ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2007 р.
№ 49/18-07

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючий суддя
Муравйов О. В.

Судді
Полянський А. Г.
Фролова Г. М.

розглянувши
касаційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року

по справі
№ 49/18-07 Господарського суду Харківської області

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком"

до
Приватного підприємства "ЕКСС"

про
стягнення 1799,65 грн.

За участю представників сторін:

від позивача:
не з’явився

від відповідача:
Гаряча М.П. –директор

Ухвалою Вищого господарського суду України від 06.08.2007 року касаційна скарга Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" прийнята до провадження Вищого господарського суду України та призначена до розгляду у судовому засіданні в приміщенні суду об “11” год. “10” хв. 11 вересня 2007 року.

Відводів зазначеному складу колегії суддів не заявлено.

Представник позивача в судове засідання 11.09.2007 року не з’явився, хоча про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений заздалегідь належним чином. Суд касаційної інстанції вважає, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду скарги за наявними матеріалами відповідно до ст. 75, 1115 ГПК України.

За згодою відповідача в судовому засіданні 11.09.2007 року було оголошено вступну і резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилася за період з 01.02.2006 р. по 26.10.2006 р. по оплаті телекомунікаційних послуг у сумі 1579,65 грн., що підтверджується випискою з оборотної відомості за надані телекомунікаційні послуги, суми держмита у розмірі 102 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 118 грн., всього 1799,65 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.04.2007 року (суддя Кононова О. В.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року (головуючий суддя Пушай В. І., судді Барбашова С. В., Плужник О. В.), в задоволенні позовних вимог -відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивачем не надано жодного доказу щодо здійснення підключення двох ліній безпосереднього зв’язку та надання послуг на підставі укладеного договору № від 20.12.2002 року.

Не погоджуючись з прийнятою по справі постановою, Відкрите акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" повністю.

В касаційній скарзі заявник стверджує про порушення місцевим та апеляційним господарськими судами норм матеріального та процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу на час розгляду справи у Вищому господарському суді України не наданий, що не перешкоджає розгляду касаційної скарги по суті.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла наступного висновку.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, 20.12.2002 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг електрозв'язку № . Згідно п. 2.1.1 договору позивач зобов’язався забезпечувати безперебійне та якісне надання послуг електрозв’язку, а відповідач, в свою чергу відповідно до п. 4.6 договору, проводить щомісячно розрахунки за фактично отримані послуги електрозв’язку за кожний попередній місяць протягом 10 днів з дня одержання рахунка, але не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до розділу 1 "Предмет договору" Підприємство зв’язку надає послуги електрозв’язку, перераховані в додатку 1 і безоплатні послуги, перераховані в додатку 2.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами, з додатку 1, копія якого додана до матеріалів справи, вбачається що сторони не узгодили, які саме з перелічених в додатку послуг надає позивач відповідачеві. В додатку до договору без номеру зазначено що на балансі споживача знаходяться 5 з’єднувальних ліній та визначено розмір оплати в розмірі 20 грн. за кожну, в сумі 60 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилась за період з 01.02.2006 року по 26.10.2006 року у розмірі 1579,65 грн. Відповідно до ст. 11 Цивільного Кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов’язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 630 ЦК України передбачена можливість визначення окремих умов договору відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Статтею 189 Господарського кодексу України визначено, що ціна є істотною умовою господарського договору, зазначається в договорі у гривнях. Суб’єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що відповідно додатку до договору про надання послуг електрозв’язку № сторони погодили вартість послуг електрозв’язку у розмірі 20 грн. (без ПДВ) за з’єднувальну лінію та передбачили застосування коефіцієнту зменшення -0,5. Із розрахунку позовних вимог наданого позивачем судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що позивач застосовує абонентську плату у розмірі 75 грн. на місяць, а з 03.2006р. - 255 грн. на місяць. Відповідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, одностороння зміна умов договору не допускається. Жодного доказу в підтвердження узгодження позивачем з відповідачем зміни розміру абонентської плати до матеріалів справи не додано.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, що відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням організації двох ліній безпосереднього зв’язку, про що свідчать листи, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідно до ст. 3 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року № 720 безпосередній зв’язок між споживачами - прямий зв’язок між двома пунктами закінчення телекомунікаційної мережі, який здійснюється з використанням виділеної пари металевих жил кабелю або пари металевих жил кабелю з використанням систем передавання, або оптичних волокон у волоконно-оптичному кабелі. Згідно ст. 58 Правил, забезпечення безпосереднього зв’язку належить до інших основних послуг місцевого телефонного зв’язку. Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" умовами надання телекомунікаційних послуг є укладення договору між оператором, провайдером телекомунікацій і споживачем телекомунікаційних послуг відповідно до основних вимог до договору про надання телекомунікаційних послуг, установлених НКРЗ та оплата замовленої споживачем телекомунікаційної послуги.

В порушення статей 33, 34 ГПК України, сторонами не надано ані суду першої інстанції, ані апеляційному господарському суду, акту виконаних робіт по організації двох ліній безпосереднього зв’язку, або будь-якого іншого документального підтвердження виконання робіт по організації позивачем зазначених ліній та прийняття таких робіт відповідачем як належно виконаних.

Наряди № 86 та № 87 від 28.02.2006р. та рапорт, на думку колегія суддів Вищого господарського суду України, цілком вірно не були прийняті в якості належних доказів виконання робіт місцевим господарським судом та апеляційною інстанцією, оскільки вони у відповідній графі "Підпис абонента" не підписані відповідачем як замовником робіт.

Як встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанцій, зазначений рапорт, складений в односторонньому порядку, отже, що визнається касаційною інстанцією, не має доказової сили.

За таких підстав, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що позивач необґрунтовано включав до суми заборгованості починаючи з березня 2006 року розмір абонентської плати за дві лінії безпосереднього зв’язку.

Крім того, судами встановлено, що договором про надання послуг електрозв’язку № від 20.12.2002 р. взагалі не передбачено надання послуг міжміських розмов, Інтернету, безпосереднього зв’язку та "інших" послуг, та не визначена вартість цих послуг.

З огляду на зазначене, Вищий господарський суд України вважає, що підстав для скасування постанови Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року в даному випадку немає, а тому касаційна скарга Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" задоволенню не підлягає.

Інші доводи, викладені Відкритим акціонерним товариством "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в касаційній скарзі, не приймаються Вищим господарським судом України, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами обставин справи, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Центру електрозв’язку №11 Харківської філії Відкритого акціонерного товариства "Укртелеком" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.06.2007 року по справі № 49/18-07 залишити без змін.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
А. Г. Полянський

Г. М. Фролова