КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2007                                                                                           № 39/348

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Губенко Н.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Базіс А.С. – директор;

від відповідачів - 1. повідомлений, але не з’явився;

2. Костишена В.Л. – юрисконсульт (дов. № 130 від 14.12.2006);

від третьої особи - Толок Л.В. – головний спеціаліст (дов. № 31-1/875 від 18.12.2006),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства „Інвестцентр”

на рішення Господарського суду м.Києва від 06.02.2007

у справі № 39/348

за позовом                               Приватного підприємства „Інвестцентр”

до                                                   1. Державного комплексного торговельного підприємства „Хрещатик”;                                             2. Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

третя особа відповідача           Міністерство аграрної політики України

про                                                  зобов’язання усунути перешкоди у користуванні приміщенням

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.04.2007 за клопотанням сторін та відповідно до ст.ст. 69, 99 ГПК України строк розгляду апеляційної скарги продовжено.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.02.2007 у справі №39/348 у задоволенні позову Приватного підприємства „Інвестцентр” до Державного комплексного торговельного підприємства „Хрещатик” та Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву про зобов’язання усунути перешкоди у користуванні приміщенням відмовлено повністю.

Судове рішення мотивоване тим, що: 30.03.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву, за договором орендодавець, та Приватним підприємством „Інвестцентр”, за договором орендар, укладено договір оренди № 2961 нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 199,90 кв.м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24 (частина міжколонного простору), яке перебуває на балансі Державного комплексного торговельного підприємства „Хрещатик”; оскільки відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України від 07.09.2004 № 324 „Про перелік державних підприємств і організацій, що належать до сфери управління Мінагрополітики України” ДКТП „Хрещатик” належить до сфери управління Мінагрополітики України, орендодавець отримав згоду останнього на укладення договору оренди (лист від 27.03.2006 № 37-24-1-15/4699) та повідомив листом № 30-04/2560 від 30.03.2006 ДКТП „Хрещатик” і Мінагрополітики України про укладення договору оренди з ПП „Інвестцентр”; таким чином, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що договір оренди № 2961 від 30.03.2006 було укладено з дотриманням вимог чинного законодавства; місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПП „Інвестцентр” про усунення перешкод у користуванні приміщенням та звільнення його від сплати орендної плати за період з дати підписання договору оренди до фактичного набуття права користування приміщенням не підлягають задоволенню, оскільки відповідач відповідно до ст. 33 ГПК України не надав доказів на підтвердження порушення його прав щодо користування спірним приміщенням з боку ДКТП „Хрещатик” та Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву, так само як і доказів того, що нерухоме майно, передане йому в оренду, не використовувалось ним з незалежних від нього обставин.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2007 у справі № 39/348 повністю з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Заявник зазначає, що висновок місцевого господарського суду про ненадання позивачем доказів відповідно до ст. 33 ГПК України на підтвердження порушення його права на користування спірним приміщенням з боку відповідачів не відповідає обставинам справи з огляду на наступне: під час розгляду спору позивач повідомив, що доступ до орендованого ним приміщення є неможливим у зв’язку із тим, що частина міжколонного простору була перекрита залізними воротами, на підтвердження чого позивач надав в судовому засіданні фотокартки, які були залучені до матеріалів справи; крім того, в судовому засіданні представник відповідача-1 підтверджував факт неможливості використання спірного приміщення позивачем; у зв’язку із тим, що відповідач-1 є балансоутримувачем орендованого нерухомого майна і відповідає за його стан, позивач неодноразово звертався до відповідача-1 з вимогою усунути перешкоди у користуванні приміщенням, копії претензій, з якими позивач звертався до відповідача-1, були надані позивачем для залучення до матеріалів справи.

Таким чином, заявник стверджує, що надані ним докази не були повно та об’єктивно розглянуті місцевим господарським судом, що є порушенням положень ст. 43 ГПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-2 заперечує проти доводів скарги та просить рішення Господарського суду м. Києва від 06.02.2007 у справі № 39/348 залишити без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на наступне: твердження позивача про те, що він звертався з претензіями про усунення перешкод у користуванні приміщенням до відповідача-1, не можуть бути прийнятими судом до уваги, оскільки відповідач-1 не є стороною за договором оренди № 2961 від 30.03.2006; в свою чергу, до відповідача-2 позивач звернувся з вищезазначеною претензією лише 11.10.2006, тобто після порушення місцевим господарським судом провадження у справі; таким чином, позивач не довів, яким чином відповідач-1 та відповідач-2 порушили його права за договором оренди № 2961 від 30.03.2006.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, колегія суддів встановила наступне.

30.03.2006 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по місту Києву (за договором орендодавець) та Приватним підприємством „Інвестцентр” (за договором орендар) був укладений договір оренди  № 2961 нерухомого майна, що належить до державної власності (далі – договір оренди).

Згідно із пунктом 1.1 договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно загальною площею 199,90 кв. м. розміщене за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24 (частина міжколонного простору), що знаходиться на балансі Державного комплексного торговельного підприємства „Хрещатик”, майно передається в оренду з метою здійснення торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 10.1 договору оренди встановлено, що цей договір укладено строком на 11 (одинадцять) місяців з 30.03.2006 по 28.02.2007.

30.03.2006 між сторонами за договором оренди був підписаний акт приймання- передачі  в оренду нерухомого майна за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24.

29.09.2006 Приватне підприємство „Інвестцентр” звернулося з позовом до Господарського суду м. Києва, в якому просило зобов’язати Державне комплексне торговельне підприємство „Хрещатик” усунути перешкоди у користуванні приміщенням, що орендується позивачем та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24 та звільнити  Приватне підприємство „Інвестцентр” від орендної плати за період з дати підписання договору до фактичного набуття права користування приміщенням у зв’язку з тим, що через бездіяльність ДКТП „Хрещатик” не було можливості фактично використовувати орендоване приміщення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що після підписання договору оренди та акту приймання-передачі виникли перешкоди, які заважають позивачу здійснювати фактичне використання орендованого приміщення, оскільки частина міжколонного простору, орендована позивачем, забезпечує прохід  з вулиці Хрещатик до будинків, розташованих у дворі, що спричиняє постійне використання її сторонніми особами, будь-які намагання позивача обмежити доступ сторонніх осіб на територію орендованих ним приміщень не змогли бути реалізованими, неможливість огородити міжколонний простір спричинило ситуацію, коли позивач не може використовувати орендовані приміщення відповідно до їх призначення.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 06.02.2007 у справі № 39/348 у задоволенні позову Приватного підприємства „Інвестцентр”  відмовлено.

Згідно із ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Частина 1 ст. 32 ГПК України встановлює, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Разом з тим, якщо подані сторонами докази є недостатніми, господарський суд зобов’язаний витребувати від підприємств та організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, як це передбачено ч. 1 ст. 38 ГПК України.

З метою з’ясування всіх обставин справи апеляційний господарський суд ухвалою від  03.04.2007 зобов’язав позивача надати докази, підтверджуючі чинення перешкод у користуванні орендованим приміщенням, а Регіональне відділення  Фонду державного майна України по місту Києву – письмові пояснення з приводу можливості чи неможливості використання позивачем об’єкту оренди за призначенням.

На вимогу ухвали суду Регіональне відділення  Фонду державного майна України по місту Києву надало додаткові пояснення від 17.04.2007 № 30-10/2815, в яких повідомило про те, що 19.12.2006 за взаємною згодою сторін в зв’язку з неможливістю використання орендарем орендованого приміщення та на підставі листів ДКТП „Хрещатик” № 30/10-06 від 30.10.2006 та ДП „Агроспецсервіс” № 54-11/173 від 19.12.2006, в яких зазначено, що за період з дати підписання договору № 2961 та до 19.12.2006 приміщенням міжколонного простору орендар  не користувався, між Регіональним відділенням  Фонду державного майна України по місту Києву та Приватним підприємством „Інвестцентр” було укладено договір про розірвання договору оренди № 2961 від 30.03.2006.

Із змісту наданого відповідачем 2 договору від 19.12.2006 про розірвання договору оренди № 2961 від 30.03.2006 вбачається, що: чинність договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 2961 від 30.03.2006 достроково припинено за взаємною згодою сторін в зв’язку з неможливістю використання орендарем орендованого за договором оренди № 2961 нерухомого майна в період вказаний у листі ДКТП „Хрещатик” № 30/10-06 від 30.10.2006 та листі ДП „Агроспецсервіс” № 54-11/173 від 19.12.2006; договір вважається розірваним з 19.12.2006.

За актом приймання-передачі з оренди нерухомого майна  за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24  від 19.12.2006 орендар повернув об’єкт оренди орендодавцю.

З огляду на те, що сторони дійшли згоди про розірвання договору оренди з 19.12.2006, спірне приміщення 19.12.2006 передане орендодавцю за актом приймання-передачі,  колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов’язання усунути перешкоди  у користуванні приміщенням, яке орендується позивачем та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24 підлягають припиненню на підставі пункту 1-1 ст. 80 ГПК України, оскільки предмет спору між сторонами відсутній.

Що стосується позовних вимог про звільнення Приватного підприємства „Інвестцентр” від орендної плати за період з дати підписання договору до фактичного набуття права користування приміщенням у зв’язку з тим, що через бездіяльність ДКТП „Хрещатик” не було можливості фактично використовувати орендоване приміщення колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про їх задоволення, враховуючи наступне.

Згідно із частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Частиною 6  статті 762 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач звільняється від плати за весь час,  протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Регіональне відділення  Фонду державного майна України по місту Києву, підписавши договір від 19.12.2006 про розірвання договору оренди № 2961 від 30.03.2006, в якому підставою розірвання договору за згодою сторін зазначило саме неможливість використання орендарем орендованого за договором оренди майна, тобто погодилося з тим, що орендар не міг користуватися об’єктом оренди за договором оренди. При цьому в договорі від 19.12.2006 про розірвання договору оренди орендодавець погодився також і з періодом, протягом якого орендар не міг користуватися об’єктом оренди, а саме з 30.03.2006 по 19.12.2006, тому як в тесті вказаного договору послався на лист ДКТП „Хрещатик” № 30/10-06 від 30.10.2006 та на лист ДП „Агроспецсервіс” № 54-11/173 від 19.12.2006, в яких останні повідомляли Регіональне відділення  Фонду державного майна України по місту Києву, що за період з 30.03.2006 по 19.12.2006 приміщенням міжколонного простору площею 199,9 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24, що знаходилось на балансі ДКТП „Хрещатик” та  на балансі ДП „Агроспецсервіс”  орендар не користувався.

Отже, оскільки позивач не міг використовувати орендоване приміщення протягом періоду з  30.03.2006 по 19.12.2006 через обставини, за які він не відповідає, то відповідно до частини 6  статті 762 Цивільного кодексу України він звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним.

Викладене вище свідчить про неповне з’ясування судом обставин справи, які мають суттєве значення для справи, що є порушенням вимог ст. 43 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 29.12.1976 року „Про судове рішення” із змінами, внесеними постановами Пленуму від 24.04.1981 року № 4, від 25.12.1992 року № 13, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскаржуване рішення цим вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню.

Частиною 2 ст. 49 ГПК України передбачено що, якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї державне мито незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки позивач повідомив Регіональне відділення  Фонду державного майна України по місту Києву про неможливість використання орендованого приміщення листом від 02.10.2006 після звернення з позовом до господарського суду, тобто спір був доведений до господарського суду з вини позивача, то колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що витрати зі сплати державного мита слід покласти на позивача.

Керуючись п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 06.02.2007 у справі №39/348 скасувати повністю, виклавши резолютивну частину рішення в наступній редакції:

„Позов задовольнити частково.

Звільнити Приватне підприємство „Інвестцентр” від орендної плати в період з дати підписання договору 30.03.2006 по 19.12.2006 у зв’язку з неможливістю  використання орендованого приміщення через обставини, за які він не відповідає.

Провадження у справі в частині позовних вимог щодо зобов’язання усунути перешкоди  у користуванні приміщенням, що орендується позивачем та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 24  припинити.”

2. Матеріали справи № 39/343 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

11.06.07 (відправлено)