донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.08.2007 р.                                                                          справа № 17/408

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
суддів
Шевкова Т.А.
Акулова Н.В., Стойка О.В.

за участю представників сторін:
від позивача:
від відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Єрохіна Н.О. дов. № 3567 від 24.07.2007р.
Баранов А.С. дов. № Н-01/337 від 02.02.2007р.
Дачковська С.Г. дов. № Н-01/3168 від 16.12.2006р.

Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс” м. Дніпропетровськ

на рішення

господарського суду
Донецької області

від
05.06.2007р.

у справі
№ 17/408 (суддя Н.В.Ломовцева)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю                “Укрметалургтранс” м.Дніпропетровськ

до
Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про
стягнення 603309грн.60коп.

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс” м.Дніпропетровськ у грудні 2005р. звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк про повернення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 603309грн.60коп.

Позивачем до позовної заяви було подано клопотання, в якому він просив визнати причину пропуску строку на подання позовної заяви поважною та відновити цей пропущений строк, прийняти позовну заяву до провадження суду.

Рішенням господарського суду Донецької області від 01.03.2006р. (суддя Татенко В.М.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 03.04.2006р. (судді: Гуреєв Ю.М., Мирошниченко С.В., Скакун О.А.), позов задоволено: стягнуто з відповідача на користь позивача 603309,60грн. безпідставно стягнутих коштів. Судові рішення мотивовані доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог, а також тим, що у відповідності до положень ст.925 ЦК України річний строк позовної давності позивачем не пропущено.

ДП “Донецька залізниця” не погоджуючись з постановою, звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Вищий господарський суд України постановою від 05.07.2006р. касаційну скаргу ДП “Донецька залізниця” задовольнив частково. Рішення господарського суду Донецької області від 01.03.2006р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 03.04.2006р. у справі №17/408 скасував. Справу передав на новий розгляд до господарського суду Донецької області, зазначивши, що судами не були досліджені причини пропуску позовної давності.

Господарський суд Донецької області рішенням від 05.06.2007р. по справі № 17/408 у задоволенні позовних вимог відмовив у повному обсязі, посилаючись на п.4 ст.267 Цивільного кодексу України, та мотивуючі свій висновок тим, що позивач до господарського суду звернувся поза межами шестимісячного строку позовної давності, встановленого Статутом залізниць України для звернення з позовами до залізниць, не визнав поважними вказані позивачем причини пропуску строку звернення з позовом до залізниці.

Господарський суд визнав дії Донецької залізниці по здійсненню розрахунку тарифу та списанню з особистого рахунку за перевезення вантажів грошових коштів у сумі 603309грн.60коп. з особистого рахунку позивача за перевезення вантажів в приватних вагонах за ставками для операторів третьої категорії такими, що не відповідають чинному законодавству.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс” м.Дніпропетровськ, не погоджуючись з рішенням господарського суду в частині застосування за даними позовними вимогами шестимісячного строку позовної давності, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007р. у справі № 17/408 скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що при прийнятті рішення господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема: ст.ст.257, 925 Цивільного Кодексу України.

Заявник скарги вважає, що господарським судом безпідставно не визнані поважними, наведені позивачем у клопотанні про відновлення строку позовної давності, причини пропуску строку для звернення з позовом, оскільки позивач лише 02.12.2005р., після отримання оригіналів перевізних документів, мав змогу розпочати роботу з відповідачем, а саме звернутися до суду з позовною заявою.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про застосування до відносин, що виникли між сторонами, норми ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт”, ст.136 Статуту залізниць України, оскільки ТОВ “Укрметалургтранс” не являється відправником, або одержувачем вантажу, а являється експедитором перевезень.

Заявник скарги вважає, що оскільки позовні вимоги ТОВ “Укрметалургтранс” про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів ДП “Донецька залізниця” через неправильне застосування відповідачем категорії оператора, ґрунтуються на ст.1212 Цивільного Кодексу України і не пов’язані з конкретним перевезенням вантажу, то до даних вимог повинні застосовуватися норми цивільного законодавства, а ні спеціального транспортного законодавства, яке регулюється Статутом залізниць України. Тому вважає, що до даних відносин у відповідності до статті 257 ЦК України повинен застосовуватися загальний строк позовної давності у три роки.

