ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2007 р.
№ 16/100-07-2548

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:
Кривди Д.С.

суддів:
Мачульського Г.М.

Шаргала В.І.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні

касаційну скаргу
Іллічівської міської ради Одеської області

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду
від 05.07.2007р.

у справі
№ 16/100-07-2548

господарського суду
Одеської області

за позовом
Іллічівської міської ради Одеської області

до

Громадської організації "Спортивний клуб з пляжних видів спорту "Бриз"

про
розірвання договору оренди земельної ділянки та зобов'язання знести самовільно збудовану будівлю

за участю представників

- позивача:

не з'явився

- відповідача:
Новицького В.М. (довіреність від 18.09.2007р.), -

В С Т А Н О В И В:

Оскарженою постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2007р. (колегія суддів у складі: головуючого –судді Величко Т.А., суддів Бойко Л.І., Жукової А.М.) залишено без змін рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2007р. (суддя Желєзна С.П.), яким у вказаному позові відмовлено.

В своїй касаційній скарзі позивач просить вказані судові рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: ст.376 Цивільного кодексу України, п.1.3 Тимчасового Положення "Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. №7/5, Постанови Кабінету Міністрів України від 18.10.2006р. №1434 "Про затвердження Положення "Про Державну архітектурно-будівельну інспекцію", Постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2004р. №1243 "Про Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", ст.150 Цивільного процесуального кодексу України, ст.415 Цивільного кодексу України, ст.ст.5, 21, 96, 141, 143, 144, 211 Земельного кодексу України, ст.ст.24, 31, 32 Закону України "Про оренду землі", Листів Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №7/11 від 13.01.1998р. та №7/7-401 від 30.04.2003р., ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити судові рішення господарських судів попередніх інстанцій без змін, а касаційну скаргу –без задоволення посилаючись на те, що судові рішення є законними і обґрунтованими.

Позивач не використав наданого законом права на участь своїх представників у судовому засіданні.

Переглянувши у касаційному порядку судові рішення, колегія суддів Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом апеляційної інстанції Рішенням виконавчого комітету Іллічівськом міської Ради №261 від 21.03.02р. затверджено акт державної технічної комісії від 18.03.02р. про готовність до експлуатації центру пляжних видів спорту з організацією спортивного клубу з пляжних видів спорту “Бриз” по вул. Парковій, 11-П (міський пляж середній ярус) в м. Іллічівську.

Рішенням Іллічівськом міської Ради від 08.04.03р. № 149/26-ХХІV продовжено ГО клубу “Бриз” строком на 25 років право оренди земельної ділянки площею 0,090 га під існуючим центром по пляжному волейболу за адресою: м.Іллічівськ, вул.Паркова, 11-П. На виконання вказаного рішення 23.02.05р. між Іллічівською міською Радою та неприбутковою ГО “Спортивний клуб з пляжних видів спорту “Бриз” укладено договір оренди земельної ділянки несільськогосподарського призначення, за яким в оренду строком на 25 років передано земельну ділянку загальною площею 900 кв. м, на якій розташований центр по пляжному волейболу. Договір оренди посвідчено нотаріально 23.02.05р., державна реєстрація здійснена 17.03.05р. за № 39.

За актом прийому-передачі земельної ділянки від 23.02.05р. земельну ділянку передано відповідачу.

16.12.05р. на підставі рішення виконкому Іллічівської міської Ради спортивному клубу з пляжних видів спорту “Бриз” видано свідоцтво  про право власності на двоповерхову будівлю “А” з двома балконами загальною площею 203,8 кв. м, двоповерхову будівлю “Б” з двома балконами та терасою загальною площею 130,6 кв. м.

13.06.06р. в спортивному клубі “Бриз” в м.Іллічівську, вул.Паркова, 11-П сталася пожежа, що підтверджується актом про пожежу.

Відповідно до Технічного висновку, зробленого ліцензованим ПП “Люкс проект”, внаслідок пожежі були пошкоджені перехідна галерея і дві будівлі, але будівлі підлягають відновленню і для подальшої експлуатації потребують проведення ремонтних робіт. За висновком ПП “Люкс проект” відновлювальні роботи слід здійснювати по проекту фірми “Алькор”, на підставі якого в 2001р.

було збудовано Спортивний комплекс.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що 14.04.06р. Інспекцією ДАБК складено протокол №1 про правопорушення в сфері містобудування, згідно якого проведено перевірку виконання припису від 05.04.06р. по демонтажу тимчасової споруди для сезонної торгівлі площею 264 кв. м, розташованої на території спортивного клубу “Бриз”, вул. Паркова, 11-П (середній ярус міського пляжу), будівництво якої здійснює СК “Бриз”.

18.04.06р. прийнята постанова №1 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудування, згідно якої за порушення п.7 Закону України “Про відповідальність підприємств, їх об’єднань, установ та організацій за порушення у сфері містобудування” - ухилення від виконання припису інспекції ДАБК від 05.04.06р., протокол від 14.04.06р., Спортивний клуб з пляжних видів спорту “Бриз” оштрафовано на 850 грн.

