СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

23.04.2007

Справа №2-29/13987-2006

За позовом - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, смт. Кореїз, м. Ялта

До відповідача - Кореїзської
селищної ради, смт. Кореїз, м. Ялта

За участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Державної житлово-експлуатаційної
організації “Кореїз”, смт. Кореїз, м. Ялта

Про спонукання до виконання певних
дій

За зустрічним позовом - Кореїзської
селищної ради, смт. Кореїз, м. Ялта

До відповідача - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, смт. Кореїз, м. Ялта

Про визнання недійсною додаткової
угоди та розірвання договору оренди нежитлового приміщення та стягнення збитків

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача за первісним позовом
-  ОСОБА_2 - адвокат, ордер НОМЕР_1,
довіреність нотаріально посвідчена, від 15.06.06р.

Від відповідача за первісним
позовом - не з'явився.

Від третьої особи - не з'явився.

Сутність спору: Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до
відповідача - Кореїзської селищної ради про спонукання укласти договір купівлі
- продажу приміщення магазину загальною площею 73,2 кв.м., яке складається з
приміщення площею 33,9 кв.м. (7-1) та приміщень площею 39,3 кв.м. (7-2 - 4,9
кв.м.; 7-3 - 34,4 кв.м.).

Позовні вимоги мотивовані тим, що
31.12.2002 р. між позивачем та третьої особою за згодою відповідача (власника
майна) був укладений договір оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2.

01.02.2006 р. між позивачем та
третьою особою була укладена додаткова угода до даного договору, яка також була
узгоджена з власником майна. Згідно даного договору та додаткової угоди до
нього позивач прийняв за актом прийому - передачі приміщення магазину за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 73,2 кв.м.

12.11.2003р. у будинку АДРЕСА_1
сталась пожежа, в результаті якої орендовані позивачем приміщення магазину були
пошкоджені, що підтверджується довідкою Ялтинського міського управління МНС
НОМЕР_3. При цьому позивач вказує, що на підставі рішення НОМЕР_4 виконкому
Кореїзської селищної ради від 23.01.2004 р. СПД ОСОБА_1 було дозволено провести
ремонтно - відновлювальні роботи. Так, позивачем було проведено відновлювальні
роботи та реконструкцію вказаного приміщення.

22.07.2004 р. рішенням 28-ої сесії
24-го скликання Кореїзської селищної ради НОМЕР_5 будівля магазину, що
розташована АДРЕСА_1 була включена до переліку об'єктів, які підлягають
приватизації шляхом викупу. В договорі, укладеному між позивачем та третьою
особою, встановлено, що орендар отримує право на викуп орендованого майна у
разі прийняття рішення про приватизацію орендованого майна. Проте до
теперішнього часу відповідач ухиляється від вирішення питання по приватизації
шляхом викупу орендованих позивачем приміщень.

Відповідач за первісним позовом
проти позову заперечує по підставах, викладених у відзиві на позов.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 29.08.2006 року до участі у справі було залучено у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державну житлово -
експлуатаційну організацію “Кореїз”.

Третя особа згідно письмових
пояснень посилається на дійсно укладений з позивачем договір оренди нежитлового
приміщення, однак про наявність додаткової угоди третій особі нічого невідомо.
Що ж стосується пошкодження майна, переданого позивачу за договором оренди, то
третя особа підтвердила факт пожежі, яка мала місце. Про наявність рішення від
22 липня 2004 року 28-ій сесії 24-го скликання Кореїзської селищної ради
НОМЕР_5 третій особі також нічого невідомо.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 14.11.2006 р. до спільного розгляду з первісним позовом прийнята зустрічна
позовна заява Кореїзської селищної ради до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
про визнання недійсним додаткової угоди від 01.02.2006 року до договору оренди
нежитлового приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року та розірвання договору
оренди НОМЕР_2 від 31.12.2002 року.

Позовні вимоги зустрічної позовної
заяви мотивовані тим, що поліпшення, які здійснила фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 є виконаними відповідно до договору оренди нежитлового приміщення
НОМЕР_2 від 31.12.2002 року та додаткової угоди до нього від 01.02.2006 року,
та є обумовленими самим договором оренди, і виконання ремонтних робіт є
обов'язком орендаря щодо утримання цих приміщень за власні кошти.

Позивач за зустрічним позовом
стверджує, що страхова сума по укладеному відповідачем за зустрічним позовом
договору страхування, була виплачена страховиком останньому, а не Кореїзській
селищній раді, що на його думку, є підставою для розірвання договору оренди.
Крім того, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати недійсною
додаткову угоду від 01.02.2006 року до договору оренди нежитлового приміщення
НОМЕР_2 укладеного між сторонами 31.12.2002 року, вважає її нікчемною, такою
яка відсутня у справах ДЖЕО „Кореїз”, та підписана особою, яка не мала на це
відповідних повноважень.

При цьому, позивач за зустрічним
позовом посилається на норму, яка міститься у пункті 6.1.3. договору оренди та
вказує, що договір оренди є припиненим з моменту загибелі об'єкту оренди, а
саме з 12 листопада 2003 року, що підтверджується довідкою від 10.08.2004 року
Державної житлово-експлуатаційної організації “Кореїз” НОМЕР_14. Згідно довідки
залишкова вартість орендованого майна склала 0 грн.

Відповідач за зустрічним позовом
проти зустрічної позовної заяви заперечує та вважає вимоги позивача за
зустрічним позовом такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду АР Крим
від 14.11.2006 р. провадження по справі було зупинено та призначено у справі
судову будівельно - технічну експертизу. Після повернення матеріалів справи з
висновком експерта, провадження у справі було поновлено.

Заявою від 07.02.2007р. позивач за
первісним позовом змінив предмет позову та просить суд: припинити право
спільної часткової власності Кореїзської селищної ради на частку в нерухомому
майні: приміщеннях магазину загальної площею 73,2 кв.м., які складаються з
приміщення площею 33,9 кв. (7-1) та приміщень площею 39,3 кв.м. (7-2 - 4,9
кв.м.; 7-3 - 34,4 кв.м.), розташованих за АДРЕСА_1; визнати за фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно: приміщення магазину
загальної площею 73,2 кв.м., які складаються з приміщення площею 33,9 кв. (7-1)
та приміщень площею 39,3 кв.м. (7-2 - 4,9 кв.м.; 7-3 - 34,4 кв.м.),
розташованих за АДРЕСА_1.

Заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач за первісним позовом
проти змінених позовних вимог заперечує, просить суд у задоволені позовних вимог
відмовити, вказує, що власником спірного майна на підставі свідоцтва про право
власності є Кореїзська селищна рада, посилається на рішення НОМЕР_6. та НОМЕР_4
від 23.01.2004р. виконкому Кореїзської селищної ради, де мова йде не про
будівництво нової будівлі - створення нової речі, а о відновлювальних роботах
та реконструкції магазину АДРЕСА_1. Крім того, договором оренди нежитлового
приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року та додатковою угодою до нього від
01.02.2006 року, вимоги щодо реконструкції, технічного переобладнання та
поліпшення орендованих приміщень є обумовленими самим договором оренди, а
виконання цих ремонтних робіт за власні кошти було обов'язком орендаря щодо
утримання цих приміщень.

Третя особа надала до суду письмові
заперечення, просить суд в первісному позові відмовити, вказує, що в результаті
проведеного капітального ремонту позивач не набув права власності на це майно,
у зв'язку з тим, що ним не створена нова річ, вважає, що позивач за первісним
позовом має право лише на відшкодування вартості витрат або зарахування їх у
рахунок користування річчю.

Заявою від 06.03.2007р. позивач за
зустрічним позовом змінив предмет позову та просить суд: визнати недійсним
додаткову угоду від 01.02.2006 року до договору оренди нежитлового приміщення
НОМЕР_2 від 31.12.2002 року; розірвати договір оренди НОМЕР_2 від 31.12.2002
року; стягнути з відповідача за зустрічним позовом збитки в розмірі 49359,56
грн.

Заява прийнята судом до розгляду.

За клопотанням сторін строк
вирішення спору продовжувався в порядку ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась
перерва, розгляд справи відкладався в порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом,
змінивши позовні вимоги, просить суд припинити право спільної часткової
власності на частку Кореїзської селищної ради в нерухомому майні: приміщеннях
магазину загальної площею 73,2 кв.м., які складаються з приміщення площею 33,9
кв. (7-1) та приміщень площею 39,3 кв.м. (7-2 - 4,9 кв.м.; 7-3 - 34,4 кв.м.),
розташованих АДРЕСА_1та визнати за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 право
власності на нерухоме майно - приміщення магазину загальною площею 73,2 кв.м.,
які складаються з приміщення площею 33,9 кв. (7-1) та приміщень площею 39,3
кв.м. (7-2 - 4,9 кв.м.; 7-3 - 34,4 кв.м.), розташованих АДРЕСА_1.

Суд вважає, що первісний позов
підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кореїзській селищній раді на
підставі свідоцтва серії НОМЕР_7 про право власності на нерухоме майно,
виданого 05.11.2004 року на підставі рішення НОМЕР_8 виконавчим комітетом
Кореїзської селищної ради, що зареєстровано Комунальним підприємством Ялтинське
бюро технічної інвентаризації 29.10.2004 року, номер запису НОМЕР_9 у книзі
20-ж, стор.15, належить житловий будинок з вбудованими приміщеннями магазину
загальною площею 216,8 кв.м., що розташований АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу з реєстру прав
власності на нерухоме майно НОМЕР_10, виданого Комунальним підприємством
Ялтинське бюро технічної інвентаризації 19.11.2004 року, реєстраційний номер
НОМЕР_11, вказане нерухоме майно (спірне приміщення магазину) складається з
приміщень № 7-1, 7-2, 7-3, загальною площею 73,2 кв.м. (том 1, а.с.116).

До моменту пожежі, а саме
відповідно до поверхового плану від 29.10.1970 року приміщення магазину у
споруді літ. А у АДРЕСА_1 складалися з: приміщення 3-1, площею 21,3 кв.м.,
приміщення 6-1, площею 34,4 кв.м., приміщення 61-1, площею 4,5 кв.м.,
(21,3+34,4+4,5=60,2) (том 2, а.с.103).

Таким чином, загальна площа
магазину на момент укладання 31 грудня 2002 року договору оренди нежитлового
приміщення НОМЕР_2 складала 60,2 кв.м.

31 грудня  2002 року між Державною житлово -
експлуатаційною організацією «Кореїз» та суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_1 за згодою власника майна - Кореїзської селищної ради
був укладений договір оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2 загальною площею
60,2 кв.м., яке розташоване АДРЕСА_15. (том 1, а.с.11-14). На момент передачі
оціночна вартість об'єкту оренди склала 32800 гривень 00 копійок відповідно до
п. 1.2. цього договору.

12 листопада 2003 року у житловому
будинку АДРЕСА_1, сталася пожежа, унаслідок якої були пошкоджені приміщення
магазину, що підтверджується довідкою НОМЕР_12 Ялтинського міського управління
МНС від 01.08.2006р. (том 1, а.с.20).

Після пожежі вказані приміщення
магазину знаходилися в непридатному для використання стані та потребували
проведення відповідних ремонтно - відновлювальних робіт,  про що був складений дефектний акт ремонтно -
відновлювальних робіт магазину АДРЕСА_1, затверджений 22.12.2003 року
виконкомом Кореїзської селищної ради (том 1, а.с.22-24).

Згідно ст. 23 Закону України «Про
оренду державного і комунального майна» орендар має право за погодженням з
орендодавцем, якщо інше не передбачене договором оренди, за рахунок власних
коштів здійснити реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого
майна. Аналогічні положення містяться й у ст. 778 Цивільного Кодексу України
відповідно до якої наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму,
лише за згодою наймодавця.

Так, 23.01.2004 р. рішенням НОМЕР_4
виконавчого комітету Кореїзської селищної ради СПД ОСОБА_1 було дозволено
виконання проектно-пошукових робіт, проведення
ремонтно - відновлювальних робіт та реконструкцію магазину АДРЕСА_1 (том
1, а.с. 9).

26.05.2004 року виконкомом
Кореїзської селищної ради був затверджений зведений кошторисний розрахунок
вартості будівництва магазину „ІНФОРМАЦІЯ_1” у сумі 69823,00 гривні 00 копійок
АДРЕСА_1 у м. Ялта, (том 1, а.с. 26-53)., про що виконкомом Кореїзської
селищної ради прийнято рішення НОМЕР_6. (том 1, а.с.10).

11.06.2004 року ДЖЕО „Кореїз”
ОСОБА_1 було надано дозвіл НОМЕР_13 на виконання реконструкції магазину
„ІНФОРМАЦІЯ_1”, розташованого АДРЕСА_1.

Відповідач за первісним позовом у
своїх запереченнях вказує, що позивач за первісним позовом не має відповідно до
договору оренди права викупу цих нежитлових приміщень, проте це твердження
спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що
на момент існування стосунків між сторонами їх дії були направлені на
відновлення цього нерухомого майна, виконання реконструкції, його відбудування
та на перехід права власності на знов відбудовану будівлю з послідуючим
набуттям позивачем за первісним позовом права власності на неї.

У зв'язку з чим, 22 липня 2004 року
було прийнято рішення НОМЕР_5 28-ій сесії 24-го скликання Кореїзської селищної
ради, включено будівлю магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташованого АДРЕСА_1, площею
60,2 кв.м., яка знаходиться у комунальної власності Кореїзської селищної ради,
до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу на 2004 рік.
(том 1, а.с. 8).

Підставою для звернення позивача за
первісним позовом до суду було ухилення відповідача від виконання власного
рішення, а саме рішення НОМЕР_5 від 22.07.2004 року 28-ій сесії 24-го скликання
Кореїзської селищної ради, проте на думку суду, дане рішення в майбутньому не
можливо було реалізувати у зв'язку з тим, що на момент його прийняття
Кореїзською селищною радою, вказаний об'єкт приватизації був зруйнований, а
закінчення виконання будівельних робіт та відбудування майна сталося тільки 26
квітня 2006 року, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином,
відповідно до цього рішення ради, приватизації шляхом викупу підлягало нерухоме
майно, яке залишилося після пожежі, на яке йде посилання у рішенні НОМЕР_5 від
22 липня 2004 року 28-ій сесії 24-го скликання Кореїзської селищної ради.

Відповідно до затвердженої
кошторисної документації в ході проведення відновлення та реконструкції
позивачем за первісним позовом були заново відбудовані стіни, влаштовані пола,
каркас і покрівля будівлі, проведені відповідні обробні роботи, виконані інші
будівельні роботи, тощо.

Згідно висновку судово - технічної
будівельної експертизи (висновок експерта № 37 від 16.01.2007 року), ринкова
вартість нерухомого майна, нежилих приміщень загальною площею 73,2 кв.м.,
розташованих АДРЕСА_1, без невід'ємних поліпшень на дату оцінки склала 6288
гривень 75 копійок.

При цьому ринкова вартість
вказаного нерухомого майна з невід'ємними поліпшеннями на дату оцінки склала
75839 гривень 75 копійок. Інші приміщення будинку що межують з орендованими
приміщеннями є повністю зруйнованими.

10.08.2004 року ДЖЕО „Кореїз” була
видана довідка НОМЕР_14, згідно з якої знос нежитлового приміщення АДРЕСА_1,
площею 60,2 кв.м. станом на 01.01.2004 року склав 100%, (том 1, а.с.21).

Таким чином, суд приходить до
висновку, що внаслідок вказаних поліпшень майна, орендарем, фактично було
створене нове майно.

Відповідно до висновку судово -
технічної будівельної експертизи вартість невіддільних поліпшень позивача за
первісним позовом в загальній ринковій вартості вказаного нерухомого майна на
дату оцінки склала 69551, 00 грн, що відповідає 92 %, від загальній ринкової
вартості нерухомого майна. Частка Кореїзької селищної ради складає 8 %, та
станом на день оцінки дорівнювався 6288 грн. 75 коп.

Відповідно до ст. 778 Цивільного
Кодексу України, якщо в результаті
поліпшення, зробленого за згодою наймодавця,  створена нова
річ,  наймач  стає
її  співвласником. Частка  наймача у праві власності відповідає вартості
його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором  або законом.

Таким чином, позивач за первісним
позовом є співвласником приміщень магазину, розташованого АДРЕСА_1.

Позивач за первісним позовом
просить суд припинити право спільної часткової власності на частку Кореїзської
селищної ради в нерухомому майні з посиланням на ст. 365 Цивільного  Кодексу України.

Відповідно до ст. 365 Цивільного
Кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за
рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і
не може бути виділена в натурі; річ є неподільною, спільне володіння і
користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди
інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про
припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього
внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно платіжного доручення НОМЕР_15
на депозитний рахунок господарського суду Автономної республіки Крим позивачем
за первісним позовом внесена сума у розмірі 6288 гривень 75 копійок, що
відповідає ринковій вартості частки Кореїзької селищної ради у спірному
нерухомому майні відповідно до висновку експерта № 37 від 16.01.2007 року (том
2, а.с.84).

Із змісту ч. 1 ст. 331 Цивільного
Кодексу України випливає, що вона регулює питання виникнення права власності на
нову річ, виготовлену з матеріалів особи, що створила цю річ. На підставі ч. 1
ст. 331 Цивільного Кодексу України суд може вирішити питання про право
власності на річ, створену особою із своїх матеріалів на підставі договору з
іншою особою. Власником такої речі є особа яка створила її.

Згідно з технічним паспортом,
виданим Ялтинським Бюро технічної інвентаризації 26.10.2004 року право
власності на нежитлові приміщення № 7-1, 7-2, 7-3, загальною площею 73,2 кв.м.
АДРЕСА_1, станом на 26.10.2004 року зареєстроване не було, у графі власник
запис про власника відсутня (том 2, а.с. 99).

Відповідно до приписів п. 4.2.
Рішення Конституційного Суду України у справі N 1-11/2005 від 11 травня 2005
року N 4-рп/2005 власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається
належним йому майном, але, здійснюючи свої
права, він зобов'язаний не порушувати права та охоронювані законом
інтереси громадян, юридичних осіб і держави.

Рішення про оформлення права
власності прийнято 26.08.2004 року, право власності зареєстровано 29.10.2004
року, свідоцтво серії НОМЕР_7 про право власності на нерухоме майно видано
Кореїзській селищній раді 05.11.2004 року на підставі рішення НОМЕР_16
виконавчого комітету Кореїзської селищної ради.

27 квітня 2006 року виконкомом
Кореїзської селищної ради та ДЖЕО „Кореїз” був затверджений акт прийому
виконаних будівельних робіт будівництва та реконструкції магазину
„ІНФОРМАЦІЯ_1” АДРЕСА_1 у м. Ялта (том 1, а.с. 82-87).

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що право власності Кореїзської селищної ради було оформлено
відповідним рішенням виконкому та зареєстровано на нерухоме майно, якого на
момент видачі свідоцтва ще фактично не існувало. На думку суду прийняття
26.08.2004 року рішення про НОМЕР_16 з наступним оформленням 05.11.2004 року
Кореїзською селищною радою свідоцтва про право власності на нерухоме майно, порушує
в частині оформлення права власності на приміщення магазину, загальною площею
73,2 кв.м., право власності позивача за первісним позовом.

Спірне нерухоме майно було знов
відбудовано тільки 26 квітня 2006 року, про що листом від 27 квітня 2006 року
ДЖЕО „Кореїз” повідомило ОСОБА_1 про повне виконання робіт відповідно до
проектно - кошторисної документації, у зв'язку з чим, 27 квітня 2006 року ДЖЕО
„Кореїз” видана довідка про вартість виконаних підрядних робіт, яка була
затверджена виконкомом Кореїзської селищної ради у сумі 69823,00 гривні 00
копійок (том 1, а.с. 88).

Кореїзька селищна рада - позивач за
зустрічним позовом просить суд розірвати договір від 31 грудня  2002 року оренди нежитлового приміщення
НОМЕР_2, укладений між Державною житлово - експлуатаційною організацією
«Кореїз» та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1.

Позивач за зустрічним позовом
посилається на п. 2.4.8. вказаного договору оренди, згідно з яким орендар був
зобов'язаний застрахувати орендоване приміщення від вогневих ризиків та
стихійних явищ на його оціночну вартість, на період дії договору на користь
орендодавця.

Судом встановлено, що 21 серпня
2003 року між суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 та
страховиком - РСК „Крим - Оранта” був укладений договір НОМЕР_17 „Про
орендоване страхування майна юридичних осіб”, у відповідності до якого
орендоване позивачем майно було застраховане на суму 32800 гривень 00 копійок.
(том 1, а.с. 130-132).

Позивач за зустрічним позовом з
посиланням на ч. 2 ст. 651 Цивільного Кодексу України стверджує, що страхова
сума по укладеному відповідачем за зустрічним позовом договору страхування,
була виплачена страховиком останньому, а не Кореїзській селищній раді, що на
його думку є підставою для розірвання договору оренди.

Однак, посилання позивача за
зустрічним позовом на норму діючого Цивільного Кодексу України є в даному
випадку необґрунтованим, в зв'язку з тим, що на момент укладення договору
страхування НОМЕР_17 від 21.08.2003 року та настання страхового випадку діяв
Цивільний Кодекс УССР від 18.07.1963 року.

Згідно п. 4 прикінцевих та
перехідних положень Цивільного Кодексу України (у редакції 2004 року),
Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних правовідносин, що виникли
після набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 2 ст. 370
Цивільного Кодексу УССР від 18.07.1963 року за обов'язковим страхуванням
страхова організація при настанні передбаченої законом події (страхового
випадку) відшкодовує страхувальникові або іншій особі, якій належить застраховане
майно, понесену нею шкоду: при повній загибелі майна - у повній сумі страхового
забезпечення, а при частковому пошкодженні - у розмірі відповідної частини
страхового забезпечення.

Однак, позивач за зустрічним
позовом не надав суду доказів того, що страхова сума по договору НОМЕР_17 „Про
орендоване страхування майна юридичних осіб” була виплачена страховиком саме
орендарю.

Відповідно до ст. 224
Господарського Кодексу України завдані збитки суб'єкту, права або законні
інтереси якого порушено, повинен відшкодувати учасник господарських відносин,
який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності.

Однак, матеріали справи свідчать
про відсутність вини орендаря у пошкодженні орендованого майна, яке сталося
внаслідок пожежі, тому в даному випадку не може йти мова про порушення
відповідачем за зустрічним позовом господарського зобов'язання по договору
оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року, та стягнення з нього
збитків.

Крім того, будь - яких доказів
того, що орендодавець - ДЖЕО „Кореїз” або власник знищеного майна - Кореїзська
селищна рада зверталися з позовом або претензіями як к орендарю так і к
страхувальнику про стягнення страхового платежу або збитків суду не надано.
Більш того, довідкою НОМЕР_18 ДЖЕО „Кореїз” підтвердило повне виконання СПД
ОСОБА_1 умов договору НОМЕР_2 від 31.12.2002 року.

У зв'язку з чим, суд вважає, що
вимоги про розірвання договору від 31 грудня
2002 року оренди нежитлового приміщення, укладеного між Державною
житлово - експлуатаційною організацією «Кореїз» та суб'єктом підприємницької
діяльності - фізичною особою ОСОБА_1, та стягнення збитків задоволенню не
підлягає.

Позивач за зустрічним позовом також
просить суд визнати недійсною додаткову угоду від 01.02.2006 року до договору
оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року. Позивач за
зустрічним позовом вважає її нікчемною, такою яка відсутня у справах ДЖЕО
„Кореїз” та яка була підписана особою, яка не мала на це відповідних
повноважень. При цьому позивач за зустрічним позовом також посилається на
довідку ДЖЕО „Кореїз” НОМЕР_19, згідно до якої залишкова вартість орендованого
майна склала 0,00 (нуль) гривень, та вказує, що відповідно до п. 6.1.3.
договору оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2 у цьому випадку договір є
припиненим.

Дослідивши матеріали справи, суд
вважає що вимога про визнання недійсною додаткової угоди від 01.02.2006 року до
договору оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину
стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою
та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 12 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна"  договір  оренди вважається укладеним з моменту
досягнення домовленості з усіх істотних умов і підписання сторонами тексту
договору.

Вказана додаткова угода є
погодженою власником майна - Кореїзською селищною радою, про що свідчить
печатка ради та підпис посадової особи.

Відсутність у справах ДЖЕО „Кореїз”
цієї додаткової угоди не є підставою для визнання спірного договору в частині
укладеної додаткової угоди від 01.02.2006 року до договору оренди нежитлового
приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року недійсною.

Інших доказів про наявність
правових підстав, передбачених ст.203 ЦК України, для визнання спірного
договору в частині укладеної додаткової угоди від 01.02.2006 року до договору
оренди нежитлового приміщення НОМЕР_2 від 31.12.2002 року недійсною позивач за
зустрічним позовом суду не представив, тому і відсутні підстави для задоволення
такої вимоги.

Згідно п. 33 Інструкції про порядок
обчислення та справляння державного мита, затвердженого наказом Головної
державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.1993р. з позовних заяв
майнового характеру державне мито сплачується за ставкою - 1% ціни позову, але
не менш 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та не більше 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При подачі первісної позовної заяви
було сплачено державне мито в сумі 102 грн. За майнову вимогу про визнання
права власності при подачі заяви про уточнення позовних вимог державне мито в
розмірі 758,40 грн. (відповідно до висновку експерта № 37 від 16.01.2007 року
ринкова вартість спірного нерухомого майна складає 75839,75 грн.) позивачем за
первісним позовом не сплачено, отже ця сума підлягає стягненню з нього в дохід
Державного бюджету України.

Понесені позивачем за первісним позовом
судові витрати по сплаті державного мита в сумі 860,40 грн., витрати за
інформаційне - технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00 грн.,
витрати на проведення судової експертизи в сумі 2616 грн., витрати на правову
допомогу адвоката у сумі 9200 грн. підлягають стягненню з відповідача за
первісним позовом у відповідності до ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 49, 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Первісний позов задовольнити у
повному обсязі.

2.          Припинити право спільної часткової
власності Кореїзської селищної ради на частку в нерухомому майні: приміщеннях
магазину, загальною площею 73,2 кв.м., що складаються з приміщення площею 33,9
кв.м. (7-1) та приміщень площею 39,3 кв.м. (7-2 - 4,9 кв.м.;  7-3 - 34,4 кв.м.), розташованих АДРЕСА_1.

3.          Визнати за фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, земельна ділянка, ідентифікаційний номер
НОМЕР_20) право власності на нерухоме майно: приміщення магазину, загальної
площею 73,2 кв.м., що складаються з приміщення 7-1, площею 33,9 кв., приміщення
7-2 площею - 4,9 кв.м.; приміщення  7-3 -
площею 34,4 кв.м., розташованих АДРЕСА_1

4.          Перерахувати з депозитного рахунку
господарського суду Автономної республіки Крим на рахунок Кореїзської селищної
ради (юридична адреса: 98670, АР Крим, м. Ялта, смт. Кореїз, вул.
Севастопольське шосе, 27 р/р 0042 УДК в АРК м. Сімферополь, МФО
824026, ЗКПО 2404636) суму попереднього внеску у розмірі 6288,75 гривень.

5.          В задоволенні зустрічного позову
відмовити

6.          Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_20)
в дохід Державного бюджету України в дохід Державного бюджету України (п/рахунок
0002, банк одержувач ДУ Державного казначейства України в АРК,
м.Сімферополь, МФО 824026, одержувач: Держбюджет м. Сімферополь, код платежу
22090200, код в ЄДРПО України 34740405) державне мито в сумі 758,40 гривень

7.          Стягнути з Кореїзської селищної ради
(юридична адреса: 98670, АРК, м. Ялта, смт. Кореїз, вул. Севастопольське шосе,
27 р/р 0042 УДК в АРК м. Сімферополь, МФО 824026, ЗКПО 2404636) на
користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (юридична адреса: АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_20) судові витрати по сплаті державного мита в сумі 860,40 грн.,
витрати за інформаційне - технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00
грн., витрати на проведення судової експертизи в сумі 2616 грн., витрати на
правову допомогу адвоката у сумі 9200 грн.

8.          Накази видати після набрання рішенням
законної сили

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Башилашвілі О.І.