ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 р.
№ 3/229б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Полякова Б.М.

суддів:
Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши
касаційну скаргу
Приватного підприємства «В.С.Б.», м. Донецьк

на ухвалу

та постанову
господарського суду Донецької області від 28.12.2006
Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2007

у справі
господарського суду
№ 3/229б
Донецької області

за заявою
Відкритого акціонерного товариства «Донецьккокс», м. Донецьк

до
Відкритого акціонерного товариства «Донецький завод хімічних реактивів», м. Донецьк

про
банкрутство

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від кредитора ПП «В.С.Б»
Колода А.А. (дов №39 від 30.10.2006)

від заявника
не з’явились

від боржника
не з’явились

В С Т А Н О В И В  :

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.10.2002 порушено провадження у справі про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Донецький завод хімічних реактивів»(далі –боржник) за заявою відкритого акціонерного товариства «Донецьккокс».

Оголошення про порушення провадження у справі було опубліковано в газеті «голос України»№227 від 03.12.2002.

25.12.2006 приватне підприємство «В.С.Б.»(далі –підприємство) звернулось до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 71977,54 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2006 заяву підприємства було повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, підприємство звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати зазначену ухвалу та прийняти нове рішення, яким відновити пропущений строк для подання заяви про визнання кредитором у справі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2007 апеляційну скаргу підприємства залишено без задоволення, ухвалу суду першої інстанції від 28.12.2006 змінено, викладено резолютивну частину в іншій редакції: «Відмовити приватному підприємству «В.С.Б.»у прийнятті заяви про визнання кредиторських вимог на суму 71977,54 грн. по справі №3/229б про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Донецький завод хімічних реактивів»».

Не погоджуючись з винесеною постановою, підприємство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просило скасувати зазначені ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, аргументуючи порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, статті 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі –Закон), статті 62 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу постанову суду апеляційної інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог  Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

За приписами частини 1 статті 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Згідно з частиною 2 статті 14 Закону вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, 30.10.2002 ініціюючий кредитор звернувся до господарського суду Донецької області із заявою про порушення справи про банкрутство боржника.

Ухвалою від 31.10.2002 порушено провадження у справі про банкрутство боржника.

Процедура розпорядження майном введена ухвалою господарського суду від 31.10.2002, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Толчеєва О.Ю.

Оголошення щодо порушення справи № 3/229Б про банкрутство відкритого акціонерного товариства «Донецький завод хімічних реактивів»було опубліковане в газеті «Голос України»№ 227 від 03.12.02, тобто строк подачі заяв скінчився 02.01.03.

25.12.2006 підприємство звернулось до суду з заявою про визнання грошових вимог до боржника на суму 71977,54 грн.

Ухвалою суду від 28.12.2006 заяву підприємства було повернуто без розгляду.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що ухвала господарського суду Донецької області від 28.12.2006 про повернення без розгляду заяви підприємства про визнання грошових вимог до боржника ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення цього питання, відповідає нормам процесуального права. Також, колегія суддів погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, про необхідність зміни резолютивної частини ухвали суду першої інстанції в частині „повернення заяви без розгляду" на „відмову в прийнятті" виходячи з того, що спеціальним законодавством (частиною 2 статті 14 Закону) прямо передбачено, що у випадку подання заяви про визнання грошових вимог з пропуском строку зазначеного в цій нормі, такі вимоги не розглядаються судом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підприємництво»(чинного на час порушення провадження у справі про банкрутство, нині стаття 42 Господарського кодексу України) підприємництво - це безпосередня самостійна, систематична, на власний ризик діяльність по виробництву продукції, виконанню робіт, наданню послуг з метою отримання прибутку, яка здійснюється фізичними та юридичними особами, зареєстрованими як суб'єкти підприємницької діяльності у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, доводи скаржника про порушення закону державною виконавчою службою норм закону шляхом невчасного повідомлення про порушення провадження у справі про банкрутство боржника та у зв’язку з цим несвоєчасне звернення до господарського суду з грошовими вимогами колегією суддів Вищого господарського суду України відхиляються як необґрунтовані з огляду на передбачені законодавством ризики підприємницької діяльності кредитора.

Враховуючи викладене, колегія Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції від 27.02.2007.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК України Вищий господарський суд України –

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу приватного підприємства «В.С.Б.»залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.02.2007 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л. Катеринчук

Н. Ткаченко