ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.08.2007
Справа №2-23/6089-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Іщенко Г.М.,

секретаря судового засідання Ємєнджієвої А.М., розглянувши за участю представників

від позивача Дудченко Ю.Г. - представник, дов. від 06.04.2007р., Яворський В.С. - представник, дов. від 23.05.2007р.,

від відповідача Шиленко О.В. - державний податковий інспектор сектору інформаційно-аналітичного забезпечення та звітності юридичного відділу, дов. від 15.12.2005р. №18334/9/10,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Стрілець», (95006, АР Крим, м. Сімферополь, вул. К.Лібкнехта, 38),

до відповідача Державної податкової інспекції у м. Сімферополі АР Крим, (95053, АР Крим, м. Сімферополь, вул. М.Залки, 1/9),

про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Стрілець» звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції м.Сімферополі АР Крим про скасування рішення від 13.03.2007р. № про застосування фінансових санкцій  в сумі 4400,00грн., (аркуш справи 31).

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, (аркуш справи 52).

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до  Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані сторонами докази, судом встановлено наступне.

Предметом спору у даній справі є застосування до позивача відповідальності, передбаченої статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Як свідчать матеріали справи, 03.03.2007р. Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі АР Крим проведено перевірку господарського об’єкту – магазину-бару, розташованого за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Павленко, 22, що належить позивачу, за результатами якої складений акт № 000221 від 03.03.2007р., (аркуш справи 32).

Перевіркою встановлені порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» та статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір».

На підставі зазначеного акту перевірки відносно позивача винесене рішення від 13.03.2007р. № про застосування фінансових санкцій в сумі 4400,00грн., (аркуш справи 31).

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається  на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві  є будь-які фактичні  дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт перевірки, у якому факти виявлених порушень повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування фактів виявлених порушень є підстави  для притягнення до відповідальності.

Як вбачається зі спірного рішення від 13.03.2007р. № до позивача застосовані фінансові санкції в сумі 4400,00грн. за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: реалізація алкогольних та тютюнових виробів без придбання відповідних ліцензій, реалізація тютюнових виробів за цінами вище максимально встановлених.

Перевіркою встановлені факти реалізації алкогольних та тютюнових виробів без наявності відповідних ліцензій. Згідно контрольної стрічки від 11.12.2006р. здійснювалася реалізація алкогольних і тютюнових виробів. Для перевірки були надані ліценції на право роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами терміном дії  з 09.12.2005р. по 09.12.2006р. і з 12.12.2006р. по 12.12.2007р., а також перевіркою встановлена реалізація тютюнових виробів за ціною вище максимально встановленою заводом виробником або імпортером таких сигарет, а  саме: сигарети «Вінстон» за ціною 2,90грн., хоча на пачці нанесена максимальна ціна реалізації – 2,80грн., що є порушенням статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України «Про акцизний збір». Отже, відносно позивача правомірно прийнято рішення про застосування фінансових санкцій в сумі 4400,00грн., а  саме: 1700,00грн. – за здійснення торгівлі алкогольними напоями без відповідної ліцензії; 1700,00грн. – за здійснення торгівлі тютюновими виробами без відповідної ліцензії; 1000,00грн. – за роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів.

Відповідачем надані суду документальні докази, які підтверджують факти реалізації алкогольних та тютюнових виробів без придбання відповідних ліцензій та реалізація тютюнових виробів за цінами вище максимально встановлених.

Таким чином, відповідач надав докази, що підтверджують свої заперечення та факти, викладені в акті перевірки, що послужили підставою для винесення спірного рішення від 13.03.2007р. №, документально спростував надані позивачем вимоги.

Суд не погоджується з доводом позивача про відсутність у Державній податковій інспекції у  м. Сімферополі АР Крим повноважень на застосування фінансових санкцій за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Враховуючи наведені конституційні положення, органи державної податкової служби можуть застосовувати фінансові санкції тільки у межах їх компетенції та у спосіб, передбачений законом.

Частиною 4 статті 7 Закону України  «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» зазначено, що рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються органом,  який видав ліцензію  на  право виробництва  і  торгівлі  спиртом  етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними  напоями  і  тютюновими виробами, та іншими органами  виконавчої  влади  у  межах  їх компетенції визначеної законами України.

Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.03р. №790.

Відповідно до пункту 6 зазначеного Порядку рішення про застосування фінансових санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без відповідної ліцензії приймає керівник, а у разі його відсутності – заступник керівника органу, що видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономіки), чи  керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Державної податкової адміністрації, Держкомстату, Держспоживстандарту у межах їх компетенції, визначеної законодавством. Порядок і строки розгляду матеріалів, які є підставою для застосування фінансових санкцій, та прийняття рішення щодо їх застосування встановлюються зазначеними органами відповідно до їх компетенції.

Статтею 1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» визначено, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах, районах у містах. Державна податкова адміністрація України залежно від кількості платників податків та інших місцевих умов може утворювати міжрайонні (на два і більше районів), об’єднані (на місто і район) державні податкові інспекції.

Статтею 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Указом Президента України від 11.07.2001р. №510/2001 «Про посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів» на Державну податкову адміністрацію України покладено функції із забезпечення реалізації державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, здійснення міжгалузевій координації у цій сфері.

На виконання зазначеного Указу Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 07.08.2001р. №940 «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом сприту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та справлянням акцизного збору», відповідно до якого утворено у складі Державної податкової адміністрації України  Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та  обігом підакцизних товарів (далі – Департамент) як самостійний функціональний підрозділ з правами юридичної особи, у складі Державних податкових адміністрацій в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі - регіональні управління Департаменту з правами юридичної особи та їх територіальні підрозділи.

Відповідно до пункту 27 постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2000р. «Про затвердження  переліку органів ліцензування» Департамент визначено органом, що здійснює ліцензування, зокрема, виробництва тютюнових виробів, оптова, роздрібна торгівля тютюновими виробами.

Наказом Державної податкової адміністрації України від 21.08.2001р. №331 затверджено Положення про Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України, яким на Департамент та його регіональні управління покладено виконання функцій ліцензування та контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також застосування у випадках, передбачених законодавством, фінансових санкцій до суб’єктів підприємницької діяльності за порушення вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Таким чином з аналізу зазначених норм законодавства слідує що правом на прийняття рішень про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про виробництво і обіг спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів наділені Департамент та його регіональні відділення (як органи ліцензування), Державна податкова адміністрація України (абзац 5 пункту 1 статті 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні») та державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях містах Києві та Севастополі і державні податкові інспекції в містах з районним поділом (крім міст Києва та Севастополя) (стаття 9, абзац 5 пункт 1 статті 8 Закону України «Про державну податкову службу в Україні), як інші органи виконавчої влади в розумінні частини 4 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу сприту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». Отже на державні податкові інспекції  виконання таких функцій покладено законодавством.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про порушення позивачем Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» через доведеність відповідачем цих  порушень і  надання достатніх  доказів, підтверджуючих факти вчинення зазначених порушень.

Отже, Державною податковою інспекцією у м. Сімферополі АР Крим надані докази, які підтверджують обґрунтованість висновків акту перевірки, і застосування до позивача  фінансових  санкцій  в сумі  4400,00грн. за вказані порушення, є правомірними і висновки акту перевірки згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджені відповідачем.

За таких умов факти вказаних в рішенні від 13.03.2007р. № порушень слід вважати належне встановленими, оскільки продавцем позивача акт перевірки №000221 від 03.03.2007р. був підписаний без будь-яких зауважень.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За таких обставин справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий будинок «Стрілець» не  підлягають задоволенню.

Вступну та резолютивну частини постанови оголошено в судовому засіданні 06 серпня 2007року.

У повному обсязі постанову складено 13 серпня 2007року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.