ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"19" липня 2007 р.                                                                              Справа № 5/115-07

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом
Комунального підприємства “Управління житлово –комунального господарства”, м. Славутич

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Електросервіс”, м. Славутич

про
стягнення  38231,49 грн.

за участю представників:

позивача:
Максимова Ю. Ю. –дов. № 57/32-534 від 20.03.2007 р.

відповідача:
Проходов С. П. –дов. № 13-651/05-07 від 23.05.2007 р.

В судовому засіданні 21.06.2007р. оголошувалась перерва до 19.07.2007р. для підготовки повного тексту рішення.

суть спору:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Комунального підприємства “Управління житлово –комунального господарства” (далі –Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю “Електросервіс” (далі –Відповідач) про стягнення 38231,49 грн. заборгованості з орендної плати.

В судовому засіданні 17.05.2007р. представник позивача в порядку                     ст. 22 ГПК України звернувся до суду з клопотанням про збільшення розміру позовних вимог на суму 59062,04 грн.

Таким чином, враховуючи зазначене клопотання, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в розмірі 97293,53 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов’язань щодо здійснення орендних платежів за договором  оренди комунального майна від 21.08.2001р. № 10-КТ в зв’язку з чим за останнім рахується борг в розмірі 97293,53 грн.

Присутній в судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечує, позов не визнає, посилаючись на те, що умови договору оренди майна № 10-КТ ним виконані в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін присутніх в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі 21.08.2001р. було укладено договір оренди             комунального майна № 10-КТ (далі –Договір), відповідно до умов якого орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає у строкове платне користування обладнання системи кабельного телебачення, яке знаходиться на балансі орендодавця, вартість якого визначається згідно Акту оцінки вартості окремого індивідуально визначеного майна (п. 1.1 Договору). Перелік майна, яке передається в оренду відображається в акті приймання –передачі (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої рішенням Славутицького виконкому і за перший місяць оренди складає 1937,75 грн., крім того ПДВ - 387,55 грн., який не входить в розмір орендної плати. Орендна плата перераховується орендатором, шляхом оплати платіжним дорученням на протязі 5-ти днів після пред’явлення рахунку на розрахунковий рахунок орендодавця, з урахуванням щомісячного індексу інфляції і податку на додану вартість.

Додатковою угодою № 1 до договору від 07.02.2002р., яка підписана сторонами у справі, вказаний пункт був змінений та викладений в наступній редакції: орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без податку на додану вартість за перший місяць оренди вересень 2001р. –9509,22 грн. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди фіксується в цьому договорі. Орендна плата перераховується орендарем орендодавцеві шляхом перерахунку платіжним дорученням до 5-го числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця, шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до пункту 3 зазначеної угоди вона діє з 01.09.2001р. по строк дії договору.

Додатковою угодою № 2 до договору від 12.03.2002р., яка підписана сторонами у справі, вищезазначений пункт договору викладено в наступній редакції: орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без податку на додану вартість за перший місяць оренди лютий 2002р. –4097,65 грн. грн. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Розмір орендної плати за перший місяць оренди фіксується в цьому договорі. Орендна плата перераховується орендарем орендодавцеві шляхом перерахунку платіжним дорученням до 5-го числа поточного місяця на розрахунковий рахунок орендодавця, шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до пункту 3 зазначеної угоди вона діє з 01.02.2003р. по строк дії договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що орендар зобов’язаний кожного місяця в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 2.1 Договору  встановлено, що орендар вступає в управління і користування майном одночасно з підписанням  сторонами цього Договору та акту приймання –передачі майна.

Відповідно до умов п. 8.1 Договору строк дії Договору складає  три роки з 01.09.2001 р. по 01.09.2004 р.

Згідно акту приймання передачі майна від 21.08.2001р., який підписаний сторонами та скріплений печатками, позивач передав, а відповідач прийняв в тимчасове платне користування майно в нормальному технічному стані з технічною документацією для його використання на умовах договору оренди, а саме: кабельне телебачення загального міського центру, інвентарний  номер 35041, стан справний; обладнання системи кабельного телебачення, інвентарний номер 35042, стан справний; обладнання кабельного телебачення 2 черги, інвентарний номер 35043, стан справний; модулятор ЗМ-101/5Д, інвентарний номер 35044, стан справний; тюнер STRONG, інвентарний номер 35045, стан справний; конвертор з облучателем, інвентарний номер 35046, стан справний; головна станція кабельного телебачення, інвентарний номер 35047, стан справний; обладнання супутникового телебачення, інвентарний номер 35048, стан справний, тюнер цифровий NOKIA MEDIA MASTER, інвентарний номер 35049, стан справний; тюнер цифровий NOKIA MEDIA MASTER, інвентарний номер 35050, стан справний, підсилювач 87-108 МГц, інвентарний номер 35051, стан справний; модулятор ОV –33 станції WISI, інвентарний номер 35052,стан справний; експандер звуку, інвентарний номер 35053, стан справний; кодер ТВ каналів АСS, інвентарний номер 35054, стан справний; кодер ТВ каналів АСS, інвентарний номер 35055, стан справний; обладнання кабельного телебачення с. Лісне, інвентарний номер 35056, стан справний.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов п. 3.2 Договору для оплати орендної плати за період з січня 2003р. по серпень 2004р. виставив відповідачу рахунки –фактури: № 89 від 31.01.2003р. на суму 4909,55 грн.; № 170 від 28.02.2003 р. на суму 4983,19 грн.; № 248 від 31.03.2003 р. на суму 5038,01 грн.; № 330 від 30.04.2003р. на суму 5093,42 грн. № 387 від 31.05.2003 р. на суму 5129,08 грн.; № 476 від 30.06.2003 р. на суму 5129,08; № 556 від 31.07.2003 р. на суму 5134,20 грн.; № 637 від 31.08.2003 р.  на суму 5129,06 грн.; № 740 від 30.09.2003 р. на суму 5041,87 грн.; № 792 від31.10.2003 р. на суму 5072,12 грн.; № 241 від 31.05.2004 р. на суму 5314,22 грн.; № 242 від 31.05.2004 р. на суму 5388,62 грн.; № 243 від 31.05.2004 р. на суму 5410,18 грн.; № 244 від 31.05.2004 р. на суму 5431,81 грн.; № 245 від 31.05.2004 р. на суму 5469,84 грн.; № 246 від 31.05.2004 р. на суму 5138,06 грн.; № 247 від 31.05.2004 р. на суму 5235,68 грн.; № 290 від 30.06.2004 р. на суму 5508,13 грн.; № 328 від 31.07.2004 р. на суму 5546,69 грн.; № 388 від 31.08.2004 р. на суму 5546,69 грн. Загальна сума орендної плати, що визначена в рахунках складає 104649,50 грн.

Судом досліджено пункт договору, яким встановлено розмір орендної плати, пункти додаткових угод, якими змінювався розмір орендної плати, наданий позивачем розрахунок орендної плати, та встановлено, що вказані до сплати суми в вищеперелічених рахунках-фактурах відповідають умовам договору з подальшими змінами внесеними в нього додатковою угодою № 1 від 07.02.2002р. та додатковою угодою № 2 від 12.03.2003р.

Разом з тим, позивачем, в порушення умов договору, орендна плата за вказаний період була сплачена не в повному обсязі, в зв’язку з чим за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 97293,53 грн.

Відповідно до приписів частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов до відповідача про стягнення 97293,53 грн. заборгованості.

Що стосується заперечень відповідача проти позову стосовно виконання умов договору в повному обсязі, то суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідач не надав доказів належного виконання зобов’язань за договором, зокрема щодо сплати зазначеної суми заборгованості з орендної плати.

Посилання відповідача не те, що ним були знищені всі первинні документи, які підтверджували сплату вказаної заборгованості, в підтвердження чого останній надав до суду копію акта від 01.03.2007р. про виділення документів підлягаючих знищенню, за яким первинні документи жовтня 2001р. –лютого 2004р. підлягають здачі на знищення, судом не приймаються до уваги з огляду на таке.

Судом досліджений вказаний акт та встановлено, що перелічені в ньому документи підлягають здачі на знищення підприємству по заготівлі вторинної сировини по накладній, в якій вказується численність справ і документів та їх вага.

Водночас відповідач не надав до суду зазначеної накладної, а відтак суд приходить до висновку, що документи вказані в акті не знищені.

Зазначений висновок також підтверджується тим, що відповідач, заперечуючи проти позову посилається на те, що ним був здійснений в 2003-2004р. капітальний ремонт орендованого обладнання, вартість якого повинна була бути зарахована в рахунок погашення орендної плати, та на підтвердження заперечень подав до суду акти прийому-передачі виконаних робіт від 28.08.2003р., 24.12.2003р., 18.08.2004р., копії яких знаходяться в матеріалах справи, які також є первинними документами, але не знищені, що протирічить твердженню відповідача про зворотнє.

