ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.07 р.                                                                               Справа № 39/250

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Ба храмовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “СРЗ” м. Маріуполь

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Скіф-Шіппінг” м. Донецьк

про: стягнення 274 991 грн. 16 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Шевчунас М.А. – за довіреністю

від відповідача  : не з’явився

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “СРЗ” м. Маріуполь , звернувся до господарського суду з позовом  до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Скіф-Шіппінг” м. Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 274 991, 16 грн., яка складається з основного боргу в сумі 198 496, 49 грн., 3% річних в сумі 15 267, 69 грн., інфляційної складової в сумі  61 226, 98 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір доручення № 57 від 01.04.2004 р. та додатки до нього, рахунок № 69 від 22.04.2004 р., платіжні доручення № 823 від 22.04.2004 р., № 824 від 23.04.2004 р., акти прийомки-здачі виконаних робіт № 1 від 30.04.2004 р., № 2 від 31.05.2004 р., лист № Ю-2324 від 31.05.2006 р., розрахунок.

В ході розгляду справи позивач, відповідно до ст. 22 ГПК України, уточнив позовні вимоги, змінив предмет позову, визначивши правову природу спірної суми як безпідставно отримане майно.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням уточнень.

Представник відповідача до судового засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, витребуваних документів та доказів не надав, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання.

Проте, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки наявні матеріали справи надають можливість належним чином провести спірну кваліфікацію юридичних правовідносин.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, господарський суд встановив.

01.04.2004 р. між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “СРЗ” м. Маріуполь, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Скіф-Шіппінг” м. Донецьк, укладено договір доручення № 57, який за своїм змістом та правовою природою є саме договором доручення та підпадає під правове регулювання норм статей 1000-1010 ЦК України.

Відповідно до умов Договору позивач доручив, а відповідач прийняв на себе зобов’язання  від імені та за рахунок позивача:

-          вивчити потенційних споживачів послуг та робіт з портової обробки вантажів на території  та причалах Довірителя;

-          провести переговори, узгодити умови та укласти угоди з третіми особами – нерезидентами України у відношенні послуг та робіт з обробки вантажів;

-          передати отримане за укладеними угодами Довірителю та надати звіти щодо виконання доручення за цим Договором.

На виконання до умов Договору, відповідно до положень п.2 ст. 1007 ЦК України, позивач на підставі виставленого відповідачем рахунку № 69 від 22.04.2004 р., перерахував останньому для виконання доручення грошові кошти в сумі 229 123, 00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 823 від 22.04.2004 р. та № 824 від 23.04.2004 р.

Згідно актів здачі-приймання послуг №1 від 30.04.2004 р. та № 2 від 31.05.2004 р. (підписаних та скріплених печатками обох підприємств без зауважень та заперечень) відповідачем відповідно до умов Договору надано послуг на загальну суму 30 626, 51 грн.

Залишок невикористаної відповідачем суми грошових коштів перерахованих позивачем для виконання Договору складає 198 496,49грн.

Відповідно до п. 8.1  - договір укладений строком до 31.12.2004 р. та сторонами пролонгований не був.

Згідно ч. 1 ст. 1008 ЦК України Договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору.

Доказів надання послуг на вказану вище суму або повернення грошових коштів відповідно до положень ст. 1006 ЦК України  відповідачем суду не переставлено.

За приписами ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно.

Зокрема положення навденої статті передбачають, що особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За таких обставин, позовні вимоги в частині повернення безпідставно отриманих коштів в сумі 198 496,49грн. суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також висунуто вимогу щодо стягнення з відповідача суми коштів з урхуванням інфляції в сумі 61226, 98 грн. та 3 % річних в сумі 15 267, 69 грн.

За приписами ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Положення наведеної норми є відсильними (бланкетними) до ст. 536 ЦК України, яка передбачає, обов’язок боржника сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами, при цьому при визначені розміру процентів слід  виходити з положень ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що для зобов’язань, що виникають з підстав передбачених ст. 1212 ЦК України, не визначено строк їх виконання, такий строк слід відраховувати виходячи з положень ст. 530 ЦК України.

31.05.2006 р. позивачем на адресу відповідача направлено претензію № Ю-2324 з вимогою повернути надлишково перераховані кошти, яка залишена останнім без відповіді та задоволення.

За розрахунком позивача, арифметично перевіреного судом, сума трьох процентів річних з простроченої суми за період з моменту виникнення права виоги по 13.07.2007 року становить 15 267, 69 грн.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Наразі підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення інфляційної складової, зокрема, в силу вимог ст. 1212 ЦК України у особи що набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), виникає зобов’язання щодо повернення потерпілому вказаного майна, при цьому термін "майно" у контексті частини 1 статті 1212 містить у собі не тільки майно в розумінні статті 190 ЦК, але і гроші (грошові кошти).

З огляду на наведене, суд вважає за можливе в цій частині застосовувати положення ст. 625 ЦК України та задовольнити позовні вимоги в частині стягнення інфляційної складової в сумі 61 226, 98 грн., нарахованої за період з січня 2005 р. по червень 2007 р.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 1000-1010, 1212-1215  ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “СРЗ” м. Маріуполь – задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Скіф-Шіппінг” м. Донецьк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “СРЗ” м. Маріуполь безпідставно отримані грошові кошти в сумі 198 496, 49 грн., проценти в сумі 15 267, 69 грн., інфляційну складову в сумі  61 226, 98 грн., витрати за державним митом в сумі 2 749 грн. 91 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

В судовому засіданні оголошено повний текст рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя