СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

08 серпня 2007 року
Справа № 20-4/148

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Ткаченка М.І.,

за участю представників сторін:

позивача: Веремчук М.А., довіреність б/н від 26.02.2007,

відповідача: не з'явився,

3 особи - Севастопольської міської ради: не з'явився,

3 особи - Управління культури і туризму Севастопольської міської державної адміністрації: Скурідін О.О., довіреність б/н від 26.03.2007,

розглянувши апеляційну скаргу Фонду комунального майна Севастопольської міської ради на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя  Остапова К.А.) від 27.04.2007 у справі №20-4/148

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Коралл" (пр. Нахімова, 3, місто Севастополь, 99011)

до           Фонду комунального майна Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011)

3 особи: Севастопольська міська рада (вул. Леніна, 3, місто Севастополь, 99011)

Управління культури і туризму Севастопольської міської державної адміністрації (вул. Радянська, 9, місто Севастополь, 99011)

про зобов'язання Фонду комунального майна Севастопольської міської ради провести приватизацію майна, яке розташовано у місті Севастополі, пр. Нахімова, 3, шляхом укладення договору купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Коралл” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом про зобов'язання Фонду комунального майна Севастопольської міської ради провести приватизацію майна, яке розташовано у місті Севастополі, пр. Нахімова, 3, шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 27.04.2007 (суддя Остапова К.А.) у справі № 20-4/148 позов задоволено.

Зобов’язано Фонд комунального майна Севастопольської міської ради провести приватизацію майна –вбудованих нежитлових приміщень першого поверху, підвалу та прибудови, розташовані за адресою: місто Севастополь, пр.Нахімова, 3, що орендуються Товариством з обмеженою відповідальністю „Коралл”, шляхом укладення договору купівлі-продажу вказаних приміщень з Товариством з обмеженою відповідальністю „Коралл”.

Рішення суду мотивовано тим, що об'єкти культурної спадщини визнані пам'ятками або віднесені до них за правилами Закону УРСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", починаючі з 1 січня 2001 року вважаються пам'ятками лише у випадку внесення їх до Державного реєстру та видачі свідоцтва про реєстрацію відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про охорону культурної спадщини".

Не погодившись з рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, у позові відмовити.

На думку сторони, рішення прийнято з порушенням норм матеріального права.

Причиною бездіяльності відповідача у справі  відносно приватизації спірного приміщення є факт включення об’єкта по пр.Нахімова, 3 у місті Севастополі рішенням виконавчого комітету Севастопольської міської ради народних депутатів № 11/915 від 17.07.1990 до переліку пам’ятників архітектури та містобудування місцевого значення.

Відповідно до Закону України „Про тимчасове зупинення приватизації пам’ятників культурної спадщини” № 2391-IV від 01.02.2005 зупинено приватизацію пам’ятників культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України  переліку пам’ятників культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Рішення виконавчого комітету Севастопольської міської ради народних депутатів  № 11/915 від 17.07.1990 „Про внесення до Переліку пам’ятників архітектури та містобудування місцевого значення містобудівельного комплексу міського  кільця міста Севастополя” було прийнято на підставі Закону УРСР „Про охорону та використання пам’ятників історії та культури” № 3600-IX від 13.07.1978, діючого на момент прийняття рішення. Даний закон не містив вимог про включення об’єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих визначних пам’яток України, а також про  надання власнику об’єкту культурної спадщини свідоцтва про його реєстрацію.

Поняття Державного нерухомих визначних пам’яток України з’явилось  з прийняттям Закону України „Про охорону культурної спадщини” № 1805-III від 08.06.2000.

Таким чином, на думку відповідача, висновок суду про те, що без свідоцтва про реєстрацію об’єкт культурної спадщини не може вважатись пам’ятником, не заснований на вимогах закону.

Як вважає відповідач, на момент прийняття  виконавчим комітетом Севастопольської міської ради народних депутатів рішення № 11/915 від 17.07.1990 було повністю дотримано процедуру включення спірного об’єкту до Переліку пам’ятників архітектури і містобудування місцевого значення міста Севастополя. Отже, об’єкт, який розповсюджується по пр.Нахімова, 3 в місті Севастополі є пам’ятником культури.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Слухання справи було відкладеним з 25.07.2007 на 08.08.2007.

Розпорядженням в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 08.08.2007 змінено склад судової колегії, суддю Антонову І.В. замінено на суддю Заплава Л.М.

В судове засідання представники відповідача та третьої особи –Севастопольської міської ради не з’явились, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Судова колегія розглядає справу за відсутністю вказаних сторін, оскільки їх явку не визнано обов’язковою.

Повторно, відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України розглянувши справу, судова колегія встановила таке.

19.01.2000 між Управлінням майном міста Севастопольської міської державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коралл" був укладеним договір оренди № 29-00 нежитлового приміщення загальною площею 178,55 кв.м, розташованого за адресою: місто Севастополь, пр. Нахімова, 3, для використання під магазин та підсобні приміщення. Строк дії договору - до 31.10.2009.

Протоколом від 09.01.2003 сторони договору узгодили зміни до нього стосовно площі орендуємого приміщення та визначили, що в оренду передаються вбудовані нежитлові приміщення першого поверху, підвал та прибудова за адресою: пр. Нахімова, 3, загальною площею 250,15 кв.м., що знаходяться на балансі РЕП-3, для використання під магазин та підсобні приміщення.

Рішенням VIII сесії Севастопольської міської ради XXIV скликання від 04.03.2003 № 637 "Про програму оптимізації структури комунального майна та підвищення ефективності його використання на 2003-2006 роки в місті Севастополі (пункт 4 Рішення) затверджений Перелік об'єктів комунальної власності (у тому числі нежитлових будівель, приміщень та споруд, що знаходяться в оренді), які підлягають приватизації шляхом продажу за викупом, на аукціоні, за конкурсом відповідно до додатку № 4.

Відповідно до цього додатку до Переліку об'єктів комунальної власності (у тому числі нежитлових будівель, приміщень та споруд, що знаходяться в оренді), які підлягають приватизації шляхом продажу за викупом, на аукціоні, за конкурсом внесено нежитлове приміщення в будинку № 3 по пр. Нахімова міста Севастополя, що орендується позивачем. Вказаний спосіб приватизації - викуп.

Вказане рішення у встановленому діючим законодавством порядку не визнано недійсним, не оскаржено та не скасовано.

Листом від 24.03.2003 Фонд комунального майна Севастопольської міської ради повідомив позивача про прийняте рішення про приватизацію приміщення, що орендується Товариством з обмеженою відповідальністю "Коралл" та про обмеження, передбачені статтею 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" № 2171-XII від 06.03.1992.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України "Про приватизацію державного майна" № 2163-XII від 04.03.1992 відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування.

Продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм підпорядкованими, підзвітними та підконтрольними.

Відповідно до Положення про Фонд комунального майна Севастопольської міської ради, затвердженого рішенням Севастопольської міської ради від 12.11.2002 за № 339 Фонд комунального майна Севастопольської міської ради виступає органом приватизації по об'єктам права комунальної власності від імені та за дорученням Севастопольської міської ради.

Згідно з частиною 5 статті 7 Закону України № 2163-XII від 04.03.1992 орган приватизації розглядає подану заяву і в разі відсутності підстав для відмови у приватизації, включає підприємство до переліку об'єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають приватизації шляхом викупу. Результати розгляду не пізніш як через місяць з дня подання заяви доводяться до заявника у письмовій формі.

Відповідно до статті 8 Закону України № 2163-XII від 04.03.1992 з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства здійснюється його підготовка до приватизації. Строк підготовки об'єкта малої приватизації до продажу не повинен перевищувати двох місяців з дня прийняття рішення про включення його до відповідного переліку об'єктів, що підлягають приватизації.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про приватизацію державного майна" № 2163-XII від 04.03.1992 право власності на державне майно підтверджується договором купівлі-продажу, який укладається між покупцем та уповноваженим представником відповідного органу приватизації, а також актом приймання-передачі зазначеного майна.

Положенням про порядок визначення та застосування способів приватизації щодо об'єктів малої приватизації, затвердженого Наказом Фонду державного майна України 30.07.1998 за № 1511, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.09.1998 за № 558/2998 встановлений порядок приватизації шляхом викупу.

З вказаного Положення вбачається, що відповідач, який є органом приватизації, зобов’язаний вчинити необхідні дії з підготовки об'єкту до приватизації та підготувати проект договору купівлі-продажу та акт передачі об'єкта, що приватизується. Але цього відповідачем здійснено не було.

Судова колегія також не погоджується з твердженням відповідача про те, що житловий будинок № 3 по пр.Нахімова міста Севастополя є нерухомою пам'яткою об'єкту культурної спадщини у зв’язку з таким.

Згідно зі статтею 6 Закону УРСР „Про охорону і використання пам'яток історії та культури" № 3600-IX від 13.07.1978 до пам'яток історії та культури відповідно до статті 1 цього Закону належать: пам'ятки містобудування і архітектури - архітектурні ансамблі і комплекси, історичні центри, квартали, площі, вулиці, залишки стародавнього планування і забудови міст та інших населених пунктів; споруди цивільної, промислової, військової, культової архітектури, народного зодчества, а також зв'язані з ними твори монументального, образотворчого, декоративно-прикладного, садово-паркового мистецтва, природні ландшафти.

Статтею 17 Закону УРСР № 3600-IX від 13.07.1978 передбачено, що віднесення пам'яток історії та культури до категорії пам'яток загальносоюзного, республіканського чи місцевого значення провадиться відповідно до законодавства Союзу РСР і Української РСР.

Переліки пам'яток історії та культури республіканського значення затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Перелік пам'яток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Виключення об'єктів з переліків пам'яток республіканського і місцевого значення допускається лише з дозволу Ради Міністрів Української РСР.

17 липня 1990 року виконавчий комітет Севастопольської міської ради народних депутатів, керуючись положеннями Закону України „Про охорону і використання пам'яток історії та культури" № 3600-IX від 13.07.1978, прийняв рішення № 11/915 „Про внесення до Переліку пам'яток архітектури та містобудування місцевого значення містобудівного комплексу міського кільця міста Севастополя".

Пунктом 1 вказаного рішення затверджений Перелік пам'ятників архітектури і містобудування  місцевого   значення,   згідно   з   яким   житловий   будинок  №   3   по пр.Нахімова у місті Севастополі віднесений до вищезазначеного переліку пам'ятників архітектури.

Згідно зі статтею 13 Закону України „Про охорону культурної спадщини" № 1805-III від 08.06.2000 об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється   Кабінетом  Міністрів   України.   Із  занесенням  до   Реєстру  на  об'єкт культурної  спадщини,  на всі  його  складові  елементи  поширюється  правовий  статус пам'ятки.

Крим того, пунктом 1 Прикінцевих положень Закону України „Про охорону культурної спадщини" № 1805-III від 08.06.2000 встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування, крім пунктів 2-4 частини 4 розділу X, які набирають чинності з 1 січня 2001 року.

Пунктом 3 Прикінцевих положень вказаного Закону зазначено, що об'єкти, включені до списків (переліків) пам'яток історії та культури відповідно до Закону УРСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури" № 3600-IX від 13.07.1978, визнаються пам'ятками відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України „Про охорону культурної спадщини" Закон УРСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури" визнаний таким, що втратив чинність.

З висловленого слідує, що об'єкти культурної спадщини визнані пам'ятками або віднесені до них за правилами Закону УРСР "Про охорону і використання пам'яток історії та культури", починаючі з 1 січня 2001 року вважаються пам'ятками лише у випадку внесення їх до Державного реєстру та видачі свідоцтва про реєстрацію, тобто відповідно до порядку, встановленого Законом України "Про охорону культурної спадщини".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасову заборону приватизації пам'яток культурної спадщини" № 2391-IV від 01.02.2005 заборонено приватизацію пам'яток культурної спадщини до затвердження Верховною Радою України переліку пам'яток культурної спадщини, які не підлягають приватизації.

Згідно зі статтями 1, 2 Закону України "Про охорону культурної спадщини" № 1805-III від 08.06.2000 пам'ятка - це об'єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам'яток України. До об'єктів культурної спадщини відносяться визначні місця, споруди (витворі), комплексі (ансамблі), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти, інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об’єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Судом першої інстанції встановлено, що на даний час Державний реєстр нерухомих пам'яток України перебуває у стадії

формування, з чого слідує, що об'єкти культурної спадщини, що не внесені до Державного реєстру за встановленою процедурою і власникам яких не видано свідоцтва про реєстрацію, не є пам'ятками і тому до них не можуть застосовуватись обмеження, встановлені вищевказаним Законом.

Оскільки рішення суду першої інстанції прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, воно зміні чи скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги внаслідок їх необґрунтованості.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду комунального майна Севастопольської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Севастополя від 27.04.2007 у справі № 20-4/148 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.А. Лисенко

Судді                                                                                Л.М. Заплава

М.І. Ткаченко