СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.07                                                                                 Справа № 14/226пд.

Суддя Лісовицький Є.А., розглянувши матеріали справи  за позовом  Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком”в особі Сєвєродонецького Центру електрозв’язку №7 Луганської філії, м. Сєвєродонецьк, Луганської обасті

до Відкритого акціонерного товариства “Сєвєродонецький приладобудівний завод”, м. Сєвєродонецьк, Луганської області

про  спонукання укласти додаткову угоду

при секретарі судового засідання Шапошниковій О.М.

в присутності представників сторін:

від позивача – Васюк О.М., довіреність № 1183 від 05.08.05;

від відповідача – Горшков В.В., довіреність № б/н від 18.10.06,

Сторонами  подано клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задовольняється судом.

Суть справи: позивачем  заявлено вимоги про спонукання відповідача укласти додаткову угоду від 02.01.07. до договору №27 від 13.08.02.

Відповідач заперечує проти позову з мотивів, викладених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін суд, -

В С Т А Н О В И В:

13 серпня 2002 року між сторонами у справі укладено договір №27 про взаємовідносини підприємств зв'язку.

Згідно  з  п.   1   Договору  позивач  зобов'язався   виділити  точки   включення з’єднувальних ліній від АТС відповідача, встановлених за адресою: м. Сєвєродонецьк вул. Новікова, 2: для вихідного місцевого зв'язку - 27 точок; вхідного місцевого зв'язку - 23 точки; вхідного міжміського зв'язку - 9 точок. Оплата за надані позивачем  послуги здійснювалася відповідачем згідно з пунктом 10 Договору, в редакції від 06.05.2004 у відповідності з п. 67 ст. 10 Розділу 1 Граничних тарифів на основні послуги зв'язку, затверджені Наказом Держкомзв'язку України та інформатизації України зі змінами  внесеними наказом Держкомзв’язку України №155 від 21.08.2003 року і становила 600 грн. на місяць.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №624 від 30.06.2006 року були внесені зміни до Граничних тарифів, а Наказом Міністерства транспорту і зв'язку України №1104 від 23.11.2006 року, який набрав законної сили з 01.01.2007 року, Граничні тарифи визнані такими, що втратили чинність.

Позивач вважає, що з 01  січня  2007 року розмір оплати за послуги зв'язку за Договором №27 від 13.08.2002 року між сторонами не визначений.

Відповідно до п. 5 статті 38, та п. 1 статті 66 Закону України ВАТ „Укртелеком" має право самостійно установлювати тарифи на телекомунікаційні послуги, що ним надаються. 29 грудня 2006 року наказом №613 ВАТ „Укртелеком" затвердив тарифи на користування місцевою телефонною мережею ВАТ „Укртелеком".

У зв'язку з тим, що розмір оплати за договором №27 між сторонами з 01.01.2007 року на думку позивача невизначений, 02.02.2007 року позивач направив відповідачеві проект договору №15 від 02.01.2007 року про взаємоз'єднання телекомунікаційної мережі ВАТ „Укртелеком" та ВАТ „Сєвєродонецький приладобудівний завод". Однак, відповідач не погодився укласти договір №15, пославшись на те, що по тому ж предмету між сторонами укладено Договір №27 від 13.08.2002 року.

Позивачем відповідачеві була направлена додаткова угода від 02.04.2007 року до Договору №27. Однак, відповідач не підписав дану додаткову угоду.

Позивач звернувся з позовом про спонукання відповідача укласти додаткову угоду від 02.01.07. до договору №27 від 13.08.02.

Оцінивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.188 ГК України зміна    та    розірвання    господарських   договорів   в односторонньому порядку не допускаються,  якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона  договору,  яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором.

Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У   разі   якщо   сторони  не  досягли  згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору  або  у  разі   неодержання   відповіді   у встановлений   строк   з   урахуванням   часу   поштового   обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позивач вважає, що у договорі від 13.08.02 № 27 з 01.01.07 відсутня суттєва умова –розмір оплати за спожиті послуги, оскільки  наказом Міністерства транспорту та зв'язку України №624 від 30.06.2006 року були внесені зміни до Граничних тарифів, а Наказом Міністерства транспорту і зв'язку України №1104 від 23.11.2006 року, який набрав законної сили з 01.01.2007 року, Граничні тарифи визнані такими, що втратили чинність.

Між тим, договір від 13.08.02 не містить положень щодо автоматичної зміни розміру платежу у випадку скасування Граничних тарифів на основні послуги зв'язку, затверджених Наказом Держкомзв'язку України та інформатизації України зі змінами  внесеними наказом Держкомзв’язку України №155 від 21.08.2003 року.

Отже сторони визначили вартість послуг на рівні, що встановлювався даними Граничними тарифами і та обставина, що згодом цей  акт втратив силу, не впливає на розмір оплати за надані послуги.

Дана обставина також підтверджується тим, що відповідач сплачував, а позивач приймав платежі за договором у розмірі 600 грн. на місяць за січень-квітень 2007 року.

Цими діями спростовуються твердження позивача щодо невизначеності розміру платежу.

Таким чином, позивач просто захотів збільшити розмір оплати за послуги і звернувся з такою пропозицією до відповідача.

Відповідач таку пропозицію не прийняв.

Згідно ст. 179 ГК України укладення   господарського  договору  є  обов'язковим  для сторін,  якщо він заснований на державному  замовленні,  виконання якого   є  обов'язком  для  суб'єкта  господарювання  у  випадках, передбачених  законом,  або  існує  пряма  вказівка  закону   щодо обов'язковості  укладення  договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади  або  органів  місцевого самоврядування.

Як зазначає позивач, розмір оплати за послуги, які ним надаються відповідачу за договором від 13.08.02, не регулюється державою. Він самостійно встановив новий розмір та запропонував відповідачу його сплачувати.

Отже відсутні підстави, визначені ст.179 ГК України для обов’язкового прийняття відповідачем даної пропозиції позивача.

Таким чином, сторони договору № 27 від 13.08.02 вільні у вирішенні питання щодо розміру оплати за спожиті послуги і за відсутності згоди відповідача на збільшення оплати його не можна примусити підписати додаткову угоду про збільшення (зміну) оплати.

За таких підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 85 ГПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача.

У судовому засіданні 06.08.07 було оголошено лише вступну і резолютивну частину рішення. Дане рішення набирає законної сили після  закінчення  10-ти денного строку з дня його  підписання.

Дата підписання рішення 13 серпня 2007 р.

Суддя                                                                                               Є.А.Лісовицький