СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

24.05.2007

Справа №2-7/234-2007

За позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

До відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сімферопольська кондитерська фабрика» (95013, м. Сімферополь, вул.
Севастопольська, 39, ідентифікаційний код 33131603)

Про стягнення 11718,49 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача - не з'явився.

Від відповідача  - Бочкова І. В., предст., дов. №07 від
14.05.2007 р.

Суть справи: Суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду АР Крим з позовом до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімферопольська кондитерська фабрика»
про стягнення 11718,49 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по повній та остаточній оплаті
наданих позивачем за договором НОМЕР_2 автотранспортних послуг, через що
заборгованість ТОВ «Сімферопольська кондитерська фабрика» перед СПД ОСОБА_1
складає 10564,49 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку
не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі
1154,00 грн.

10.01.2007 р. до ГС АР Крим від
позивача надійшло клопотання, в якому він зазначив, що сума основного боргу в
розмірі 10564,49 грн. була погашена відповідачем, а тому просить стягнути з ТОВ
«Сімферопольська кондитерська фабрика» пеню у розмірі 1154,00 грн.

Відповідач проти позову заперечував
та пояснив, що сума боргу була погашена ним в добровільному порядку. ТОВ
«Сімферопольська кондитерська фабрика» також зазначила на необґрунтованість
нарахованих позивачем штрафних санкцій, оскільки сторонами не був обумовлений
строк виконання зобов'язання за договором, через що, згідно зі ст. 530
Цивільного кодексу України, боржник повинен виконати зобов'язання в семиденний
строк з дня пред'явлення вимоги. Відповідач зауважив, що відповідні вимоги
позивачем на адресу ТОВ «Сімферопольська кондитерська фабрика» направлені не
були. Крім того, відповідач звернув увагу на те, що розрахунок пені не
відповідає доданим до позовної заяви документам.

Позивач у судове засідання не
з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи
був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись
належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання
представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без
їх участі, якщо неявка цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін,  підстав для відкладення розгляду справи не
вбачається.

Розгляд справи відкладався у
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення  представника
відповідача, суд

ВСТАНОВИВ
:

20.06.2005 р. між Суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (Виконавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Сімферопольська кондитерська фабрика» (Замовник) був
укладений договір про організацію перевезень автомобільним транспортом по
Україні НОМЕР_2, згідно п. 1.1 якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на
себе зобов'язання організувати доставку вантажу/товару Замовника згідно з
узгодженими сторонами в заявках маршрутами.

П. 1.2 Договору передбачено, що
Замовник сплачує виконання доручення в сумі, узгодженій сторонами в заявці. До
суми доручення включені витрати Виконавця на виконання доручення Замовника та
винагорода Виконавця.

Умови транспортування узгоджуються
Сторонами в заявках, які є невід'ємною частиною договору (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору
платежі та взаємні розрахунки з виконання доручення здійснюються згідно з
виставленим рахунком Виконавця та заявки. Рахунки виконавця підлягають оплаті
протягом 10 банківських днів з моменту отримання Замовником оригіналів
рахунку-фактури, товарно-транспортної накладної, акта виконаних робіт та
податкової накладної. Товарно-транспортна накладна повинна мати відмітки
відправника вантажу, перевізника та одержувача Сторони можуть встановити в
заявці інші строки оплати.

Згідно з п. 3.2 Договору сума
доручення Виконавця узгоджується сторонами в заявках на кожне окреме
перевезення. До суми доручення включені витрати на виконання доручення
Замовника, а також винагорода Виконавця.

Розрахунок здійснюється шляхом
банківського переведення грошових коштів в національній грошовій одиниці
України на поточний рахунок Виконавця. Рахунки, передані шляхом факсимільного
зв'язку, є підставою для оплати (п. 3.3 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що
на виконання умов укладеного договору позивачем надавались послуги з
перевезення вантажів ТОВ «Сімферопольська кондитерська фабрика», що
підтверджується наявними в матеріалах справи договорами-заявками,
товарно-транспортними накладними, актами здачі-прийняття робіт,
рахунками-фактурами.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачів своїх обов'язків за договором в частині повної та своєчасної
оплати наданих послуг, позивач і звернувся до суду з вимогою про стягнення з
ТОВ «Сімферопольська кондитерська фабрика» заборгованості у розмірі 10564,49
грн. Проте, матеріали справи свідчать, що вказана сума боргу була погашена
відповідачем ще до звернення позивача до суду та, відповідно, порушення
провадження у справі, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що в задоволенні
позовних вимог про стягнення з відповідача суми основного боргу слід відмовити.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК
України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК
України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне
виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій
задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань
будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також
створює зобов'язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні
санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час
користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом
або договором.

В п. 5.3.2 Договору НОМЕР_2 сторони
передбачили, що у випадку затримання розрахунків, Замовник зобов'язується
сплатити Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день затримання оплати.

На підставі вказаного положення
позивачем заявлена вимога про стягнення з ТОВ «Сімферопольська кондитерська
фабрика» пені у розмірі 1154,00 грн.

Однак, вказані вимоги позивача
також не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, як вже було зазначено раніше,
сума основного боргу відповідача складала 10564,49 грн. У той же час, загальна
сума боргу, з якої позивачем розраховувалась пеня, складає 32800,00 грн., що не
є правомірним. Крім того, з доданого до позовної заяви розрахунку вбачається,
що пеню обчислюється позивачем з дати оформлення рахунку по 15.11.2006 р. без
урахування здійснених відповідачем часткових оплат боргу.

Таким чином, враховуючи
невідповідність заявлених позивачем вимог про стягнення з ТОВ «Сімферопольська
кондитерська фабрика» пені фактичним обставинам справи, у суду відсутні правові
підстави для задоволення позову.

У судовому засіданні 24.05.2007 р.
були оголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення
складений та підписаний 07.06.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.