ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.08.2007
Справа №2-23/4646-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді ІщенкоГ.М.,

секретаря судового засідання Ємєнджієвої А.М., розглянувши за участю представників:

від позивача –  не з’явився, повідомлений належним чином,

від відповідача – Патраш В.І. - головний державний податковий інспектор юридичного відділу, дов. від 31.05.2007р. №3232/10,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Приватного підприємства «ВЕСТ», (98500, АР Крим, м. Алушта, вул. Леніна, 50, кв. 8),

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Алушті АР Крим, (98500, АР Крим, м. Алушта, вул. Леніна, 22а),

про визнання нечинним рішення,

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство «ВЕСТ» звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом до Державної податкової інспекції у м. Алушті АР Крим про визнання недійсним рішення №3 від 14.12.2006р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5364,50грн., (аркуш справи 4).

У судовому засіданні 30.05.2007р. позивач, уточнив позовні вимоги, просить визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції у м. Алушті АР Крим №3 від 14.12.2006р. про застосування  штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5364,50грн., (аркуш справи 27).

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим (аркуш справи 25).

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника відповідача, дослідив надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Предметом спору у даній справі є застосування до позивача відповідальності, передбаченої статтями 17, 22 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь  у процесі прийняття рішення.

Як свідчать матеріали справи, 22.08.2006р. проведено перевірку господарського об’єкту – магазину, який розташований за адресою: підземний перехід район автовокзалу у м. Алушта, який належить приватному підприємству «ВЕСТ», за результатами якої складений акт від 22.08.2006р. №000308, (аркуш справи 14).

Перевіркою встановлені порушення пунктів 1, 2, 6, 13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг». На підставі зазначеного акту перевірки інспекцією відносно позивача винесене рішення від 08.09.2006р. №/0 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі   5364,50грн.

За результатами апеляційного оскарження відносно позивача 14.12.2006р. прийнято рішення №/3 про застосування  штрафних (фінансових) санкцій в сумі 5364,50грн., яке і оспорюється позивачем, (аркуш справи 9).

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається  на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві  є будь-які фактичні  дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт перевірки, у якому факти виявлених порушень повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування фактів виявлених порушень є підстави  для притягнення до відповідальності.

Як вбачається зі спірного рішення від 14.12.2006р. №/3 до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 5364,50грн. за порушення пунктів 1,13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: 145,00грн. (29,00грн. х 5) -  за непроведення розрахункової операції на суму 29,00грн.; 5219,50грн. (1043,90грн. х 5) – за невідповідність суми готівкових грошових коштів на місті проведення розрахунків сумі грошових коштів, вказаної в денному звіті реєстратора розрахункових операцій (на місце проведення розрахунків – 1323,25грн. з урахуванням реалізованого товару), згідно звіту – 250,35грн.

Перевіркою встановлений факт непроведення розрахункової операції - реалізація корму для котів «Friskises» за ціною 29,00грн. через реєстратор розрахункових операцій, що і не оспорюється позивачем (акт перевірки підписаний без зауважень продавцем Пашаніною Л.А.), (аркуш справи 15). Також перевіркою встановлений факт невідповідності суми готівки на місці проведення розрахунків сумі, яка відображена у денному звіті реєстратора розрахункових операцій в розмірі 1043,90грн., (аркуш справи 14).

Згідно статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб'єкти підприємницької діяльності при продажу товарів у сфері торгівлі зобов’язані:

- пункт 1 - проводити розрахункові  операції  на  повну  суму покупки  через реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим   Законом,   із   застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. За порушення вказаного обов’язку пунктом 1 статті 17 вказаного Закону встановлена відповідальність у вигляді штрафу в 5-тикратному розмірі вартості проданих товарів. По даній справі це становить: 29,00грн. х 5 =145,00грн.;

- пункт 13 - забезпечувати  відповідність  сум наявних коштів на місці  проведення розрахунків сумі коштів, вказаній  в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. За порушення цього обов’язку статтею 22 того ж Закону передбачена відповідальність у вигляді фінансових санкцій в 5-кратному розмірі суми, на яку виявлена невідповідність. Згідно листу Державної податкової адміністрації України від 03.04.2002р. №5568/7/23-2117-20 при застосуванні фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону, невідповідністю коштів слід вважати розбіжність між сумою наявних коштів на місці проведення розрахунків і сумою коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, з вирахуванням суми готівкових коштів, яка не була проведена через реєстратор розрахункових операцій і  в свою чергу склала невідповідність коштів. По данні справі це становить  5219,50грн. (1043,90грн. х 5).

При таких обставинах, суд дійшов до висновку, що розрахункова операція не була проведена через реєстратор розрахункових операцій, а також позивачем не була забезпечена  відповідність  сум наявних коштів на місці  проведення розрахунків сумі коштів, вказаній в денному звіті реєстратора розрахункових операцій. Тому факти порушень позивачем пунктів 1,13  статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» у судовому засіданні доведені, отже, відповідачем обґрунтовано застосовані штрафні санкції у розмірі 5364,50грн. (129,00грн. + 5219,50грн.). Відповідачем  надані суду документальні докази, які підтверджують факти реалізації товару і невідповідності сум готівкових коштів на місці  проведення розрахунків сумі коштів, вказаних у денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про порушення позивачем  пунктів 1,13 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» через доведеність відповідачем цих порушень і  достатніх  доказів, підтверджуючих факти вчинення зазначених порушень.

Отже, Державною податковою інспекцією у м. Алушті АР Крим надані докази, які підтверджують обґрунтованість висновків акту перевірки, і застосування до позивача  штрафних (фінансових)  санкцій  в сумі 5364.50грн. за вказані порушення, є правомірним і висновки акту перевірки згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджені відповідачем.

За таких умов факти вказаних в рішенні від 14.12.2006р. №/3 порушень слід вважати належне встановленими,  що є підставою для відмови  позивачу у позові.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вступну та резолютивну частини постанови оголошено в судовому засіданні 14 серпня 2007року.

У повному обсязі постанову складено 20 серпня 2007року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.