КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2007                                                                                           № 30/91

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Лосєва  А.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Цимбаліст В.В. – дов. №155/11-318 від 18.09.2006р.;

від відповідача - не з’явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації "Міське фізкультурно-спортивне товариство "Україна"

на рішення Господарського суду м.Києва від 05.04.2007

у справі № 30/91

за позовом                               Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація"

до                                                   Громадської організації "Міське фізкультурно-спортивне товариство "Україна"

про                                                  виселення та повернення нежилого приміщення

Розпорядженням заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 21.06.2007р. було змінено склад суду та передано справу для здійснення апеляційного провадження колегії у наступному складі: головуючий суддя Лосєв А.М., судді Гарник Л.Л., Розваляєва Т.С.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про виселення відповідача з нежилого приміщення в будинку №1/2 літ. А по вул. Басейній/Крутий узвіз загальною площею 192,80 кв. м та повернення вказаного приміщення позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач користується нежилим приміщенням після закінчення терміну дії Договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва № 06/1437 від 15.04.2004р.

Представник відповідача відзиву на позов не надав та лише в усних поясненнях зазначив про те, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Рішенням Господарського суду міста Києва по справі №30/91 від 05.04.2007р. позов було задоволено, прийнято рішення про виселення відповідача з нежилого приміщення в будинку №1/2 літ. А по вул. Басейній/Крутий узвіз, площею 192,80 кв.м. та зобов’язання відповідача повернути зазначене приміщення позивачу

Не погоджуючись із вказаним Рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати Рішення Господарського суду міста Києва по справі №30/91 від 05.04.2007р., прийнявши нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 05.03.2007р. про порушення провадження у справі №30/91 позивача було зобов'язано надати відзив на позовну заяву

Обґрунтовуючи вимоги та доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає про те, що 05.04.2007р. представник відповідача Климов В.М. в усному порядку просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату, у зв’язку з відсутністю належного представника і неможливістю надати відзив на позовну заяву

Відповідач зазначає, що в порушення ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції не задовольнив клопотання представника відповідача, чим фактично позбавив відповідача можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ч.2 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, надати відзив на позов.

На думку відповідача, це привело до порушення принципу забезпечення всебічного, повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та дослідження доказів і дотримання принципу змагальності господарського процесу.

Відповідач зазначає, що судом першої інстанції не були досліджені наступні обставини:

- Договір оренди був припинений не внаслідок закінчення строку його дії, а  за рішення Київської Міської ради №525/582 від 21.12.2006р.;

- відповідач, згідно з п.5.4 Договору оренди, після закінчення терміну його дії має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору, за умови належного виконання своїх обов язків за цим Договором;

- позивачем протягом 2006 року кожного місяця підписувався акт обстеження нежилих приміщень, які займав відповідач за Договором оренди. В даних Актах позивач вказував ціль використання як "орендуються згідно з договором оренди від 15.04.2004р. №06/1437”;

- суд неправомірно застував приписи ст. 785 Цивільного кодексу України, оскільки в строк з січня 2006р. по січень 2007р. ніяких попереджень про відмову від укладання договору оренди на новий строк з боку позивача до відповідача не надходило, у зв’язку з чим, на думку відповідача, згідно ст. 882 Цивільного кодексу України Договір оренди вважався укладеним і таким, що не був припиненим на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2007р. апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні 13.06.2007р.

12.06.2007р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшла заява б/н від 12.06.2007р., в якій він зазначає про неможливість забезпечити явку повноваженого представника у судове засідання та просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

Представник позивача не заперечував проти клопотання відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.06.2007р. клопотання відповідача б/н від 12.06.2007р. було задоволено, розгляд справи було відкладено на 27.06.2007р.

27.06.2007р. до Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 26.06.2007р., в якому він зазначає про те, що 26.06.2007р. звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про скасування п.1, п.2 Додатку №1 рішення Київської Міської ради №525/582 від 21.12.2006р. щодо відмови та позбавлення переважного права Громадської організації “Міське фізкультурно спортивне товариство “Україна” на продовження Договору оренди від 15.04.2004р. Оскільки рішення суду по справі за вищевказаним позовом матиме суттєве значення для вирішення спору по справі №30/91, просить суд зупинити провадження по справі №30/91 до вирішення пов'язаної з нею справи за позовом Громадської організації “Міське фізкультурно спортивне товариство “Україна” до Київської міської ради про скасування п.1, п.2 Додатку №1 рішення Київської Міської ради №525/582 від 21.12.2006р.

На підтвердження викладеного, відповідачем додано до клопотання  копію позовної заяви б/н від 26.06.2007р. з відбитком штампу Господарського суду міста Києва про її прийняття

Представник позивача заперечував проти клопотання відповідача, просив суд відмовити в його задоволенні.

Частиною 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зважаючи на те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження саме порушення провадження у справі за позовом Громадської організації “Міське фізкультурно спортивне товариство “Україна” до Київської міської ради про скасування п.1, п.2 Додатку №1 рішення Київської Міської ради №525/582 від 21.12.2006р., а подані докази свідчать лише про факт подання позову до суду, підстави для зупинення провадження у справі відсутні.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу від відповідача до суду не надходило. Про місце, дату та час судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, про що він сам зазначає в клопотанні б/н від 26.06.2007р. про зупинення провадження у справі №30/91.

Згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони, зокрема, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії, брати участь в господарських засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення господарському суду та ін.

Оскільки відповідач своїми процесуальними правами не скористався, у судове засідання не з’явився, а також враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана судом обов’язковою, відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в її задоволенні та залишити без змін Рішення Господарського суду міста Києва по справі №30/91 від 05.04.2007р. як таке, що прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

15.04.2004р. між Комунальним підприємством “Київжитлоспецексплуатація” (Орендодавець) та Громадською організацією Міське фізкультурно-спортивне товариство «Україна» (Орендар) було укладено Договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади міста Києва №06/1437 (далі за текстом - Договір).

Відповідно до п.1.1, п.2.1 Договору, Орендодавець на підставі рішення Київської міської ради VII сесії  XXIV скликання від 15.04.2004р. №173/1383 (додаток 2 пункт 19) передає, а Орендар приймає в оренду нежиле приміщення загальною площею 192,80 кв. м., розташоване за адресою: вул. Басейна/Крутий узвіз, буд.. Ѕ літ. А для розміщення підрозділів.

В п.3.1 Договору визначено, що за користування об’єктом оренди Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати в порядку використання орендної плати, затвердженої рішенням Київської міської ради від 05.07.2001р. №366/1342 та рішенням Київської міської ради від 15.04.2004р. №173/1383, місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід’ємною частиною цього договору (додаток №3) на дату підписання Договору становила 4 355,80 грн.

Згідно з п.3.5 Договору, орендна плата сплачується Орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами акту приймання-передачі при поверненні об’єкту оренди Орендодавцеві.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що останній вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє з 15.04.2004р. по 13.04.2005р.

Після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради (п.9.3 Договору).

Орендар після закінчення терміну дії цього Договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору, за умови належного виконання своїх обов’язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київрада (п.5.4 Договору).

У разі закінчення строку Договору або при його розірванні Орендар зобов’язаний за актом приймання-передачі повернути об’єкт оренди Орендодавцю у стані, в якому перебував об’єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об’єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період дії договору оренди (п.7.5 Договору оренди).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” позивач направив на адресу відповідача лист №155/05-618, в якому повідомляв останнього про те, що строк дії Договору оренди №06/1437 від 15.04.2004р. закінчився та просив звільнити орендоване нежиле приміщення загальною площею 192,80 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Басейна/Крутий узвіз, 1/2 літ. А. Проте, позивач зазначає, що відповідач, незважаючи на закінчення терміну дії Договору оренди, продовжує займати спірне приміщення.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 17 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №2269-ХІІ від 10.04.1992р. (із змінами та доповненнями), термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до п.2 ст. 26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

В ст. 27 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Окрім того, умовами Договору, а саме п.7.5, передбачено обов'язок відповідача після закінчення строку дії Договору звільнити орендоване приміщення і передати його за актом позивачу.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає про те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, тоді як відповідно до ст. 33 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що строк дії Договору оренди №06/1437 від 15.04.2004р. закінчився, позивач не бажає його продовжувати, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що в судовому засіданні 05.04.2007р. представником відповідача було заявлене усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, але суд відмовив в його задоволенні та прийняв рішення по справі, чим, на думку відповідача, порушив його процесуальні права, встановлені ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, колегія суддів вважає за необхідне відзначити наступне.

Відповідно до ст. 811 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні, а також про огляд і дослідження письмових або речових доказів у місці їх знаходження складається протокол.

У протоколі судового засідання зазначаються:

1) рік, місяць, число і місце судового засідання;

2) найменування суду, що розглядає справу, та склад суду;

3) номер справи і найменування сторін;

4) відомості про явку в судове засідання представників сторін, інших учасників судового процесу або про причини їх неявки;

5) відомості про роз'яснення господарським судом сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, їх процесуальних прав і обов'язків, зокрема, права заявляти відводи, та попередження перекладача про відповідальність за завідомо неправильний переклад, судового експерта - за дачу завідомо неправильного висновку або відмові від дачі висновку;

6) усні заяви і клопотання сторін та інших осіб, які беруть участь у справі;

7) усні роз'яснення судовими експертами своїх висновків і відповіді на поставлені їм додаткові запитання.

Протокол веде секретар судового засідання.

Протокол у триденний строк підписують суддя (суддя - головуючий у колегії суддів) і секретар судового засідання.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з протоколами і протягом п'яти днів після їх підписання подавати письмові зауваження з приводу допущених у протоколах неправильностей або неповноти протоколу. Зауваження на протоколи у всіх випадках долучаються до матеріалів справи.

З матеріалів справи, а саме протоколу судового засідання від 05.04.2007р., вбачається, що заяв або клопотань до суду надано не було і саме за згодою сторін, зокрема відповідача, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №30/91. Зауваження на протокол судового засідання в матеріалах справи відсутні.

Відносно посилання відповідача на те, що судом не було досліджено та не надано належної оцінки Рішенням Київської міської ради №464/3040 від 30.06.2005р., яким продовжено строк Договору оренди на 364 дні до 12.04.2006р., та №23-1/3114 від 02.02.2006р., яким продовжено строк Договору оренди до 11.04.2007р., в результаті чого, на думку відповідача, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про закінчення строку дії Договору оренди 13.04.2005р., колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Рішення Київської міської ради №464/3040 від 30.06.2005р. та №23-1/3114 від 02.02.2006р., про які зазначає відповідач в апеляційній скарзі, не подавались ним при розгляді справи в суді першої інстанції і в апеляційній скарзі не наведено обґрунтування, чим саме була зумовлена неможливість їх подання для врахування судом при прийнятті рішення по справі.

Окрім того, до апеляційної скарги відповідачем надано лише вибіркові витяги з  вказаних рішень Київської міської ради, зокрема, копії першої сторінки та аркуш 3 додатку 2 до рішення, номер та дата складання якого не вказано, з яких неможливо встановити щодо якого саме періоду та якого Договору було продовжено строк дії оренди.

В матеріалах справи наявна копія Рішення Київської міської ради №525/382 від 21.12.2006р. та витяг з Додатку №1 до нього, з якого вбачається, що відповідачу було відмовлено в продовженні строку дії оренди приміщення, розташованого за адресою: вул. Басейна/Крутий узвіз, буд. Ѕ літ. А у м. Києві. Факт існування даного рішення не заперечується відповідачем в апеляційній скарзі.

Таким чином, навіть якщо припустити, що строк дії Договору оренди було продовжено рішенням Київської міської ради №464/3040 від 30.06.2005р. до 12.04.2006р., а рішенням №23-1/3114 від 02.02.2006р. - до 11.04.2007р., то відповідно до Рішення Київської міської ради №525/382 від 21.12.2006р. в задоволенні заяви відповідача про продовження строку дії оренди було відмовлено, а тому, на момент звернення позивача з позовом про виселення та повернення нежилого приміщення, відповідач не мав права займати вказане нежиле приміщення.

У відповідності до ст. 32 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди.

Частиною 2 ст. 2 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, встановлено, що державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Укладаючи Договір, сторони погодили всі істотні умови вказаного Договору.

Пунктом 9.3 Договору встановлено, що після закінчення строку дії цього Договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київської міської ради.

Згідно з п.5.4 Договору дозвіл на продовження строку оренди надає Київрада.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження наявності законних підстав для використання нежилого приміщення, розташованого за адресою: вул. Басейна/Крутий узвіз, буд. Ѕ літ. А у м. Києві, принаймні після прийняття Рішення Київської міської ради №525/382 від 21.12.2006р.

Згідно з ч.1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до п.7.5 Договору, в разі закінчення строку Договору або при його розірванні Орендар зобов’язаний за актом приймання-передачі повернути об’єкт оренди Орендодавцю у стані, в якому перебував об’єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням всіх здійснених Орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об’єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період дії договору оренди.

Посилання відповідача на той факт, що ним сплачується орендна плата, а тому договір вважається таким, що не припинив свою дію, судом також не приймаються, оскільки в самому Договорі (п.3.5) сторони дійшли згоди про те, що орендна плата сплачується Орендарем починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання Сторонами акту приймання-передачі при поверненні об’єкту оренди Орендодавцеві.

Оскільки об’єкт оренди позивачу (Орендодавцю) повернуто не було, то відповідно не відпали і підстави для нарахування та сплати відповідачем (Орендарем) орендної плати.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача про виселення відповідача та повернення нежилого приміщення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Таким чином, Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2007р. по справі №30/91 прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, з всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, то апеляційна скарга Громадської організації “Міське фізкультурно-спортивне товариство “Україна” задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті держмита за розгляд апеляційної скарги покладаються відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 75, 77, 79, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,  Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі №30/91.

2. Апеляційну скаргу Громадської організації “Міське фізкультурно-спортивне товариство “Україна” залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 05.04.2007р. по справі №30/91 - без змін.

3.  Матеріали справи №30/91 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена  до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя

Судді

04.07.07 (відправлено)