Також заявник скарги, зазначає що, розглядаючи даний спір, як такий, що випливає з відносин перевезення вантажу, до його вирішення необхідно застосовувати ст.925 ЦК України і строк позовної давності в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Державне підприємство “Донецька залізниця” м.Донецьк з доводами наведеними позивачем в апеляційній скарзі не погоджується, просить рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007р. у справі            № 17/408 залишити без змін,  апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Вважає, що оскільки статтями 10, 26 Закону України “Про залізничний транспорт” передбачено, що пред’явлення і розгляд претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України, то виходячи з вимог статей 134, 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, з дня встановлення обставин, що стали причиною   заявлення претензії (позову), вважає, що право пред’явлення позову у позивача виникло з дня, наступного за датою останнього списання коштів з особистого рахунку позивача.

Відповідно до ст.129 Конституції України, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Згідно зі статтями 28, 29 Закону України “Про судоустрій в Україні” розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду призначена колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

У відповідності з частиною другою статті 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Між Донецькою залізницею та Товариством з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс” м.Дніпропетровськ укладено договір  № Э –200654 від 29.12.2001р. про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.

Відповідно п.2.5. договору позивач зобов’язувався здійснювати попередню оплату за перевезення вантажів та додаткові послуги, згідно з пунктом 1.4. даного договору, шляхом перерахування коштів у сумах відповідних до обсягу перевезення та вагонообігу на під’їзній колії на рахунок залізниці.

Згідно з п.3.1. договору одержані кошти залізниця зараховувала на особовий рахунок (експедитора) –позивача у справі.

Списання відповідних сум провізної плати за перевезення за заявками позивача на підставі перевізних документів залізницею повинно було проводитись у міру виконання перевезень та надання послуг (п.3.2. договору).

Донецька залізниця протягом грудня 2004р. здійснила перевезення вантажів зі станції “Маріуполь-Сортувальний” Донецької залізниці до станції “Одеса-Порт” та “Іллічівськ-Порт” Одеської залізниці у приватних вагонах та відповідно до умов договору з позивачем про оплату провізної плати за даними перевезеннями згідно переліків ТехПД списала з особового рахунку ТОВ “Укрметалургтранс” провізні платежі.

Згідно із рахунками-переліками Ясинуватського ТехПД Донецької залізниці за грудень 2004р. Донецька залізниця за послуги з перевезень вантажів у приватних вагонах списала з особистого рахунку позивача 603309грн.60коп. грошових коштів.

Сума грошових коштів 603309грн.60коп. відповідачем була нарахована і списана на підставі Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.07.2004р. №455-р “Про тарифи на перевезення вантажів залізничним транспортом” (додаток № 2) із застосуванням тарифів для операторів третьої категорії.

Позивач, вважає, що нарахування та списання тарифу за перевезення вантажів у приватних вагонах у спірний період повинно було бути здійснено за ставками, визначеними для операторів другої категорії, звернувся до господарського суду з позовом про стягнення суми 603309грн.60коп., яку вважає одержаною відповідачем без достатніх підстав, у зв’язку з чим просить повернути дану суму на підставі ст.1212 ЦК України.

Статтею 9 Закону України “Про залізничний транспорт” передбачено, що встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Дана норма відображена і у Статуті залізниць України, у частині першій   статті 57 якого зазначено, що встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України.

Кабінет Міністрів України погодився із пропозицією Мінтранса України щодо підвищення тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом і пов’язані з ними послуги та індексації тарифів на перевезення вантажів приватним залізничним рухомим складом у розмірах згідно з додатками          №№ 1, 2, розпорядження від 13.07.2004р. № 455-р “Про тарифи на перевезення вантажів залізничним транспортом”.

В додатку № 2 до розпорядження від 13.07.2004р. № 455-р визначені розміри індексації тарифів на перевезення вантажів приватним залізничним рухомим складом і знижки до тарифів в залежності від категорії особи (оператора). До першої категорії належать особи (оператори), що вносять плату за перевезення у приватних вагонах вантажів в обсязі не менш як 1,5 мільйонів тон включно, до другої –від 0,3 до 1,5 мільйонів, до третьої –в обсязі до 0,3 мільйонів тон на місяць.

У додатку № 2 до розпорядження від 13.07.2004р. № 455-р відсутні будь-які обмеження щодо власника приватних вагонів, у яких особа (оператор) здійснює перевезення, а тому той факт, що відповідні перевезення здійснювались Товариством у приватних вагонах, які не є його власністю не може впливати на розмір знижки до тарифів.

