – всього 952,9кв.м., розташований за адресою: м. Сімферополь, вул. Данілова, 43.

Згідно з п. 1.4. договору купівлі-продажу  від 15.11.2005р    № 44 вказане майно було продано за 47874грн.

Пунктом 2.2.   договору купівлі-продажу  від 15.11.2005р    № 44 було передбачено, що в триденний термін після надання документів, які підтверджують оплату вартості відчужуваного майна, предмет купівлі-продажу  передається покупцю (ТОВ «Вітмет») за актом  прийому-передачі.

12 грудня 2005 року між сторонами  договору купівлі-продажу  від 15.11.2005р   № 44  був оформлений акт прийому-передачі, згідно з яким  продавець - ВАТ «Фотон» передав, а покупець - ТОВ «Вітмет»  прийняв у власність нерухоме майно, яке було предметом купівлі-продажу.

Після дослідження матеріалів справи та наданих сторонами доказів, вислухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що позовні вимоги  прокурора Центрального району м. Сімферополь в інтересах  держави в особі Фонду  державного майна України  не засновані на законі та  не підлягають  задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статутних документів і організаційно-правової форми ВАТ «Фотон» згідно зі ст. 1 Закону України «Про господарські товариства» та  ст. 113 ЦК України є  господарським товариством  – тобто юридичною особою, як суб'єктом цивільних правовідносин в розумінні ст. 80 ЦК України.

На підставі  ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», ст. ст. 115, 325  ЦК України і статутних документів,   ВАТ «Фотон» є суб'єктом права   власності і його майно належить йому, як юридичній особі,  на праві  приватної власності.

При цьому, до такого майна, відповідно до приписів  цих Законів, безумовно належав  і набутий  в процесі приватизації державного майна об'єкт нерухомості, розташований за  адресою: м. Сімферополь, вул. Данілова, 43, який з'явився предметом договору купівлі-продажу  від 15.11.2005г  № 44, що підтверджується актом від 29.01.2003р №32  передачі державного майна у власність ВАТ «Фотон» і іншими документами, що є наявними в матеріалах справи.

Таким чином, суд вбачає, що в своєму позові прокурор помилково вказує на факт відчуження ВАТ «Фотон» за спірною угодою державного майна, оскільки держава в особі Фонду державного майна України в обмін на передане до статутного фонду відповідача майно, придбала 100% акцій господарського товариства на суму 66854950грн, що повністю відповідає нормам ст. 155 ЦК України, згідно зі змістом  якої статутний капітал акціонерного товариства утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій.

Тим часом, під правом власності на підставі ст. 317 ЦК України розуміються врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

На підставі  ст. 319 ЦК України власник  на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним  йому майном.

Таким чином, суд доходить  висновку про те, що укладення  і виконання спірного договору купівлі-продажу  від 15.11.2005р  № 44 є слідством реалізації ВАТ «Фотон» своїх повноважень власника щодо належного йому на праві власності майна шляхом його відчуження, що не заборонено законом.

Доводи позову прокурора про порушення ВАТ «Фотон» при укладенні спірного договору купівлі-продажу  від 15.11.2005р № 44 обмежень, передбачених статутом товариства  і ст. 140 Закону України «Про державну  програму  приватизації»  в частині отримання згоди державного органу управління на відчуження майна, вартість якого перевищує 14000 євро, не приймаються судом до уваги з огляду на таке.

Зі змісту  п. 9.3.5. статуту ВАТ «Фотон» в діючій редакції від 22.09.2004р суд вбачає, що товариство  зобов'язано погоджувати з Наглядовою радою тільки дії, які стосуються  господарської діяльності акціонерного товариства, що перевищують  10% балансовій вартості активів товариства.

Як було встановлено судом, статутний  фонд ВАТ «Фотон»  складає 66854950грн, а відповідно, відчуження майна на суму 71883,60грн за спірним  договором купівлі-продажу  від 01.11.2005р   № 40 не передбачає отримання будь-якої згоди або узгодження збоку Наглядової ради товариства  в особі державного органу управління, і,  більш того, дана обставина повністю спростовує доводи прокурора.

За змістом ст. 140  Закону України «Про державну програму приватизації» до виконання плану приватизації (розміщення акцій) ВАТ, щодо яких передбачається закріплення у державній власності пакетів акцій відповідно до розділу VI цієї Програмі, або до розміщення акцій у кількості, що становить 75 відсотків загальної кількості акцій ВАТ, діє заборона на відчуження  майна (необоротних  активів), що належить товариству, та на здійснення операцій  з борговими вимогами та зобов'язаннями (факторинг), якщо на дату укладення відповідної угоди  балансова вартість таких активів або зобов'язань перевищує суму, еквівалентну 14000 EUR за курсом, встановленим Національним банком України, або перевищує 10 відсотків підсумку балансу ВАТ.

Проте, на підставі частини сьомої ст. 140  Закону України «Про державну програму приватизації», чітко встановлено, що зазначені обмеження не поширюються на ВАТ, які перебувають у процесі реорганізації або реструктуризації.

Як вже було зазначено судом, в  матеріалах справи наявні накази Фонду державного майна України від 18.04.2001р № 655 про реструктуризацію ВАТ „Фотон” та від 15.11.2005р № 2980 про утворення комісії по реструктуризації  ВАТ „Фотон”, а отже,  передбачені ст. 140  Закону України «Про державну програму приватизації» вимоги та обмеження  не розповсюджувались  на ВАТ „Фотон” під час укладення спірного правочину, оскільки господарське товариство перебувало у процесі реструктуризації, а тому, питання про те, чи завершена приватизація ВАТ „Фотон” не має  ніякого принципового значення для правильного розгляду справи та застосування відповідних норм матеріального права.

Більш того, зважаючи на  наявну  в матеріалах справи довідку ГУ Нацбанку України в АР Крим «Про курси валют»  за станом на 01.11.2005р  - день здійснення спірної угоди (590,6985грн за 100 ЄВРО), суд вбачає, що навіть ринкова, а не балансова,  вартість відчужуваних активів за  даною угодою не перевищує встановленого  ст. 140  Закону України «Про державну програму приватизації» обмеження щодо заборони на відчуження майна (14000 х 5,906985 = 82697, 79грн).

Також, в  обґрунтовування  своїх  позовних  вимог  прокурор  посилається  на  норми  ст.235 ЦК України щодо  удаваності спірного правочину.

Тим часом,  норма  вказаної  статті  визначає,  що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. При цьому, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Таким чином,  суд вважає, що за  суттю   наведеної  норми закону   визначено,  що  угода,   вчинена   сторонами   і  угода,  яку  вони  насправді вчинили,  повинні  бути   різними   за   своєю    правовою  природою    і повинні  істотно  відрізнятися одна від одної  за  підставами   виникнення, припинення або  набуття   прав і  обов'язків.

В даному випадку,  в повній відповідності до  ст. 655 ЦК України сторони  здійснили   купівлю-продаж   майна, по суті,   відплатний  договір,   за  яким  сторони  виконали  основний  принцип  даного виду правочину  – продавець  передав за  плату  річ,  а  покупець  сплатив  вартість  речі  і  отримав  її  у  власність.

Проте, в обґрунтовування свого позову   прокурор вказує,  що  уклавши   договір  купівлі-продажу  майна,  сторони  вчинили   удаваний правочин,   ціллю  якого  було  приховання   іншого  правочину  –   також договору купівлі-продажу, але не вказує при цьому, яку саме відмінну від договору купівлі-продажу угоду здійснили  сторони спірного договору, що свідчить про неспроможність висновків прокурора.

Крім того, суд вважає, що прокурор абсолютно помилково вказує як передбачуваний об'єкт купівлі-продажу  за угодою, яку на думку прокурора насправді здійснили сторони,  якийсь цілісний майновий комплекс, нібито набутий ТОВ «Вітмет» за рядом окремих договорів купівлі-продажу.

Тим часом, під цілісним майновим комплексом розуміється не група об'єктів нерухомості,  як помилково передбачає прокурор, а  підприємство (або структурний підрозділ), як ЦМК,  який використовується для здійснення підприємницької діяльності (ст. 191 ЦК України).

При цьому, в розумінні вказаної норми закону до складу підприємства, як цілісного  майнового комплексу,  входять всі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгову марку або інше позначення і інші права, якщо інше не встановлене договором або законом.

Аналогічне поняття ЦМК наведено в ст. 4 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» -  цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання.

І нарешті, поняття ЦМК, як активів, сукупність яких забезпечує ведення окремої підприємницької діяльності на постійній і регулярній основі, наведено в Законі "Про податок на додану вартість"  і сумісному наказі Фонду державного майна, Державної комісії з  цінних паперів та  фондового ринку, Антимонопольного комітету "Про затвердження Положення про продаж цілісних майнових комплексів державних підприємств, які по класифікації об'єктів приватизації віднесені до груп В, Г" від 26.07.2002р    № 1336, 222, 226–р.

Крім того, як вбачається судом  з матеріалів справи, відчуження групи об'єктів нерухомості здійснювався ВАТ «Фотон» шляхом проведення біржових торгів, про що свідчить протокол про біржові торги від 01.11.2005р, проведені Кримською універсальною біржею, згідно з яким кожний об'єкт нерухомості було виставлено на продаж як самостійний лот, в зв'язку з чим,  у суду відсутні підстави вбачати удаваність договору купівлі-продажу  від 15.11.2005р   № 44.

Не можуть бути підставою недійсності угоди  також і доводи  прокурора про обмеження дієздатності ВАТ «Фотон» щодо відчуження майна, яке було предметом спірного договору купівлі-продажу, з посиланням на наявність обтяжень  на це майна у вигляді арешту, накладеного постановою державного  виконавця Центрального ВДВС Сімферопольського МУЮ  від 20.09.2005р на  виконання наказу Господарського суду АР Крим від 18.07.2005р про стягнення з ВАТ «Фотон» заборгованості в сумі 324311грн.

Проте, знову ж таки, на порушення ст. 33 ГПК України, ані прокурором, ані позивачем  не надано суду  доказів  перебування відчужуваного за  спірною угодою майна під арештом, за винятком посилань на постанову державного  виконавця від 20.09.2005 року, якою арешт був накладений на все майно  ВАТ «Фотон».

Тим часом,  на підставі ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем за постановою  про арешт майна боржника та оголошення заборони  на його відчуження може бути накладений арешт лише у межах суми стягнення за виконавчими документами.

Але, в даному випадку, суд вбачає, що сума стягнення за виконавчим документом  - 324311грн, навіть з врахуванням виконавчого збору і інших витрат, пов'язаних з проведенням примусового виконання, значно менше за вартість майна ВАТ «Фотон», відображену в статутних і інших документах у розмірі 66854950грн, а отже, дії державного виконавця не можуть вважатися обов'язковими для виконання в розумінні ст. ст. 6, 7 Закону України «Про виконавче провадження»..

Більш того, зі змісту ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», суд вбачає, що при накладенні  арешту державний виконавець  обов’язково  проводить  опис майна боржника та  складає про це акт опису й арешту майна боржника та лише й саме під час  проведення опису й арешту майна боржника державний виконавець вправі оголосити заборону розпоряджатися арештованим майном.

Доказів проведення державним виконавцем опису майна, яке з'явилося предметом спірної угоди, а рівно доказів оголошення заборони розпоряджатися цим майном, передачі його на зберігання або включення  інформації про це до  відповідних реєстрів  обтяжень нерухомого майна,  ані прокурором, ані позивачем – не представлено, що дає суду право зробити висновок про необґрунтованість позову в даній частині.

Також, суд критично  оцінює і посилання в позові прокурора на норми ст. 227 ЦК України щодо  недійсності спірної  угоди, як угоди, вчиненої   відповідачем без відповідного дозволу.

Дана позиція суду ґрунтується на тому,  що за  змістом  вказаної норми закону, під відповідним  дозволом розуміється ліцензія або інший спеціальний дозвіл, який дає право учаснику цивільно-правових відносин на здійснення певних видів діяльності, але до числа таких видів діяльності жодним актом чинного законодавства  не віднесено право здійснення повноважень власника щодо  відчуження належного йому нерухомого майна на підставі договорів  купівлі-продажу.

Також,  суд вважає  необгрунтованими доводи позову прокурора про положення  ст. 75 Господарського кодексу України в тій частині, що ВАТ „Фотон” є державним  комерційним підприємством.

Проте, вказаний довід позову повністю спростовується матеріалами справи, а також тією обставиною, що  правовий режим майна господарського товариства, яким є ВАТ „Фотон”, докорінним чином  відрізняється від організаційно-правової форми та режиму майна державного  комерційного підприємства.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України, викладених в постанові від 13.06.2007р по справі №16576-2006, судом вже були досліджені питання про перебування ВАТ „Фотон” у процесі приватизації, а також, встановлені відповідні обставини про те, яким органом  управління господарським товариством прийняте рішення про відчуження майна за спірною угодою.

Так, судом вже встановлено, що на підставі вимог п. 9.3.5. статуту ВАТ «Фотон» в  редакції від 22.09.2004р, яка була чинною на момент укладення спірного правочину, передбачено обов’язок товариства  погоджувати з Наглядовою радою тільки дії, які стосуються  господарської діяльності акціонерного товариства, що перевищують  10% балансовій вартості активів товариства, а також, встановлено,  що статутний  фонд ВАТ «Фотон» складає 66854950грн, а отже, відчуження першим відповідачем майна на суму 47874грн. за спірним  договором купівлі-продажу  від 15.11.2005р   № 11 не потребує  отримання будь-якої згоди або узгодження збоку Наглядової ради товариства  в особі державного органу управління

Зі змісту п. 9.4 Статуту ВАТ „Фотон” в  редакції від 22.09.2004р, яка була чинною на момент укладення спірного правочину, виконавчим органом Товариства визначено Правління, що здійснює керівництво поточною діяльністю Товариства і діє колегіально, а відповідно до ч.ч. 2, 8, 9 п. 9.4.11. Статуту саме правління колегіально вирішує питання щодо фінансово-господарської діяльності Товариства, в тому числі, приймає рішення щодо розпорядження майном Товариства.

Вказані приписи повністю кореспондуються з вимогами ст. 92 ЦК України щодо повноважень представника юридичної особи, якою в даному випадку під час укладення спірного договору виступив Голова Правління ВАТ „Фотон”.

В матеріалах справи наявний протокол рішення правління ВАТ „Фотон” щодо відчуження майна, в тому числі, за спірним  договором купівлі-продажу  від 15.11.2005р   № 44, в зв’язку з чим, суд доходить до висновку про те, що обсяг повноважень Голови правління ВАТ „Фотон” на укладення спірного договору, а рівно, процедура прийняття відповідним органом управління ВАТ „Фотон” рішення про продаж майна,  цілком  відповідають вимогам закону та статутних документів юридичної особи – продавця за спірним правочином.

За таких  обставин, суд вважає, що при здійсненні спірного правочину  продавець – ВАТ «Фотон»,  як  юридична  особа – власник майна,    діяв  в межах  своєї  правоздатності і дієздатності,  а  прокурор  в  позовній заяві  не обґрунтував  своїх  позовних  вимог   з  посиланням  на норми закону, що через ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України є  підставою для відмови в задоволенні позову як в частині   визнання недійсним  договору  купівлі-продажу  від 15.11.2005р № 44, так і похідної вимоги про повернення сторін в первинне майнове становище.

В судовому засіданні 17.09.2007 року оголошена вступна та резолютивна частині рішення.

Повний текст рішення підписано 21.09.2007 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 44, 49, 77, 82-84 ГПК України,

суд –

ВИРIШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Чумаченко С.А.