СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.07                                                                                 Справа № 7/610.

Суддя Калашник Т.Л. розглянув матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче комерційне підприємство "ТЕХНО-СІЗ",  м. Макеевка Донецької області

до Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ

про стягнення 202492 грн. 98 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Сегіда В.М., довіреність № 96 від 27.08.07;

від  відповідача –Рухадзе І.В., довіреність № 03/5-332 від 19.06.07.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості у сумі 202492 грн. 98 коп.

Відзивом на позовну заяву № 03-1079 від 30.08.07, позивач визнав заборгованість частково у сумі 159000 грн. 00 коп. Інші позовні вимоги відповідачем не визнано у зв’язку зі спливом строку позовної давності згідно ст. 257 ГК України.

На підставі ст.. 77 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву з 30.08.07 до 10.09.07, 12-00.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників сторін, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, суд, -

в с т а н о в и в:

Між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче комерційне підприємство "ТЕХНО-СІЗ" (Постачальник) та відповідачем  - Державним підприємством "Луганськвугілля" (Покупець) 18.12.03 був укладений договір № 133 (далі –Договір),  за умовами якого Покупець доручає, а Постачальник приймає на себе зобов’язання поставити апаратно-програмний комплекс КАГІ - 1 комплект (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник здійснює поставку товару Покупцю протягом 30 днів, після отримання передплати.

Датою поставки товару є дата, коли товар був переданий у власність Покупця в місці поставки (п.3.3 Договору).

На виконання вказаного договору позивач передав відповідачу продукцію за відповідними накладними № 21 від 29.12.03 та № 1 від 04.08.05 (а.с.13, 16) та сторонами було складено відповідні Акти прийому-передачі (а.с.14, 15, 17).

Позивачем було направлено відповідачу претензію 17.05.07 з вимогою про сплату заборгованості, але відповідач заборгованість не сплатив, у зв’язку з чим позивач звернувся до суду.

Відповідачем позов визнано частково, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, доказів перерахування заборгованості не надано.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення частково , з огляду на наступне.

Зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не  допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

На виконання Договору позивач виконав свої зобов’язання щодо поставки та передачі у власність продукції, про що свідчать відповідні накладні № 21 від 29.12.03 та № 1 від 04.08.05 (а.с.13, 16) та сторонами було складено відповідні Акти прийому-передачі (а.с.14, 15, 17).

Оскільки відповідачем не здійснено попередню оплату та матеріалами справи підтверджено отримання ним обладнання, то слід зазначити, що порядок розрахунків у такому випадку Договором не визначений.

Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (дата) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачем було направлено відповідачу претензію 17.05.07 з вимогою про сплату заборгованості (а.с.19-22).

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 261 ЦК Україні за зобов'язаннями,  строк  виконання  яких  не визначений або визначений моментом вимоги,  перебіг позовної давності починається від  дня,  коли  у  кредитора  виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.  Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги,  перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Отже, право пред’явити вимогу про виконання зобов’язання у позивача виникло з дня складання відповідних приймально-здавальних актів та з 01.01.04 почався перебіг позовної давності, коли стала чинною норма частини 5 ст. 261 ЦК України.

Позивач звернувся до суду 10.08.07, згідно штемпелю на поштовому конверті (а.с.23), тобто з пропуском загальної позовної давності щодо вимог в частині стягнення 43492 грн. 98 коп., встановленою статтею 257 ЦК України.

Акт звірення за станом на 01.12.06 не може служити підставою для переривання перебігу позовної давності, у розумінні ч. 1 ст. 264 ГК України, оскільки підписаний не уповноваженою особою з боку відповідача.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За листом № 03-1079 від 30.08.07 відповідачем заявлене клопотання про застосування позовної давності щодо вимог в частині стягнення 43492 грн. 98 коп.

У зв’язку з тим, що позивачем порушено встановлений ст. 257 ЦК України строк загальної позовної давності щодо вимог в частині стягнення 43492 грн. 98 коп. та за наявністю клопотання про застосування позовної давності,  вимоги позивача за позовом підлягають до задоволення частково у сумі 159000 грн. 00 коп. з віднесенням судових витрат на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, згідно ст. 49 ГПК України.

Крім того, з Державного бюджету України підлягає поверненню позивачу зайве сплачене державне мито у сумі 0 грн. 07 коп.

На підставі викладеного, ст. ст. 257,  261, 267, 525, 526, 530,  ЦК України, ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито"  та керуючись  ст. ст. 44, 49, 77, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Луганськвугілля", м. Луганськ, вул. Лермонтова, 1в, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче комерційне підприємство "ТЕХНО-СІЗ",  м. Макеевка Донецької області, вул.. Лихачьова, 60, - борг у сумі 159000 грн. 00 коп.,  державне мито у сумі 1590 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 92 грн. 65 коп., видати наказ.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Повернути позивачу з Державного бюджету України 0 грн. 07 коп. зайве сплаченого державного мита згідно платіжного доручення № 214 від 09.08.07, оригінал платіжного документу знаходиться в матеріалах справи. Підставою для повернення державного мита є дане рішення засвідчене гербовою печаткою суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  13.09.07.

Суддя                                                                                                              Т.Л.Калашник