ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

від "30" серпня 2007 р.                                                       по справі  № 8/107-38

За позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Волиньгаз”, м. Луцьк

До відповідача  Відкритого акціонерного товариства „Горохівський цукровий завод”, смт. Мар’янівка Горохівського р-ну

Про стягнення  68 520 грн. 16 коп.

Суддя  Кравчук А.М.

Представники:

Від позивача: Собчук Б.В., довір. № 2/1-19 від 11.01.2007 року

Від відповідача: Іванушко Л.М., довір. № 27/08 від 27.08.2007 року

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз’яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України  роз’яснено процесуальні права та обов’язки сторін.

Суть спору: позивач – ВАТ по газопостачанню та газифікації „Волиньгаз”

просить стягнути з відповідача – відкритого акціонерного товариства „Горохівський цукровий завод”  68 520 грн. 16 коп., в тому числі: 59 789 грн. 00 коп. основного боргу згідно договорів № 1/3 від 22.11.2005 року, № 3 від 10.05.2006 року, № 3 від 25.01.2007 року, 5 247 грн. 71 коп. пені, 905 грн. 69 коп. річних, 2 577 грн. 76 коп. збитків від інфляції та судові витрати по справі: 685 грн. 20 коп. по сплаті державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву № 134 від 29.08.2007 року та його представник в судовому засіданні позов в частині основного боргу визнає, просить зменшити належні до сплати штрафні санкції у зв’язку з сезонністю виробництва та недостатнім кредитуванням товариства державою.

Представник позивача проти зменшення розміру штрафних санкцій заперечував.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

22 листопада 2005 року, 10 травня 2006 року та 25 січня 2007 року  між позивачем - відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації „Волиньгаз” та відповідачем – відкритим акціонерним товариством „Горохівський цукровий завод” були укладені договори № №1/3, 3, 3  на постачання та транспортування природного газу  (далі договори  а. с. 11-12, 15, 17).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, з договору. Між сторонами зобов’язання виникли з договорів № № 1/3, 3, 3

від 22.11.2005 року, 10.05.2006 року, 25.01.2007 року.

Згідно п.1 договору від 22.11.2005 року № 1/3 газорозподільна організація зобов’язується транспортувати та своєчасно оплатити вартість транспортування газу. Згідно пункту 1.1 договорів від 10.05.2006р., 25.01.2007р. позивач зобов’язувався передавати у власність відповідачу протягом року природний газ,  а відповідач – прийняти та оплатити його вартість. Згідно п. 5.2 договору від 22.11.2005р. оплата за газ здійснюється на умовах попередньої оплати подекадно. Кінцевий розрахунок здійснюється до 5-го числа місяця наступного за звітним. Остаточний розрахунок поданого за рік газу проводиться до 5-го січня року, слідуючого за звітним. Згідно п.п. 6.2, 6.3 договору від 10.05.2006р.  (п.п. 6.2, 6.3 договору від 25.01.2007р.)  попередня оплата газу в розмірі 30% (50% - договір від 25.01.2007р.) від вартості планового обсягу поставки проводиться відповідачем до 20-го числа місяця, що передує місяцю поставки, послідуючі оплати газу в розмірі 70% (50% - договір від 25.01.2007р.) з розбивкою по 35% (по 25% - договір від 25.01.2007р.) від вартості планового обсягу поставки проводяться відповідачем до 1-го та до 10 –го місяця поставки. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту до 10-го числа місяця , наступного за місяцем поставки. За несвоєчасно проведені розрахунки відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня з врахуванням індексу інфляції (п. 6.1 договору від 22.11.2005р.), у розмірі подвійної облікової ставки НБУ – п. 7.2 договорів від 10.05.2006р., від 25.01.2007р.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання договору від 22.11.2005 року № 1/3 за період з вересня 2006 року по лютий 2007 року позивач передав, а відповідач отримав 11 259, 550 м. куб. природного газу  на суму  878 431 грн. 51 коп.  згідно актів прийому-передачі природного газу ( а. с. 24-43 ).

Відповідач оплату отриманого природного газу провів частково на суму

823 000 грн. 00 коп. Залишок боргу, враховуючи 15 грн. 83 коп. на 01.09.2006 року складає 55 447 грн. 34 коп.

На виконання договорів від 10.05.2006р., 25.01.2007р. позивач поставив

522,621 м. куб. газу на суму 362 250 грн. 99 коп. Відповідач оплату провів на суму 357 773 грн. 71 коп. Борг з врахуванням авансу на 01.09.2006 року в сумі 135 грн.

62 коп. становить 4 341 грн. 66 коп.

Заборгованість відповідача на день розгляду справи складає  59 789 грн. 00 коп. підтверджена матеріалами справи, актами звірки взаємних розрахунків станом 16.08.2007 року, визнана відповідачем, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу  ст. 193 ГК України зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції  за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Нараховані позивачем згідно розрахунку за період з 1 лютого по 1 серпня 2007 року  905 грн. 69 коп. річних та 2 577 грн. 76 коп. збитків від інфляції за січень – червень 2007 року підставні та підлягають до стягнення згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5 247 грн. 71 коп. пені.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів  цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки  (штрафу, пені). В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання , якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано. Згідно п. 6.1 договору від 22.11.2005р. за несвоєчасно проведені розрахунки відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня з врахуванням індексу інфляції (у розмірі подвійної облікової ставки НБУ – п. 7.2 договорів від 10.05.2006р., від 25.01.2007р.)

Нарахована позивачем згідно розрахунку  пеня в сумі 5 247 грн. 71 коп. за період з  1 лютого по 1 серпня 2007 року  в розмірі подвійної облікової ставки НБУ підставна та підлягає до стягнення в силу ст. ст. 230, 232 ГК України, п. 6.1 договору від 22.11.2005р., п. 7.2 договорів від 10.05.2006р., від 25.01.2007р.

Відповідно до п.3 ст. 83 ГПК України  господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. В силу п.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Таким чином, в силу вищезазначених статей суд має право зменшити розмір пені, а не збитків від інфляції та річних.

Проте, клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню, оскільки є необгрунтованим та непідтверджене жодними доказами. Крім того, розмір пені, що підлягає до стягнення не є надмірно великим порівняно із сумами, на які здійснюється поставка газу відповідачу.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті державного мита в сумі 685 грн. 20 коп. та 118 грн. 00 коп. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до ст. 49 ГПК України віднести на нього.

Господарський суд, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України , -

в и р і ш и в:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з відкритого акціонерного товариства „Горохівський цукровий

завод”, смт. Мар’янівка Горохівського р-ну, вул. Незалежності, 13,

р/р 8020 в КБ „Приватбанк”, МФО 303440, код 00372641 на користь  відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Волиньгаз”, м. Луцьк, вул. І.Франка, 12, р/р 67 в ТзОВ „Фінансова ініціатива”, м. Київ, МФО 380054, код 03339459

-  59 789 грн. 00 коп. основного боргу, 5 247 грн. 71 коп. пені, 905 грн. 69 коп. річних, 2 577 грн. 76 коп. збитків від інфляції,  685 грн. 20 коп. в повернення витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. в повернення витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу,  а всього: 69 323 грн. 36 коп. (шістдесят дев’ять тисяч триста двадцять три грн. 36 коп.)

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя