ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" липня 2007 р.
Справа  № 26/222-07-4940

За позовом : товариства з обмеженою відповідальністю „Горобина”

до відповідача :  приватного підприємства „Спектор”

про зобов’язання  виконати  певні дії

Суддя Никифорчук М.І.

за участю  представників :

від позивача : Бабенко А.М. за довіреністю; ( судові засідання 16.07. та 25.07.2007 р.)

від відповідача :  Авсєєнко П.І. за довіреністю;( судове засідання 16.07.2007 р.)

Суть спору : позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю „Горобина”  (ТОВ „Горобина”) заявлена вимога про зобов’язання відповідача - приватного підприємства „Спектор”  (ПП „Спектор”)  повернути майно –холодильні установки „Інтер-501” у кількості 6 ( шість )  штук.

Позивач вимоги підтримує.

Відповідач в судовому засіданні 16.07.2007 р.  заявив  усне клопотання про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи ( клопотання занесено у протокол судового засідання). В судове засідання 25.07.2007 р. відповідач   не з’явився, повідомлявся  належним  чином   про час та місце  розгляду  справи, про що свідчить поштове  рекомендоване  повідомлення  від 3.07.2007 р., відзив на позов не надав, тому справа розглядається згідно вимог статті 75 ГПК України за наявними матеріалами.

В засіданні суду оголошено перерва з 25 по 30 липня 2007 р. згідно вимог ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача,  господарський суд, -

у с т а н о в и в :

25.04.2003 р. між   ТОВ  „Горобина” та ПП „Спектор”  укладений договір № 53, відповідно до якого ТОВ „Горобина” передав ПП „Спектор” у тимчасове  користування             25  холодильних  установок ( далі - майно) , згідно  акту  прийомки –передачи. (п.1.1 договору).

Згідно статі 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння  майном  вважається  правомірним,  якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно статі 398 Цивільного кодексу України,  право  володіння  виникає на підставі договору з власником або особою,  якій майно було передане власником,  а також на інших  підставах, встановлених законом.

Таким чином, з вищеприведеного випливає, що між сторонами по справі був укладений фактично договір   володіння чужим  майном.

Вартість вказаного майна складає 54312 грн. 50 коп. (п.1.2 договору )

Вказане майно є новим та  пригодне до використання. ( п.1.3 договору)

Актом прийомки - передачі майна, ( додаток № 1  до договору ), що складений та засвідчений  печатками обох підприємств, ТОВ „Горобина” передає, а ПП „Спектор”  приймає у тимчасове  користування  з  відповідальним  зберіганням  вказане  вище  майно.

Пунктом 6.1 договору  передбачено  термін  користування  майном  до 31.12.2003 р., а пунктом  9.2.1  договору     підставою для  розірвання договору є сплив строку дії договору.

У зв’язку з закінченням  строку дії договору, ПП ”Спектор”,  по накладним  б/н  від                   29 квітня 2003 р., 19 квітня 2004 р., 4 грудня 2004р. та   від 25.06. 2005 р. вказане майно  частково,  у  кількості 19 холодильних установок   повернуто ТОВ „Горобина”.

Таким  чином, залишок неповернутого  майна складає  6  холодильних установок, які дотеперішнього часу  відповдачем не повернуті.

Претензії  позивача від 12.01.2006 р. та від 16.05.2007 р. ( поштові квитанції від  12.01.2006 р. № 3866  та  від  16.05.2007 р. № 3145) про повернення вказаного вище майна  залишені  відповідачем без уваги.

Вищевикладене підтверджується дослідними судом матеріалами справи та не спростовано  відповідачем.

Вказані дії відповідача свідчать про неналежне виконання з його боку договірних зобов’язань, що супреречить вимогам  статей 525 та 526 Цивільного кодексу України,  одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та  вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статею 399 Цивільного кодексу України передбачено, що право володіння припиняється у разі: 2) витребування  майна  від  володільця  власником  майна або

іншою особою.

Згідно статі 400 Цивільного кодексу України,  недобросовісний володілець зобов'язаний негайно  повернути майно  особі,  яка  має  на  нього  право власності або інше право відповідно  до  договору  або  закону,  або  яка  є  добросовісним володільцем   цього  майна.  У  разі  невиконання  недобросовісним володільцем  цього  обов'язку  заінтересована  особа   має   право пред'явити позов про витребування цього майна.

Згідно вимог статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона  посилається  як  на  підставу  своїх  вимог  та  заперечень.

Аналізуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що вимоги позивача є обгрунтованими  доведеними  та тому підлягаючими  задоволенню у повному обсязі.

На відповідача  покладаються  судові  витрти   згідно вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи викладене і, керуючись статями 44, 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

в и р і ш и в :

Позов –задовольнити.

Зобов’зати приватне  підприємство  „Спектор” ( 65000, м. Одеса, Балтська дорога, 2;  р/р 0303 в Одеській філії КБ „ПриватБанк”, МФО 328704, код 30985760) повернути  товариству  з обмеженою відповідальністю „Горобина” ( 40021, м. Суми, вул.Петропавлівська, 121, код 31162928 )   :  6 ( шість ) холодильних  установок „Інтер-501”.

Стягнути з приватного підприємства  „Спектор” ( 65000, м. Одеса, Балтська дорога, 2;  р/р 0303 в Одеській філії КБ „ПриватБанк”, МФО 328704, код 30985760) на користь   товариства з обмеженою відповідальністю „Горобина” ( 40021, м. Суми,                     вул. Петропавлівська, 121, код 31162928 ) :  держмита в сумі 85 (вісімдесят п’ять) грн. та             118 грн.(сто вісімнадцять) витрат на інформаційно –технічне  забезпечення  судового процесу.

Суддя                                                                                          М.І.Никифорчук