ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2007 р.
10:30
Справа №  7/426/07

м. Миколаїв

За позовом: Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, 54001, м.Миколаїв, вул. Нікольська, 46, під. 2
до відповідача: Аграрного підприємства “Благодатненський птахопром”, 55325, Миколаївська область, Арбузинський район, с.Благодатне, вул. Ювілейна, 1 А
про: стягнення з відповідача штрафних санкцій в сумі 124949,04 грн.

Суддя Семенчук Н.О.

При секретарі судового засідання Дзюбі Ю.Ф.

Представники:

Від позивача
Васильченко О.В., дов. № 04-25/43 від 16.01.2007 р.

Від відповідача
Коритний В.В., дов. № б/н від 20.01.2006 р.

СУТЬ СПОРУ: Миколаївське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Аграрного підприємства “Благодатненський птахопром” адміністративно-господарських санкцій в сумі в сумі 123908,28 грн. за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2006 році та 1040,76 грн. пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій.

На виконання ухвали господарського суду від 15.05.2007р. позивач надав лист головного управління праці та соціального захисту населення облдержадміністрації № 961-01-15 від 28.04.2007р., лист Арбузинського районного центру зайнятості 413-03/10 від 25.03.2007р.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що підприємством приймались всі необхідні та можливі заходи для працевлаштування інвалідів, в обґрунтування чого надав наказ № 28-1 від 01.04.2004р. про проведення атестації робочих місць для інвалідів на підприємстві, витяг з наказу про атестування робочих місць для інвалідів № 28-2 від 01.04.2004р., акт атестації робочих місць інвалідів від 01.04.2004р., лист до Арбузинського відділення фонду соціального захисту населення України № 217 від 02.04.2004р., листи до Арбузинського районного центру зайнятості № 207 від 28.04.2006р., № 313 від 06.2006р., № 367 від 04.08.2006р., та Арбузинського управління праці та соціального захисту населення № 208 від 28.04.2006р., № 314 від 30.06.2006р., № 365 від 04.08.2006р. з проханням направлення на підприємство інвалідів.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд –

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 124949,04 грн. адміністративно-господарських санкцій за нестворені у 2006 році робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Позивач зазначає, що на підставі ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", відповідач повинен був створити робочі місця для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, що складає у даному випадку 22 місця і працевлаштувати на них інвалідів.

В обґрунтування позовних вимог позивач надав звіт відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік (форма 10-ПІ) (а.с. 6) у відповідності з яким на підприємстві працювало 10 інвалідів.

Позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в  Україні»(в редакції чинній на час спірних правовідносин) для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування  інвалідів, у тому числі спеціальні   робочі  місця,  створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку,  встановленому  Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, Закон зобов’язує відповідача виділяти та створювати відповідно до 4 % нормативу робочі місця для інвалідів, інформувати центри зайнятості, та звітувати до Фонду соціального захисту інвалідів.

Відповідач вимоги закону виконав частково. Згідно "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік" (форма 10-ПІ) передбачив 21 робоче місце для штатних працівників інвалідів, створених відповідно до 4-відсоткового нормативу.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в  Україні»(в редакції чинній на час спірних правовідносин) встановлено, що Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації  громадських   організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують  працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до  цілого значення.

Так згідно "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік" на підприємстві відповідача працював 541 робітник таким чином норматив робочих місць на підприємстві відповідача для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу складає 22 чоловіка, тобто відповідач згідно "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік" не передбачив одне робоче місце для штатних працівників інвалідів.

Згідно наказу № 28-1 від 01.04.2004р. про проведення атестації робочих місць для інвалідів на підприємстві та витягом з наказу про атестування робочих місць для інвалідів № 28-2 від 01.04.2004р. відповідачем із встановленого нормативу 22 робочих місця атестовано тільки 20 робочих місць для працевлаштування на них інвалідів.

Відповідач листами № 207 від 28.04.2006р., № 313 від 06.2006р., № 367 від 04.08.2006р., звертався до Арбузинського районного центру зайнятості та листами № 208 від 28.04.2006р., № 314 від 30.06.2006р., № 365 від 04.08.2006р. звертався до Арбузинського управління праці та соціального захисту населення з проханням направлення на підприємство інвалідів.

За даними Арбузинського районного центру зайнятості відповідач подав звіт за формою 3-ПН 12.10.2006 року та 29.11.2006 року на одну особу, посада робітник на низько кваліфікованих с/г роботах, що підтверджується листом Арбузинського районного  центру зайнятості № 413/03-10 від 25.03.2007р.

Згідно листа Головного управління праці та соціального захисту населення № 961-01-15 від 28.04.2007р. на підприємство відповідача територіальними центрами інваліди не направлялись.

Доказів, що на підприємство відповідача направлялися або зверталися інваліди в 2006р. та, що їм було відмовлено у працевлаштуванні позивачем не надано.

За даними наданого відповідачем "Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік" (форма 10-ПІ) на підприємстві працювало 10 інвалідів (а. с. 6).

Таким чином, відповідач в повній мірі не виконав встановлений Законом норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів і не створив 2 таких робочих місця, що не заперечується представником відповідача у судовому засіданні.

Середньорічна заробітна плата на підприємстві у 2006 році складала 10325,69 грн., тому сума адміністративно-господарських санкцій за не створені 2 робочих місця для інвалідів становить 20651,38 грн.

Частиною 1 ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, п. 4 Порядку передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

За несвоєчасну сплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій позивачем нарахована пеня в розмірі 1040,76 грн.

Розмір пені уточнено судом та становить 173,47 грн., виходячи з  наступного розрахунку:

-          з 17.04.2007р. по 14.05.2007р. ( 28 дн., ставка НБУ- 8,5%)

-          розрахунковий розмір пені: 8,5 х 120 : 100 : 365 = 0,03%

-          сума пені за один день прострочення 20651,38 грн. х 0,03% = 6,19 грн.

-          сума пені складає 6,19 х 28 = 173,47 грн.

Штрафні санкції, згідно Порядку сплати підприємствами (об'єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 р. N 1767, сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

Відповідач суму заборгованості у розмірі 20824,85 грн. (20651,38+173,47) у встановлені строки добровільно не сплатив.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 160-163, 167, 254 КАСУ господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.   Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Аграрного підприємства “Благодатненський птахопром” (55325, Миколаївська область, Арбузинський район, с.Благодатне, вул. Ювілейна, 1 А, р/р 0573, АК “Промінвестбанк”, МФО 386449, ) на користь Миколаївського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (54001, м. Миколаїв, вул. Нікольська, 46 під. № 2; Одержувач: Держбюджет Центрального району 50070000, , МФО 826013, р/р 0006 Банк одержувача: ГУДКУ у Миколаївській області, Призначення платежу: *;101;- ; код платника; платежі до Фонду інвалідів за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів в 2006 році) 20824,85 грн. заборгованості.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Постанова у відповідності зі ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково у порядку і строки встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Н.О.Семенчук