Крім того, твердження відповідача про перерахування орендної плати на розрахунковий рахунок позивача також не узгоджується з його запереченнями проти позову, які полягають в тому, що ним проводився капітальний ремонт орендованого обладнання і в зв’язку з цим відповідач вважає, що позивач повинен зарахувати вартість ремонту в рахунок оплати за використання орендованого майна.

Що стосується заперечень про зарахування вартості проведеного капітального ремонту в рахунок погашення орендної плати, то суд їх відхиляє з огляду на наступне.

Як вбачається з акту прийому-передачі майна від 21.08.2001 р., що знаходиться в матеріалах справи, відповідач прийняв в тимчасове  платне користування майно в справному стані. Будь-яких претензій чи зауважень відносно технічного стану майна відповідач позивачу не пред’являв.

Відповідно до ч. 3 ст. 767 ЦК України, наймач зобов'язаний у присутності наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що передана йому в належному стані.

З огляду на зазначене, орендоване обладнання було передано орендарю в справному стані і не потребувало ремонту.

Крім того пунктом 2.3 Додаткової угоди № 1 від 07.02.2002 р. та пунктом 1.3 Додаткової угоди № 2 від 12.03.2002 р. до Договору, орендар має право з письмового дозволу орендодавця за рахунок власних коштів проводити реконструкцію, модифікацію або інші поліпшення орендованого майна при наявності дефектного акту і кошторису, погоджених з орендодавцем до початку виконання робіт. В разі коли орендар за рахунок власних коштів здійснив з погодженням (дозволу) орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без нанесення йому збитку, орендодавець зобов’язаний компенсувати орендарю кошти за рахунок орендної плати, для чого додатково укладається угода до Договору.

Однак, як свідчать матеріали справи, лише по Додатковій угоді № 3 до Договору відповідач виконав ремонтні роботи власними коштами згідно затверджених позивачем актів і кошторисів та надав позивачу акти виконаних робіт, погоджених сторонами у справі. Вартість робіт склала 32261,40 грн., з урахуванням податку на додану вартість, та була компенсована відповідачеві, що підтверджується Протоколом  взаємозаліку між  Комунальним підприємством “Управління житлово-комунального господарства” та  Товариством з обмеженою відповідальністю “Електросервіс”  від 30.09.2002р., який знаходиться в матеріалах справи. Вказана сума, врахована позивачем в рахунок погашення орендної плати за минулий період, тобто за той період, який не входить в період виникнення заборгованості з орендної плати у даній справі. Інших дефектних актів, кошторисів на виконання робіт, погоджених з позивачем відповідач суду не надав.

Посилання відповідача на те, що такі погодження не потрібні, оскільки ним проводився капітальний ремонт відповідно до актів прийому-передачі виконаних робіт від 28.08.2003р., 24.12.2003р., 18.08.2004р., а не реконструкція, модифікація або інші поліпшення орендованого майна, для яких потрібне погодження з орендодавцем не заслуговує на увагу, через те, що суперечить вимогам ст. 778 ЦК України, відповідно до якої наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця. Якщо наймач без згоди наймодавця зробив поліпшення, які не можна відокремити без шкоди для речі, він не має права на відшкодування їх вартості.

Посилання відповідача на частину 3 ст. 776 зазначеного Кодексу, якою передбачено, якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, також відхиляються судом як недоведені та необґрунтовані, оскільки відповідач не надав доказів на підтвердження того, що наймодавцем не проведено капітального ремонту переданого відповідачу в оренду обладнання, що перешкоджало його використанню відповідно до призначення та умов договору.

З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 33 ГПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ї заперечень та беручи до уваги, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення у справі не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 97293,53 грн. заборгованості з орендної плати є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими наявними матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню.

Відшкодування витрат по сплаті державного мита та витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Електросервіс” (07100, Київська область, м. Славутич, Вільнюський квартал,7 кв. 26 (вул. Військових будівельників, 1), ідентифікаційний код 30951637) на користь Комунального підприємства “Управління житлово –комунального господарства” (07100, Київська область, м. Славутич, вул. Військових будівельників, 8, ідентифікаційний код 31476318) 97293 (дев’яносто сім тисяч двісті дев’яносто три) грн. 53 коп. заборгованості, 972 (дев’ятсот сімдесят дві) грн. 93 коп. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя