ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"06" липня 2007 р.                                        Справа № 16/139

„11” год. „ 10” хв.

Господарський суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Фесюри М.В.,

при секретарі  - Козацькому А.В.,

за участю представників сторін:

від позивача – Погребна В.В.,

від відповідача – не з’явився

розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні справу

за ПОЗОВОМ:                Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації

„Чернігівгаз”

(м. Чернігів вул. Любецька,68)

До ВІДПОВІДАЧА :          Державної податкової інспекції у Новгород –Сіверському районі

(Чернігівська обл. м. Новгород –Сіверський вул. К.Маркса,24)

Про скасування податкового повідомлення –рішення

Заявлено позов про скасування прийнятого державною податковою інспекцією у Новгород –Сіверському районі податкового повідомлення –рішення № /0 від 30.05.2007р., яким відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз” визначено суму податкового зобов’язання з податку з власників транспортних засобів у розмірі 211,8 грн., у тому числі за штрафними санкціями –211,8 грн.

Вимоги обґрунтовані нормами Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів”, відповідно до якого податок повинен сплачуватись за місцем реєстрації транспортного засобу. Позивач стверджує, що ним своєчасно подана річна 2007 року податкова звітність до державної податкової інспекції у Менському районі, оскільки транспортні засоби відокремленого структурного підрозділу Новгород –Сіверського району по газопостачанню та газифікації (самостійного платника податку) зареєстровані  у МРЕВ ДАІ м. Мена. Крім того, сторона вважає, що нею своєчасно і у повному обсязі сплачений податок за 1 квартал 2007 року , а відтак застосування штрафних санкцій на підставі п.п.17.1.4 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є незаконним.

Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на законність спірного податкового повідомлення –рішення, оскільки позивач порушив порядок подання податкового розрахунку та уточнюючих розрахунків , який встановлений наказом ДПА України № 373  від 17.09.2001р. і повинен був самостійно визначити штраф у розмірі 5% від суми недоплати.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ

21.05.2007р. державною податковою інспекцією у Новгород –Сіверському районі була проведена перевірка ВАТ по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз” по наданій податковій звітності з податку з власників транспортних засобів за 2007 рік, за результатами якої складено акт № 274 від 21.05.2007р.

Як зазначено в акті перевірки, при заповненні рядка 6 довідки вх. № 3191 від 18.04.2007р. про суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів, які зменшують або збільшують податкові зобов’язання в результаті виправлення самостійно виправленої помилки , допущеної в попередніх звітних періодах, не застосована штрафна санкція у розмірі 5% уточненої суми нарахувань, чим порушено п.п.17.1.4 ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі –Закон –2181).

На підставі акту перевірки згідно з п.п.”в” п.п.4.2.2 ст.4, п.п.17.1.4 ст.17 Закону –2181 податковим органом було прийняте спірне податкове повідомлення –рішення № /0 від 30.05.2007р., яким відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз” визначено суму податкового зобов’язання з податку з власників транспортних засобів у розмірі 211,8 грн., у тому числі за штрафними санкціями –211,8 грн.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України;

2) з  використанням  повноваження  з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” від 11.12.1991р. N 1963-XII(далі –Закон –1963) податок з   визначених   цим   Законом   власників   наземних транспортних засобів сплачується юридичними та  фізичними  особами за  місцем  реєстрації  таких  транспортних  засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів  республіканського  бюджету Автономної  Республіки  Крим,  обласних  бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Податок з  власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується, згідно ст.5 цього Закону, юридичними особами  -  щоквартально  рівними   частинами   до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом.

Статтею 6 Закону –1963 визначений порядок обчислення цього податку, при цьому до 01.01.2007р. у  порядку,  визначеному податковими органами, юридичні особи повинні були подавати  за  місцем  свого  знаходження  та  за  місцем постійного базування  транспортних  засобів  до податкових органів  у строки, визначені   законом   для  річного  звітного  періоду,  на  основі бухгалтерського звіту (балансу) розрахунки суми податку за формою, затвердженою  центральним  податковим  органом  України.

З 01.01.2007р. набрали чинності зміни до цієї статті, відповідно до яких податок з  власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів обчислюється  юридичними  особами  на  підставі звітних   даних   про  кількість  транспортних  засобів  та  інших самохідних машин і механізмів станом на 1  січня  поточного  року.  Юридичні особи  на  основі  бухгалтерського звіту (балансу) у строки,  визначені законом для річного звітного  періоду,  подають відповідному   органу   державної   податкової  служби  за  місцем реєстрації  транспортних  засобів  розрахунок   суми   податку   з власників   транспортних  засобів  та  інших  самохідних  машин  і механізмів на поточний рік  за  формою,  затвердженою  центральним податковим органом України.

На виконання вимог зазначеної норми Закону ДПА України видала наказ № 373 від 17.09.2001, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 5 жовтня 2001 р. за N 862/6053, „Про затвердження форм Розрахунку суми податку з власників   транспортних   засобів   та   інших самохідних  машин  і  механізмів,  Довідки   до  уточненого  Розрахунку та Порядку їх заповнення і подання до органу державної податкової служби”.

Судом встановлено, позивачем у строки встановлені для річного звітного періоду, тобто на протязі 60 днів, та за формою, затвердженою вищенаведеним наказом, до ДПІ у Новгород –Сіверського району, тобто за місцем базування транспортних засобів відокремленого підрозділу, був поданий загальний розрахунок суми податку з власників транспортних засобів на 2007 рік , в якому визначена загальна сума податку у розмірі 4236 грн. Розрахунок прийнятий податковим органом 26.02.2007р.

Як встановлено судом на підставі наданих позивачем копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів Новгород –Сіверського відокремленого підрозділу, місцем реєстрації таких транспортних засобів є МРЕВ ДАІ м. Мена (Менський район).

01.03.2007р. позивач подав розрахунок суми податку з власників транспортних засобів до ДПІ у Менському районі, тобто за місцем реєстрації транспортних засобів Новгород –Сіверського підрозділу та інших підрозділів позивача, як того вимагає ст.6 Закону –1963, на загальну суму податку у розмірі 42000 грн. До вказаного розрахунку ввійшла сума податку, яка підлягає сплаті за Новгород –Сіверський підрозділ.

Тієї ж дати позивач подав до ДПІ у Менському районі довідку про суми податку з власників транспортних засобів , які зменшують або збільшують податкові зобов’язання в результаті виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах, відобразивши в графі „сума податку , яка підлягає сплаті з уточненого розрахунку” 42000 грн., та в якості змісту помилки у відповідній графі вказав „подання розрахунку за місцем реєстрації транспортних засобів”.

05.03.2007р. позивач подав уточнений розрахунок до ДПІ у Новгород –Сіверському районі, відобразивши у ньому відсутність податкового зобов’язання ,  а 12.04.2007р. до того ж податкового органу подав уточнюючу довідку про суми податку з власників транспортних засобів , які зменшують або збільшують податкові зобов’язання в результаті виправлення самостійно виявленої помилки, допущеної в попередніх звітних періодах, збільшивши податкове зобов’язання на 4236 грн., при цьому в графі „штраф” платник податків розміру штрафу не визначив.

Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону –2181 податкове зобов'язання,    самостійно   визначене   платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.

Зазначене податкове   зобов'язання  не  може  бути  оскаржене платником  податків в адміністративному або судовому порядку. Якщо у  майбутніх  податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 15 цього Закону)  платник  податків  самостійно виявляє помилки у показниках раніше поданої податкової декларації, такий платник податків має право надати уточнюючий розрахунок.

Платник  податків  має  право  не  подавати такий розрахунок, якщо  такі уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації  за  будь-який  наступний  податковий  період, протягом якого такі помилки  були  самостійно  виявлені.  Форма  уточнюючих розрахунків визначається у порядку,  встановленому для  податкових декларацій.

На підставі наведених норм слід дійти до висновку, що податкове зобов’язання позивача перед ДПІ у Новгород –Сіверському районі як станом на 05.03.2007р. в сумі 0 грн., так і станом на 12.04.2007р. внаслідок уточнення в сумі 4236 грн. є самостійно узгодженим шляхом самостійного подання податкової звітності до ДПІ у Новгород –Сіверському районі і не може бути оскарженим в судовому порядку.

Відповідно до п.17.2. ст.17 Закону - 2181  платник  податків,  який  до  початку  його  перевірки контролюючим органом самостійно виявляє факт заниження податкового зобов'язання  минулих  податкових  періодів, зобов'язаний :

а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму  такої недоплати  та  штраф  у  розмірі п'яти відсотків від такої суми до подання  такого  уточнюючого  розрахунку,

б) або відобразити суму такої недоплати у складі декларації з цього  податку,  що  подається  за  наступний  податковий  період, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з  відповідним збільшенням загальної суми податкового зобов'язання з  цього  податку.

Позивач, подаючи  12.04.2007р., після закінчення строку подання податкової звітності на 2007 рік, уточнюючий податковий розрахунок, в якому вказав збільшення податкового зобов’язання на 4236 грн., тим самим виявив факт заниження податкового зобов'язання  минулого  податкового  періоду, але не нарахував штраф у розмірі 5% ( 211,8 грн.) та не сплатив його разом зі сплатою основної суми податкового зобов’язання 13.04.2007р. (платіжне доручення № 11734 від 13.04.2007р.).

Відповідно до п.п. «в»п.п.4.2.2. контролюючий орган зобов'язаний  самостійно  визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо внаслідок  проведення  камеральної перевірки  виявляє арифметичні або методологічні помилки у поданій платником   податків   податковій   декларації,  які  призвели  до заниження  або  завищення  суми  податкового зобов'язання.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться контролюючим  органом  виключно  на  підставі даних,  зазначених у податкових  деклараціях,  без  проведення  будь-яких  інших  видів перевірок платника податків.

Відповідно до п.п.17.1.4 ст.17 цього Закону, у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання  платника  податків  за  підставами, визначеними  у  підпункті  "в" підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 цього  Закону, такий платник податків зобов'язаний (крім випадків, коли  податкова  декларація  не  приймається всупереч нормам цього Закону)   сплатити   штраф   у   розмірі   п'яти   відсотків  суми донарахованого  податкового  зобов'язання,  але  не  менше  одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

За таких обставин спірне рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та відповідає вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні, тому у позові має бути відмовлено повністю.

Доводи позивача судом не приймаються з підстав, викладених вище.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          У позові відмовити повністю.

2.          Постанова набирає законної сили і може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.254, 185,186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова у повному обсязі складена 06 липня 2007 року.

Суддя:                                                                                                                        М.В.Фесюра