КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

19.04.07 р.          № 34/135-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Зеленіна  В.О.

суддів:            Рєпіної  Л.О.

Смірнової  Л.Г.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайфун"

на рішення Господарського суду м.Києва від 19.12.2006

у справі № 34/135-А  (Сташків Р.Б.)

за позовом           Заступник прокурора Дарницького району м. Києва

до           Товариство з обмеженою відповідальністю "Тайфун"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про          стягнення 102801,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м. Києва від 19.12.2006 у справі № 34/135А  Заступника прокурора Дарницького району м. Києва в інтересах держави в особі Управління Пенсійного Фонду України у Дарницькому районі до ТОВ „Тайфун” про стягнення 102801,72 грн. задоволений.

Не погоджуючись з  постановою суду,  відповідач звернувся з апеляційною скаргою  в  якій просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача, прокурор, проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечували, просили залишити постанову господарського суду  без змін, а скаргу без задоволення.

Переглядаючи справу згідно Прикінцевих та перехідних положень, та за правилами розділу IV Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла наступного.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач з 14.04.2003 року взятий на облік до Управління ПФУ , крім того, відповідач є платником єдиного податку.

Відповідно до ст.20 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” п.3. обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно Закону України „Про здійснення контролю за сплатою збору на обов’язкове державне пенсійне страхування та збору  на обов’язкове соціальне страхування” позивачем була проведена перевірка за результатами якої складений акт № 441 від 21.08.06 про порушення страхувальником повноти та своєчасності сплати страхових внесків, в зв’язку з чим загальна сума недоїмки по внесках відповідача складає 102801,72 грн.

Відповідачем недораховані страхові внески, тому позивач змушений був звернутися до суду.

Відповідач не погоджуючись з актом перевірки та постановою суду першої інстанції про донарахування 102801,72 грн. посилається на  п.6 Указу Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” № 74699 від 28.06.1999р. яким передбачено, що суб’єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів ( обов’язкових платежів), зокрема збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, отже на його думку вин не повинен сплачувати вказані збори.

Відповідно  ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів не погоджується з доводами відповідача, оскільки Указ розповсюджує свою дію на податкові правовідносини, він є спеціальним нормативним правовим актом, що визначає порядок відносин з бюджетами та державними цільовими фондами суб’єктів малого підприємництва, які обрали спрощену систему оподаткування у вигляди сплати єдиного податку.

Стаття 14 Закону України „Про загальнообов’язкове держане пенсійне страхування” визначено, що страхувальники це, зокрема,  роботодавці:   підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та  інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які  мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону;

Стаття 1  Закону України „Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” визначає платників збору на обов’язкове державне пенсійне страхування, а саме : роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Крім того, цій Закон  не встановлює такої пільги, як звільнення від сплати збору на обов’язкове державне пенсійне страхування для суб’єктів підприємницької діяльності, що перешли на спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 4 ст. 18 Закону України „Про загальнообов’язкове держане пенсійне страхування” встановлено, що страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Колегія суддів звертає увагу відповідача на те, що Указ Президента України не має пріоритетного значення стосовно Закону, оскільки це суперечить конституційному принципу верховенства права, отже,  твердження відповідача безпідставні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, про те, що господарським судом   повно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому постанова не підлягає скасуванню .

Керуючись ст. ст.198,200, 205,207  Кодексу адміністративного судочинства України,  суд

УХВАЛИВ:

1.          Апеляційну скаргу ТОВ „Тайфун” залишити без задоволення, постанову господарського суду м. Києва № 34/1355А від 19.12.2006 без змін

2. Матеріали справи   повернути, доручити   господарському суду  м. Києва видати відповідний наказ

Головуючий суддя          Зеленін  В.О.

Судді

Рєпіна  Л.О.

Смірнова  Л.Г.