05.05.06р. Управлінням державного контролю за використанням і охороною земель здійснена перевірка дотримання вимог чинного земельного законодавства щодо використання земель Іллічівської міської Ради, про що складено акт. Перевіркою встановлено, що в м. Іллічівську по вул. Паркова, 11-П (міський пляж, на земельній ділянці загальною площею 0,090 га для розташування центру по пляжному волейболу, договір оренди терміном на 25 років), розміщено дискобар “Африка” без правовстановлюючих документів по зміні цільового призначення земельної ділянки.

05.05.06р. складено протокол про адміністративне правопорушення, а саме за ст.ст.141, 125 ЗК України та ст.53 КУпАП.

Приписом від 05.05.06р., Управління з контролю за використанням та охороною земель в Одеській області зобов’язано НГО СК “Бриз” в 30-денний термін усунути виявлені порушення вимог чинного земельного законодавства.

05.05.06р. Іллічівським міським відділом земельних ресурсів прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення на гр. Кошева Д.А. (президента СК “Бриз”) в розмірі 170 грн.

22.01.07р. інспекцією ДАБК м. Іллічівська складено припис, згідно якого виявлено самовільний монтаж металевих конструкцій по вул. Парковій, 11-П в м. Іллічівську (середній ярус міського пляжу), запропоновано з 23.01.07р. припинити всі види будівельних робіт до отримання дозволу на виконання будівельних робіт по вул. Парковій, 11-П, надати до 26.01.07р. кошторисну документацію до інспекції ДАБК м. Іллічівська.

22.01.07р. інспекцією ДАБК м. Іллічівська складено протокол № 2 про правопорушення в сфері містобудування, згідно якого за самовільний монтаж металевих конструкцій запропоновано накласти штраф на СК “Бриз” в розмірі 50% вартості виконаних робіт.

29.03.07р. виконавчий комітет Іллічівської міської Ради прийняв рішення за №318 “Щодо прийняття заходів по знесенню самовільно зведених після пожежі будівель на території спортивного клубу по пляжним видам спорту “Бриз” за адресою: вул. Паркова, 11-П у м. Іллічівську”, яким з врахуванням висновку спеціалізованої експертної організації НВЦ “Екострой” Одеського відділення Інженерної Академії України вирішено демонтувати самовільно зведені та відновлені після пожежі основні несучі огороджуючі будівельні конструкції нежилих двоповерхових будівель, розташованих на території спортивного клубу по пляжним видам спорту “Бриз” в м. Іллічівську, вул. Паркова, 11-П, як непридатних та технічно недоцільних для проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

27.04.07р. розпорядженням міського голови №365 скасовані розпорядження від 29.05.02р. №598 “Про надання дозволу суб’єкту підприємницької діяльності –фізичній особі Каранфілову О.М. для розміщення об’єкту торгівлі за адресою: м. Іллічівськ, вул. Паркова, 11-П” та від 30.06.05р. №501 “Про надання дозволу юридичній особі МПП “Терсь” на проведення підприємницької діяльності”. Підставою для скасування вказаних розпоряджень став висновок спеціалізованої експертної організації НВЦ “Екострой” про технічний стан двоповерхових будівель і недоцільність відбудування споруд центру пляжних видів спорту після пожежі.

Рішенням виконавчого комітету Іллічівської міської Ради  від 25.07.07р. №99 СК “Бриз” запропоновано добровільно до 09.02.07р. провести знесення самовільно збудованих будівель.

Невиконання вказаного рішення, використання на протязі тривалого часу земельної ділянки з порушенням вимог щодо використання земель за цільовим призначенням стало підставою для звернення міської Ради з вимогою про розірвання договору оренди земельної ділянки від 23.02.05р., зобов’язання СК “Бриз” знести самовільно збудовану будівлю бару з магазином по вул. Парковій, 11-П в м. Іллічівську.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виходив зокрема з того, що за виявлені порушення земельного законодавства на підставі проведених перевірок та складених актів президента СК “Бриз” було притягнуто до адміністративної відповідальності. Також суд апеляційної інстанції послався на те, що хоча ст.143 Земельного кодексу України використання земельної ділянки не за цільовим призначенням є підставою для позбавлення права на земельну ділянку –примусового припинення права на неї у судовому порядку з обов’язковим дотриманням процедури, встановленої ст.144 цього кодексу, однак статтею 25 Закону України “Про оренду землі” такий обов’язок орендаря не передбачено. За вказаних обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку що місцевий господарський суд правомірно встановив що позивачем не наведено і не доведено обставин невиконання відповідачем, як орендарем земельної ділянки, передбачених ст.25 вказаного закону обов’язків.

Крім того суд апеляційної інстанції виходив з того, що твердження позивача про здійснення відповідачем самочинного будівництва господарським судом спростовано на підставі матеріалів справи, оскільки, як зазначено судом, протоколами про правопорушення у сфері містобудування №1 від 14.04.06р., №2 від 22.01.07р., та проведеними перевірками було встановлено самовільну реконструкцію та відновлення після пожежі будівлі бару з магазином. Відповідно до технічного висновку ліцензованого ПП “Люкс проект” після пожежі, як вказує суд апеляційної інстанції, будівлі підлягають відновленню і для подальшої їх експлуатації потребується здійснення ремонту, а відновлювальні роботи слід вести по проекту фірми “Алькор”, на підставі якого в 2001 році було збудовано спортивний комплекс. Також суд апеляційної інстанції вказує на те, що відповідно до довідки-характеристики КП “Бюро технічної інвентаризації” м. Іллічівськ від 07.03.07р. №408 на орендованій земельній ділянці площею 900 кв. м знаходиться: двоповерхова будівля з двома балконами площею 203,8 кв. м і двоповерхова будівля з двома балконами і терасою площею 130,6 кв. м, що відповідає відомостям, вказаним в свідоцтві про право власності від 16.12.05р.

Між тим, судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до частини першої статті 4-7 ГПК України судове рішення приймається суддею за результатами обговорення усіх обставин справи. Частина перша статті 43 названого Кодексу містить вимоги щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Згідно приписів частини першої статті 38 ГПК України за недостатності поданих сторонами доказів господарський суд зобов'язаний витребувати документи і матеріали, необхідні для вирішення спору. З огляду на викладені вимоги ГПК України господарський суд повинен з'ясувати усі обставини справи, що входять до предмету доказування в ній та мають значення для її розгляду, хоча б сторони та інші учасники судового процесу й не посилалися на відповідні обставини. Відповідно до вимог ст.84 ч.1 п.3 цього кодексу обставини справи, встановлені місцевим господарським судом, вказуються в мотивувальній частині рішення суду, а встановлені судом апеляційної інстанції, згідно ст.105 ч.2 п.7 вказаного кодексу, в постанові.

Судами не встановлено яке цільове призначення спірної земельної ділянки, а отже висновки суду апеляційної інстанції про те, що судове рішення є законним  і обґрунтованим, не ґрунтується на вищевказаних приписах ГПК України.

Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про те, що положення ст.ст.143, 144 Земельного кодексу України до спірних правовідносин не можуть застосовуватись, не ґрунтується на чинному законодавстві. Так, згідно ст.2 Закону України “Про оренду землі” відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Також судом апеляційної інстанції не спростовано належними та допустимими доказами доводи позивача щодо встановлених фактів порушень відповідачем вимог чинного земельного законодавства та неодноразового, у зв’язку з цим невиконанням приписів відповідних органів, та притягненням відповідача до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на правомірність реконструкції та відновлення після пожежі будівлі бару з магазином, суд апеляційної інстанції не перевірив належними та допустимими доказами чи були вказані бар з магазином у порядку, встановленому чинним законодавством, введені в експлуатацію до вказаної пожежі, та чи були передбачені проектною документацією, як і не перевірено чи було у зв’язку з цим внесено відповідні зміни як в технічній документації будівлі спортивного комплексу, так і в самій будівлі.

Крім того, з урахування приписів вищевказаних норм процесуального права вказані обставини підлягають встановленню судом першої інстанції шляхом дослідження належних та допустимих доказів чого зроблено не було.

Частиною п’ятою ст.415 ЦК України визначено, що землекористувач зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Статтею 96 Земельного кодексу України визначено, що землекористувачі зобов'язані, зокрема, забезпечувати використання землі за цільовим призначенням (п.а), своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування дані про стан і використання земель та інших природних ресурсів у порядку, встановленому законом (п.д). Згідно ч.2 ст.20 Земельного кодексу України зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Відповідно до приписів ст.143 цього кодексу примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі, зокрема, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п.а).

Судові рішення не ґрунтуються на вказаних приписах норм права, а тому не можуть вважатись законними.

Також, суд касаційної інстанції погоджується з доводами, викладеними у касаційній скарзі щодо того, що Комунальне підприємство “Бюро технічної інвентаризації” є лише реєструючим органом. Так, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно підприємства бюро технічної інвентаризації здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Вирішуючи спір, судові інстанції не звернули увагу на те, що БТІ відповідно до вищезазначеного положення здійснює лише реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Враховуючи, що в порушення вищевказаних вимог Господарського процесуального кодексу України судами не повно з’ясовано  всі обставин справи в їх сукупності, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, неправильно застосовано норми матеріального права, ухвалені у справі рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими.

З врахуванням меж повноважень касаційної інстанції, встановлених ч.2 ст.111-5 та ст.111-7 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України у складі колегії суддів дійшов висновку, що допущені судами вищезазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно всебічно та повно з’ясувати обставини справи в їх сукупності та вирішити спір відповідно до закону.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.3, 11110 ч.1, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Іллічівської міської ради Одеської області задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05.07.2007р. та рішення Господарського суду Одеської області від 23.05.2007р. у справі №16/100-07-2548 скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий суддя                                                                 Д.С. Кривда

С у д д і                                                                                     Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало