ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007 р.
№ 16/444

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                           Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:

Семененко Л.М.
Амірова Ю.В.

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

на рішення
господарського суду м.Києва від 12 березня 2007 р.

у справі
№ 16/444

за позовом
комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до
акціонерного товариства закритого типу "Спеціальне науково-реставраційне проектно-будівельно-виробниче акціонерне товариство "Україна-реставрація"

про
виселення

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 р. позивач звернувся в суд з позовом про виселення відповідача з нежилого приміщення загальною площею 33,2 м2 у будинку № 3 літера "Б" в пров. Ярославському та повернення цього приміщення позивачу.

Рішенням господарського суду м.Києва від 12.03.2007 р. (суддя Літвінова М.Є.) в задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, а справу передати на новий розгляд.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1992 р. № 26 будинок №3, літера "Б" в пров.Ярославський в м.Києві віднесено до комунальної власності м.Києва (а.с.4-11).

На підставі договору купівлі-продажу від 03.09.2005 р. відповідач є власником є власником нежитлових приміщень загальною площею 350,90 м2, розташованих у вказаному будинку, та переданих йому за актом прийому-передачі від 12.09.2005 р. (а.с.68-72).

Спірними приміщеннями, з яких просить позивач виселити відповідача, є дві кімнати площею 14,3 м2 і 5,5 м2, а також місця загального користування площею 13,9 м2, що знаходяться на цокольному поверсі будинку. Загальна площа спірних приміщень становить 33,3 м2.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, позивачем відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не підтверджено належними доказами позовні вимоги.

Крім того, в спірних приміщеннях знаходяться теплопункт, електрощитові, інше технічне обладнання, тобто вони є допоміжними приміщеннями будинку, а тому мають використовуватись всіма власниками приміщень будинку спільно.

Такі висновки суду зроблені відповідно до вимог процесуального закону і грунтуються на зібраних у справі доказах.

Зокрема, як вбачається з наявних в матеріалах справи планів по поверхах, виготовлених у різні роки Київським МБТІ, площі спірних кімнат різняться.

Так, на планах, виготовлених у 1997 р., 2005 р., 2006р.  вони вказані 15,5 м2 та 5 м2 (а.с. 102, 113, 74), така ж їх площа зазначена і в акті прийому –передачі нежилих приміщень від 12.09.2005 р., складеного відповідно до п.4.2 договору купівлі-продажу від 03.09.2005 р., на підставі якого відповідач став власником частини будинку в пров. Ярославському,3 "Б" в м.Києві.

Проте, в плані, виготовленому в 2002 р. площа цих же кімнат зазначена як  14,3 м2 і 5,5 м2 (а.с.101).

Разом з тим з усіх планів вбачається, що це ті ж самі кімнати.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, вказані кімнати належать відповідачу на праві власності на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу і вимоги позивача про виселення його з цих кімнат є безпідставними.

Доводи касаційної скарги про те, що суд не з’ясував законність виникнення у відповідача права власності на спірні приміщення не заслуговують на увагу, оскільки вказане питання не було предметом позову.

Позивачем не заперечувались доводи відповідача про те, що в технічних приміщеннях площею 13,9 м2 знаходиться обладнання, необхідне для експлуатації всього будинку (електрощитові, теплопункт), і саме відповідач є стороною договорів з відповідними організаціями на постачання теплової, електричної енергій до будинку, і, відповідно, повинен мати доступ до відповідного обладнання, що знаходиться там.

За таких обставин доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і підстав для скасування рішення суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м.Києва від 12 березня 2007 р. у справі за № 16/444 –без змін.

Головуючий                                                              В.І. Дерепа

Судді                                                                          Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко