ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.07                                                                                           Справа № 18/196

Господарський суд Львівської області в особі головуючого-судді Мартинюка В.Я.,

розглянувши справу за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) “Смаранг”

до
Відкритого акціонерного товариства (надалі ВАТ) „Давидів”

про
спонукання до вчинення дій та визнання права власності

з участю представники:

від позивача –[...] –керівник;

від відповідача –[...] –представник  (довіреність за №28-В від 12.07.2007 року),

В С Т А Н О В И В :

що ТзОВ „Смаранг” звернулося до господарського суду з позовом про зобов‘язання ВАТ „Давидів” передати за актом приймання-передачі нерухоме майно та про визнання права власності на дане майно за позивачем.

Підставами вимог, як зазначено в позовній заяві, є невиконання умов договору за №3 від 16.11.2001 року та заперечення права власності позивача на нерухоме майно.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з викладених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні визнав позов, проти його задоволення не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача і відповідача, оцінивши докази в сукупності, при прийнятті рішення суд виходив з наступного.

У відповідності до умов договору за №3 від 16.11.2001 року, укладеного між ВАТ „Давидів” (продавець) та ТзОВ „Смаранг” (покупець), продавець, продає пилораму, будинок будівельника, склад з бетонним вузлом, які перебувають у його власності на підставі наказу Регіонального відділення фонду державного майна України по Львівській області за №2210 від 30.08.1996 року, на загальну суму 30000 грн. 00 коп., а покупець купує згадане майно.

Як передбачено п.3 згаданого договору оплата вартості майна, що продається, здійснюється покупцем у 40 денний термін з часу підписання даного договору шляхом перерахунку всієї суми на розрахунковий рахунок продавця.

На виконання згаданого пункту позивачем було перераховано відповідачу 30000 грн. 00 коп., що підтверджується, наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями за №84 від 23.11.2001 року, за №3 від 22.01.2002 року, за №5 від 30.01.2002 року, за №10 від 04.03.2002 року. За №24 від 17.04.2002 року та квитанціями до прибуткових касових ордерів за №23 від 05.12.2001 року, за №24 від 10.12.2001 року, за №26 від 17.12.2002 року, за №27 від 29.12.2001 року, за №2 від 04.01.2002 року, за №3 від 09.01.2002 року, за №6 від 18.01.2002 року.

У відповідності до вимог ст. 663 ЦК України,  продавець зобов‘язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписом ст.664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, продовжується у згаданій нормі, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Як передбачено п.5 цього ж договору, фактична передача здійснюється в 10 денний термін з часу підписання даного договору.

В матеріалах справи наявні листи позивача до відповідача за №23-В від 12.02.2002 року, за №3 від 16.01.2003 року, з якими позивач звертався до відповідача щодо невиконання умов договору.

У відповіді від 14.03.2006 року за №17 на вимогу з приводу виконання умов договору, ВАТ „Давидів” повідомив, що нерухоме майно задіяне до господарської діяльності та належить товариству на праві власності.

Пунктом 2 статті 665, статті 620 ЦК України передбачено, що у разі невиконання боржником обов'язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов'язання.

Таким чином, враховуючи те, що ВАТ „Давидів” у відсутності правових підстав неправомірно ухиляється від виконання зобов‘язань за договором щодо передачі майна, в порушення чинного законодавства продовжує користуватись ним, суд вважає, що позов в частині спонукання до виконання дій підлягає до задоволення.

Згідно ст.328 ЦК України,  право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до вимог ч.2 ст.12 Закону України „Про власність” за №697-ХІІ від 07.02.1991 року, чинного на момент укладення згаданого договору, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Як передбачено ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як вбачається з відповіді ВАТ „Давидів” на вимогу за №17 від 14.03.2006 року, воно не визнає права власності позивача на нерухоме майно, яке куплено позивачем, та вважає його своєю власністю.

За таких обставин, враховуючи наявність спору щодо права власності на об‘єкти нерухомого майна, проданих за договором №3 від 16.11.2001 року, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності на пилораму, будинок будівельника, склад з бетонним вузлом є правомірними та підлягають до задоволення.

За викладених обставин, господарський суд вважає, що позовні вимоги  є обґрунтованими та підставними, відповідачем не спростовані, а тому підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.49 ГПК України судові витрати покласти на відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити.

2.          Зобов‘язати Відкрите акціонерне товариство „Давидів” (), що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Львівська, 2а, передати Товариству з обмеженою відповідальністю „Смаранг” (), що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Львівська, 2а, нерухоме майно –будівлю пилорами, загальною площею 361,2 кв. м; будинок будівельника, загальною площею 467,4 кв. м; склад з бетонним вузлом, загальною площею 123,9 кв. м, які розміщені по вул.Львівській, 2а, с.Давидів, Пустомитівський район, Львівська область.

3.          Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю „Смаранг” (), що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Львівська, 2а, право власності на нерухоме майно - будівлю пилорами, загальною площею 361,2 кв. м; будинок будівельника, загальною площею 467,4 кв. м; склад з бетонним вузлом, загальною площею 123,9 кв. м, які розміщені по вул.Львівській, 2а, с.Давидів, Пустомитівський район, Львівська область.

4.          Стягнути з Відкрите акціонерне товариство „Давидів” (), що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Львівська, 2а, на користь Товариству з обмеженою відповідальністю „Смаранг” (), що знаходиться за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с.Давидів, вул.Львівська, 2а, 203 грн. 00 коп. судових витрат сплачених позивачем при поданні позову.

5.          Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя