ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  47/147

01.08.07

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт"

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс"

про                    стягнення 6846,08

Суддя

Представники:
Від позивача:
Від відповідача:

Халілова Н.К. –представник.; Матвеєв Е.А. –представник.;
не з’явився.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача 6240,22 грн. заборгованості (у вигляді вартості безпідставно набутого майна) за Договором №17/01-05 від 18.01.2005 року, 3% річних у сумі –125,14 грн., інфляційних втрат у сумі –480,72 грн., а також витрат по сплаті держмита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 16.06.2007 року було порушено провадження у справі № 47/147 на 18.07.2007 року.

В судовому засіданні 18.07.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 16.06.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 18.07.2007 року представник відповідача не з’явився, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2007 року розгляд справи було відкладено до 01.08.2007 року.

В судовому засіданні 01.08.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав суд позов задовольнити.

Відповідач вимог суду, викладених в ухвалі суду від 16.06.2007 року не виконав, відзив на позовну заяву не надав, і в судове засідання 01.08.2007 року представник відповідача не з’явився.

Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс", заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" (позивачем), в якості дистриб’ютора з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гутс" (відповідачем), в якості постачальника, з –другої, було укладено Договір дистриб’юції (поставки товару) №17/01-05 від 18.01.2005 року (далі Договір), згідно п. 1.1 якого, постачальник (відповідач) зобов’язався передати, а дистриб’ютор (позивач) зобов’язався прийняти і оплатити товар, що поставляється (бакалійна група, фасована в пакети ТМ “Щедрий колос” і продукція в мішках) в асортименті, кількості і по цінам вказаним в накладним, які засвідчують приймання –передачу товару від постачальника до дистриб’ютора і є невід’ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 2.2 Договору сторони погодили, що право власності на товар, а з ним і ризик випадкового знищення останнього переходить від постачальника до дистриб’ютора (позивача) з моменту підписання уповноваженими особами накладних і акту приймання –передачі, які засвідчують передачу товару.

У п. 4.1 Договору сторони узгодили, що загальна сума Договору визначається згідно накладних, які засвідчують приймання –передачу товару від постачальника (відповідача) до дистриб’ютора (позивача).

Так, відповідно до відомості операцій по рахунку дистриб’ютора (позивача) №6311 (розрахунки з постачальниками) у Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" станом на 07.07.2005 року обліковувалась заборгованість перед постачальником (позивачем –Товариством з обмеженою відповідальністю "Гутс") по вищенаведеному Договору №17/01-05 від 18.01.2005 року за поставлений товар на загальну суму –22993,31 грн., що сторонами не заперечувалось, письмових пояснень, заяв, клопотань з цього приводу з загального відділу канцелярії господарського суду міста Києва до сектору №47 по справі №47/147 –не надходило.

Однак, вже з 22.07.2005 року між сторонами було погоджено, що дистриб’ютор (позивач) повертає постачальнику (відповідачу) залишки товару (який було повернуто останньому згідно накладних на повернення товару №190531 від 22.07.2005 року, №189623 від 26.07.2005 року, №190535 від 26.07.2005 року, №189950 від 26.07.2005 року, №188040 від 01.08.2005 року та №195217 від 01.08.2005 року) на загальну суму 77580,27 грн. та відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Гутс"), після прийняття повернутих залишків товару, протягом 02.09.2005 року по 15.03.2006 року сплатив дистриб’ютору (позивачу) за останній –48346,90 грн., що підтверджується відомістю операцій по рахунку дистриб’ютора (позивача) №6311, згідно якої у відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс") станом на початок червня 2007 року (позов дистриб’ютором –позивачем подано до суду 14-ого червня 2007 року) значиться заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" (позивачем) у розмірі –6240,22 грн. (77580,27 грн., як повернуті залишки товару позивачем відповідачу згідно перелічених накладних –22993,31 грн., як заборгованість позивача перед відповідачем станом на 07.07.2005 року за названий товар по Договору дистриб’юції (поставки товару) №17/01-05 від 18.01.2005 року –48346,90 грн., як сплачені відповідачем позивачу кошти за повернутий товар згідно перелічених накладних відповідно до названої відомості операцій по рахунку дистриб’ютора №6311).

В підтвердження наявності у відповідача вищенаведеної заборгованості 31.03.2006 року між сторонами було підписано Акт звірки взаємних розрахунків, згідно якого повноважними представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс" було визначено, що станом на 31.03.2006 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по оплаті вартості переданих залишків товарів у розмірі –6240,22 грн. (77580,27 грн., як повернуті залишки товару позивачем відповідачу згідно перелічених накладних –22993,31 грн., як заборгованість позивача перед відповідачем станом на 07.07.2005 року за названий товар по Договору дистриб’юції (поставки товару) №17/01-05 від 18.01.2005 року – 48346,90 грн., як сплачені відповідачем позивачу кошти за повернутий товар згідно перелічених накладних відповідно до названої відомості операцій по рахунку дистриб’ютора №6311).

В подальшому відповідачу надсилалися позивачем претензія та лист вимога з проханням оплатити кошти за передані залишки товарів на суму –6240,22 грн., відповіді на які, як вбачається з матеріалів справи, позивачу не надходили.

На день розгляду справи у суді (01.08.2007 року), відповідно до розрахунку позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт", згідно Договору дистриб’юції (поставки товару) №17/01-05 від 18.01.2005 року та накладних на повернення товару №190531 від 22.07.2005 року, №189623 від 26.07.2005 року, №190535 від 26.07.2005 року, №189950 від 26.07.2005 року, №188040 від 01.08.2005 року та №195217 від 01.08.2005 року відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю "Гутс") не сплатив позивачу за передані залишки товару –6240,22 грн., 3% річних у сумі –125,14 грн., інфляційні втрати у сумі –480,72 грн.

Статтею 265 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV (із змінами та доповненнями) встановлено, що за   договором   поставки   одна  сторона  -  постачальник зобов'язується передати (поставити)  у  зумовлені  строки  (строк) другій стороні –покупцеві товар (товари), а  покупець зобов'язується прийняти вказаний  товар  (товари)  і  сплатити  за нього певну грошову суму, а умови договорів  поставки  повинні  викладатися  сторонами відповідно  до  вимог  Міжнародних правил щодо тлумачення термінів "Інкотермс".

Цією ж статтею визначено, що реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами  про  договори купівлі-продажу, а до  відносин  поставки,  не  врегульованих  ГК України, застосовуються відповідні положення Цивільного  кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 266 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV (із змінами та доповненнями) визначено, що предметом   поставки   є   визначені   родовими   ознаками продукція,  вироби  з  найменуванням,  зазначеним  у   стандартах, технічних    умовах,    документації    до   зразків   (еталонів), прейскурантах  чи  товарознавчих  довідниках.

Предметом  поставки можуть  бути  також продукція,  вироби,  визначені індивідуальними ознаками, а загальна кількість товарів,  що  підлягають  поставці,  їх часткове співвідношення (асортимент,  сортамент,  номенклатура) за сортами,  групами,  підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються   специфікацією   за  згодою  сторін,  якщо  інше  не передбачено законом.

Стаття 267 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV (із змінами та доповненнями) передбачено, що договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше  одного року (довгостроковий договір) або на  інший  строк, визначений  угодою  сторін.  Якщо в договорі  строк  його  дії  не визначений, він вважається укладеним на один рік.

Статтею 175 частиною 1 Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV (із змінами та доповненнями) встановлено, що майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом  України.

Стаття 193 Господарського кодексу України (із змінами та доповненнями) встановлює, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно до вищевикладеного, статтею 205 Цивільного кодексу України від 16.01.03 №435-VI (із змінами та доповненнями) встановлено, що правочин  може  вчинятися  усно  або  в  письмовій  формі та сторони  мають  право  обирати  форму  правочину,  якщо  інше   не встановлено законом.

Частиною 2 цієї статті визначає, що правочин,  для якого законом  не  встановлена  обов'язкова письмова   форма,   вважається  вчиненим,  якщо  поведінка  сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 664 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI (із змінами та доповненнями) встановлено, що якщо з  договору  купівлі-продажу  не  випливає  обов'язок продавця    доставити    товар   або   передати   товар   у   його місцезнаходженні,  обов'язок  продавця  передати  товар  покупцеві вважається  виконаним  у  момент  здачі  товару  перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Стаття 691 Цивільного кодексу України (із змінами та доповненнями) передбачає, що Покупець зобов'язаний    оплатити   товар   за   ціною, встановленою  у  договорі  купівлі-продажу,  або,  якщо  вона   не встановлена  у  договорі  і не може бути визначена виходячи з його умов,  - за ціною,  що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу,  а  також вчинити за свій рахунок дії,  які відповідно до договору,  актів цивільного законодавства або вимог,  що  звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Стаття 692 Цивільного кодексу України (із змінами та доповненнями) передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,   якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару та покупець  зобов'язаний  сплатити  продавцеві  повну   ціну переданого товару. У разі прострочення  оплати  товару  продавець  має  право вимагати  оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI (із змінами та доповненнями), за договором  поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює  підприємницьку  діяльність,  зобов'язується  передати  у встановлений   строк   (строки)  товар  у  власність  покупця  для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях,  не пов'язаних з особистим,  сімейним,  домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму та до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 1212 Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI (із змінами та доповненнями) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов’язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов’язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов’язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 526 Цивільного кодексу України (із змінами та доповненнями) передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.ст.610, 612 ЦК України (із змінами та доповненнями) порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням   умов,   визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання), а боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його  у  строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора,  він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Статтею 623 ЦК України (із змінами та доповненнями) частиною 1 встановлено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу  України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу  України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" –умови двосторонніх зобов’язань, в тому числі Договору дистриб’юції (поставки товару) №17/01-05 від 18.01.2005 року виконало у повному обсязі, а відповідач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Гутс" –свої зобов’язання по оплаті, зокрема повернутих (переданих) йому позивачем залишків товару –не виконало –ним не було здійснено повної оплати за передані позивачем залишки товару згідно накладних на повернення товару №190531 від 22.07.2005 року, №189623 від 26.07.2005 року, №190535 від 26.07.2005 року, №189950 від 26.07.2005 року, №188040 від 01.08.2005 року та №195217 від 01.08.2005 року у сумі –6240,22 грн. (77580,27 грн., як повернуті залишки товару позивачем відповідачу згідно перелічених накладних –22993,31 грн., як заборгованість позивача перед відповідачем станом на 07.07.2005 року за названий товар по Договору дистриб’юції (поставки товару) №17/01-05 від 18.01.2005 року –48346,90 грн., як сплачені відповідачем позивачу кошти за повернутий товар згідно перелічених накладних відповідно до названої відомості операцій по рахунку дистриб’ютора №6311), що зокрема також було підтверджено сторонами і в Акті звірки взаємних розрахунків, складеного сторонами станом на на 31.03.2006 року, через що на даний час у відповідача перед позивачем існує заборгованість у вищенаведеному розмірі, яка ним не погашена, і яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку, у зв’язку з чим суд визнав вимогу позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за передані відповідачу залишки товару згідно накладних на повернення товару №190531 від 22.07.2005 року, №189623 від 26.07.2005 року, №190535 від 26.07.2005 року, №189950 від 26.07.2005 року, №188040 від 01.08.2005 року та №195217 від 01.08.2005 року в розмірі –6240,22 грн. законною та обґрунтованою, а відтак такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України 16.01.03 №435-VI (із змінами та доповненнями) боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, враховуючи викладене, дійшов висновку, що відповідач свої свої зобов’язання по оплаті, зокрема повернутих (переданих) йому позивачем залишків товару станом на день подачі позову до суду (14.06.2007 року) не виконав, ним не було здійснено повної оплати за передані позивачем залишки товару згідно накладних на повернення товару №190531 від 22.07.2005 року, №189623 від 26.07.2005 року, №190535 від 26.07.2005 року, №189950 від 26.07.2005 року, №188040 від 01.08.2005 року та №195217 від 01.08.2005 року у сумі –6240,22 грн., а позивачем заявлена вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс" згідно вищезгаданих норм Цивільного кодексу України від 16.01.03 № 435-VI (із змінами та доповненнями) та Господарського кодексу України від 16.01.03 № 436-IV (із змінами та доповненнями) інфляційних втрат в сумі –480,72 грн. та 3% річних у розмірі –125,14 грн. (згідно позовної заяви від 14.06.2007 року), але через те, що розрахунок інфляційних втрат та 3% річних здійснений судом перевищує заявлену позивачем до стягнення суму штрафних санкцій, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача в розмірі заявленому останнім у розрахунку суми індексу інфляції та 3% річних доданого до позовної заяви від 14.06.2007 року, а саме: інфляційні втрати в сумі –480,72 грн. та 3% річних в розмірі –125,14 грн., які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс" за невиконання двосторонніх зобов’язань, в частині оплати вартості переданих позивачем відповідачу залишків товару відповідно до накладних на повернення товару №190531 від 22.07.2005 року, №189623 від 26.07.2005 року, №190535 від 26.07.2005 року, №189950 від 26.07.2005 року, №188040 від 01.08.2005 року та №195217 від 01.08.2005 року.

Державне мито і судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу  України, підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу  України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1.          Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс" –задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гутс" (Код 32826815, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул. Басейна, 5б, оф. №26, р/р №2 в АК “Промислово-фінансовий банк” м. Києва, МФО 320906), а у випадку відсутності коштів –з будь-якого рахунку виявленого державним виконавцем під час виконання судового рішення, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпродукт" (Код 24082043, місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Ушинського, 28, р/р №0148 в АКБ «Мрія»м. Києва, МФО 321767) суму заборгованості в розмірі 6240 (шість тисяч двісті сорок) грн. 22 коп.,  інфляційних втрат в сумі –480 (чотириста вісімдесят) грн. 72 коп., 3% річних в розмірі –125 (сто двадцять п’ять) грн. 14 коп., а також 102 (сто дві) грн. 00 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.   Видати накази відповідно до ст. 116 ГПК України.

4.          Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                       Станік С.Р.