ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.
№ 40/427пд

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Овечкіна В.Е.,

суддів :
Чернова Є.В.,
Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача
- Небера В.В.,

відповідача
- Петровський Д.О., Кузьменко Т.Л.,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні
касаційну скаргу

ТОВ СП "Нібулон"

на  постанову
від  11.04.2007 Донецького апеляційного господарського  суду

у справі
№40/427пд

за   позовом
АТЗТ “Екопрод А.Т.”

до
ТОВ СП "Нібулон"

про
визнання недійсним договору поставки від 23.06.2006

ВСТАНОВИВ:

Рішенням  господарського  суду Донецької області від 07.02.2007 (суддя  Підченко Ю.О.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського  суду від 11.04.2007 (судді: Стойка О.В., Діброва Г.І., Шевкова Т.А.), позов задоволено  - на підставі ст.ст.203, 215, 241 ЦК України визнано недійсним договір поставки від 23.06.2006 №1212/2006 як такий, що укладений генеральним директором АТЗТ “Екопрод А.Т.” з перевищенням повноважень, передбачених статутом цього акціонерного товариства.

ТОВ СП "Нібулон" в поданій касаційній скарзі та доповненнях до неї просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення про відмову в позові, посилаючись на неврахування судами ст.92 Цивільного кодексу України, ст.ст.41, 46 Закону України "Про господарські товариства", ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців". Зокрема, скаржник вказує на те, що ст.ст.41, 46 Закону України "Про господарські товариства" передбачають лише можливість затвердження, а не погодження, договорів (угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства. Окрім того, рішенням  господарського  суду Донецької області від 05.12.2006 по справі №45/312 між тими ж сторонами задоволено позов ТОВ СП "Нібулон" про стягнення з АТЗТ “Екопрод А.Т.” штрафу за порушення останнім терміну поставки за договором поставки від 23.06.2006 №1212/2006 і при прийнятті цього рішення суд не виявив суперечність угоди чинному законодавству.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувані рішення та постанова –скасуванню з передачею справи на новий розгляд  до господарського суду  Донецької області з наступних підстав.

Залишаючи без змін первісне рішення про задоволення позову апеляційний господарський суд виходив з того, що уклавши договір поставки №1212/2006  на суму, що перевищує вказану в п.10.8.6 Статуту АТЗТ “Екопрод А.Т.”, без попереднього письмового дозволу спостережної ради товариства, генеральний директор, перевищив свої повноваження, що відповідно до ст.ст.203, 215, 241 ЦК України є підставою для визнання оспорюваного договору недійсним. Доказів подальшого схвалення або виконання позивачем цього договору відповідач не надав.

Однак, колегія  не може погодитися з висновками суду з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій залишено поза увагою ті обставини, що згідно підпункту "л" пункту 9.1 Статуту АТЗТ “Екопрод А.Т.” до компетенції спостережної ради входить надання виконавчому органу товариства попереднього дозволу на придбання, відчуження або будь-яке інше розпорядження основними засобами товариства, балансова вартість яких хоча б одного з яких перевищує 50000 доларів США або еквівалентну суму в національній грошовій одиниці за офіційним курсом НБУ на дату укладання угоди щодо таких основних засобів або на дату здійснення іншої відповідної операції з ними.

Тобто надання спостережною радою попереднього дозволу обов'язкове у випадку укладання договорів стосовно основних засобів товариства, а не будь-яких інших товарів.

Відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби" (затверджено наказом Мінфіну України від 27.04.2000 №92 та зареєстровано в Мінюсті України 18.05.2000 за №288/4509), основні засоби –це матеріальні активи, які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного  використання (експлуатації) яких більше одного року.

Згідно п.1.1 договору поставки №1212/2006  та додатків №1 та №2 до нього предметом поставки є сільськогосподарська продукція (ячмінь), яка не відноситься основних засобів. Адже, відповідно до п.4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи" (затверджено наказом Мінфіну України від 18.11.2005 №790 та зареєстровано в Мінюсті України 05.12.2005 за №1456/11736) сільськогосподарська продукція –це актив, одержаний в результаті відокремлення від біологічного активу, призначений для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Наведене не виключає наявність підстав вважати, що передбачене п.п.9.1, 10.8.6 Статуту АТЗТ “Екопрод А.Т.”  обмеження повноважень  генерального директора стосується лише випадків укладення угод стосовно основних засобів товариства на суму, що перевищує 50000 доларів США, а тому не поширюється на спірні договірні відносини, пов'язані з укладенням між сторонами договору поставки сільськогосподарської продукції.

Вищевикладене свідчить про неповне з’ясування обставин справи та є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та передачі справи на новий розгляд.

Зазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмета даного господарського спору, судами першої та апеляційної інстанції  всупереч вимогам ст.43 Господарського процесуального кодексу України не надано ретельної правової оцінки, а згідно імперативних вимог ч.2 ст.1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні та постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази чи додатково перевіряти наявні у справі докази.

Зважаючи на вищенаведене, касаційна інстанція на підставі ч.2 ст.1115 Господарського процесуального кодексу України дійшла висновку про неповне встановлення обставин справи та обумовлену цим неможливість надання належної юридичної оцінки всім обставинам справи, в зв’язку з чим справа підлягає направленню на новий розгляд для достовірного з’ясування інших обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ СП "Нібулон" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2007 та постанову Донецького апеляційного господарського  суду від 11.04.2007у справі №40/427пд скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий, суддя                                                                                                       В.Овечкін

Судді:                                                                                                                     Є. Чернов

В. Цвігун