З матеріалів справи, а саме, з довідки Державного Підприємства Головний інформаційно-обчислювальний центр Укрзалізниці від 23.02.2005р. №36/62 (див. т.1 а.с.55) вбачається, що обсяг перевезень вантажів, за які внесена плата ТОВ “Укрметалургтранс” у спірний період –грудень 2004року складає 811667,00 тонн, що підтверджує факт належності позивача до другої категорії платників тарифів за обсягами перевезень.

Таким чином, Донецька залізниця повинна була здійснити нарахування та списання тарифу за перевезення вантажу у приватних вагонах за ставками визначеними для платників тарифу (операторів) другої категорії.

Фактично розрахунок тарифу та стягнення коштів з позивача за перевезення вантажів у приватних вагонах здійснено згідно зі ставками визначеними для платників тарифу третьої категорії.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки залізницею за вказані послуги списана з особистого рахунку за спірний період сума, яка більш на 603309грн.60коп., позовні вимоги про стягнення цієї суми є такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає, що господарський суд дійшов до правильного висновку про пропуск позивачем строку для пред’явлення позову до залізниці та відмовив у задоволенні позовних вимог, керуючись статтею 136 Статуту залізниць України та статтею 267 Цивільного кодексу України,   виходячи з наступного.

Цивільний кодекс України, який є основним актом цивільного законодавства, регулює особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини) засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У тому числі цей Кодекс поширюється на господарські відносини, що мають вказані ознаки.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Частиною першою ст. 223 ГК України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені ЦК України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 315 ГК України до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії.

В договорі № Э-200654 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги сторони передбачили претензійно-позовний порядок вирішення спірних питань.

Пунктом 6.1 даного договору сторони передбачили, що усі спірні питання пов’язані з виконанням договору вирішуються шляхом переговорів, а у разі недосягнення домовленості –у претензійно-позовному порядку. Претензії до Залізниці надсилаються за адресою: м. Донецьк, вул. Артема, 68; претензії до Товариства надсилаються за адресою: м. Дніпропетровськ, пл. Леніна, 1.

Відповідно ст.26 Закону України “Про залізничний транспорт” порядок і терміни складання актів, пред’явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

Згідно ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін. Зазначений шестимісячний термін, згідно п. “ж” ч.2 ст.134 Статуту залізниць України, обчислюється з дня встановлення обставин, що спричинили заявлення позову.

Право на пред’явлення позову виникло у позивача з дня наступного за датою списання коштів з особистого рахунку позивача, як вбачається з матеріалів справи останнє списання коштів за послуги мало місце у грудні 2004р., з позовною заявою до господарського суду позивач звернувся 13.12.2005р., тобто поза межами строку встановленого для звернення з позовом.

Виходячи з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення по справі.

В ході розгляду справи відповідач заявив про застосування позовної давності.   (т.14. а.с.115)

Позивачем було заявлено клопотання, в якому він просив відновити пропущений строк для звернення з позовом.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку для звернення з позовом, відповідач посилався на тривалість збору оригіналів документів, необхідних для проведення претензійно-позовної роботи, а саме залізничних накладних, які витребувались у інших юридичних осіб, які є вантажоодержувачами-експедиторами в Одеському та Іллічівськом морських торгівельних портах.

Колегія суддів вважає, що господарський суд обґрунтовано не визнав поважними наведені позивачем в обґрунтування пропуску позовної давності причини та залишив без задоволення клопотання позивача про відновлення пропущеного строку позовної давності, оскільки оригінали перевізних документів не мали істотного значення у даних відношеннях, спір між сторонами виник не з оплати по накладним і не по зазначеним у накладних даним, а стосовно правильності застосування Тарифної схеми, а робота по витребуванню документів зайняла занадто тривалий час і позивач не врахував приписів вищезазначених норм права щодо застосування скороченого строку для звернення з позовом.

Згідно з п. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на ст.1212 ЦК України, оскільки дана стаття регулює позадоговірні зобов’язання і не повинна застосовуватися до відносин, які випливають з договору.

Пунктом 2.3 “Правил розрахунків за перевезення вантажів” (затв. наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 864/5085) безготівкові розрахунки через ТехПД за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і відправником (одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору.

Сторони свої відносини щодо проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги врегулювали умовами договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги від 29.12.2001р. № Е-200654, тому посилання позивача в позовній заяві на статтю 1212 ЦК України є безпідставними.

Враховуючі вищенаведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс” м.Дніпропетровськ не вбачається, рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007р. у справі №17/408 підлягає залишенню без змін, оскільки ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Укрметалургтранс” м.Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 05.06.2007р. у справі № 17/408 залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Н.В.  Акулова

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС