ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"25" вересня 2007 р.
Справа № 23/94-05-3042

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Н.Б. Таценко

суддів: М.В. Сидоренко, М.А. Мишкіної

секретар судового засідання: Лисіна О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Арбатський С.О.

від відповідачів:

1)          Південна регіональна митниця –Романенко В.В.

2)          Приморська митниця –Кирилюк О.В.

3)          ГУДК України в Одеській області –Тупчій Т.В.

від прокурора: Дудкевич В.В. –помічник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ „Авіакомпанія Таврія”

на рішення господарського суду Одеської області

від 24.06.2005р.

по справі  № 23/94-05-3092

за позовом ТОВ „Авіакомпанія Таврія”

до 1) Південної регіональної митниці;

2) Приморської митниці;

3) Головного управління Державного казначейства України в Одеській області

за участю Одеського транспортного прокурора

про визнання дій неправомірними і відшкодування збитків на суму 3 878 158,21 грн.

Після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України  по п. 6  Прикінцевих та перехідних положень останнього та з врахуванням положень Рішення Конституційного суду України № 7-рп/2001 від 30.05.2001р. по справі № 1/22/2001, наявності публічно-правового характеру спору, розгляд справи з 18.09.2006р. здійснюється відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2005р. по справі № 23/94-05-3042 (суддя Владимиренко С.В.) в позові ТОВ „Авіакомпанія Таврія” до Чорноморської регіональної митниці (надалі - ЧРМ), УДК в Одеській області про відшкодування збитків на суму 3 878 158,21грн. відмовлено по ст. 58 Конституції України, ст.1, п. 6 ст. 11, ст. ст. 15, 70,71, 72, 73, 78, 81, 85, 86, 87, 88 Митного Кодексу України, ст. ст. 11, 22, ч. 1,2 ст. 1166, ст. 1173 ЦК України з посиланням на недоведення тверджень позивача щодо вчинення ЧРМ неправомірних дій у вигляді навмисного нездійснення митного оформлення літака, зволікання посадовими особами ЧРМ з виконанням рішення місцевого суду Малиновського району м. Одеси від 20.12.2004р. по справі № 2-9523-04, яким ЧРМ зобов’язано здійснити митне оформлення літака, т. я.  це рішення надійшло до ЧРМ 27.12.2004р. згідно штампу останньої (вх. № 17880/15) на супровідному листі Миколаївського районного суду м. Одеси № 13377 від 20.12.2004р., заподіяння шкоди внаслідок невиконання покладених на ЧРМ Митним Кодексом України функцій, ненадання суду доказів визнання недійсними в судовому порядку карток відмови у митному оформленні і документального підтвердження представлення ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” митному органу у період з 09.11.2004р. по 02.01.2005р. комплексу документів для здійснення митного оформлення літака в порушення вимог ст. 33 ГПК України та відсутність належного обґрунтування неправомірності дій (бездіяльності) УДК в Одеській області, що зумовили завдання шкоди.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням господарського суду ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду від 24.06.2005р. (підписане 02.08.2005р) про відмову ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” в задоволенні позовних вимог у вигляді стягнення збитків в сумі 3 878 158,21грн. скасувати, прийняте нове рішення щодо задоволення названого позову, посилаючись на його необґрунтованість та невідповідність нормам процесуального права, т. я. посилання господарського суду на ненадання позивачем доказів надання ЧРМ комплексу документів, необхідних для митного оформлення літака протягом 09.11.2004р.-02.01.2005р., здійснено, на думку апелянта, без визначення господарським судом,  які саме документи не були надані позивачем для здійснення митного оформлення літака, виконання ЧРМ рішення місцевого суду Малиновського району м. Одеси лише 03.01.2005р., власне  позовні вимоги про відшкодуванню збитків, спричинених неправомірними діями ЧРМ, не розглянуті по суті.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.09.2005р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Авіакомпанія Таврія” на рішення господарського суду Одеської області від 24.06.2005р. по справі № 23/94-05-3042 зупинено до закінчення розгляду справи по скарзі Завгороднього Ю.В. на неправомірні дії Чорноморської регіональної митниці і прийняття відповідного рішення Малиновським районним судом.

15.09.2006р. Одеський апеляційний господарський суд одержав клопотання ТОВ „Авіакомпанія Таврія” б/н від 08.09.2006р. про поновлення провадження по даній справі, у зв`язку з тим, що Малиновський районний суд ухвалою від 27.10.2005р. по справі № 2-9473/05  залишив справу за позовом Завгороднього Ю.В. на неправомірні дії Чорноморської регіональної митниці без розгляду по п.3 ст. 207 ЦПК України. Крім того, апеляційною інстанцією одержані доповнення до апеляційної скарги про скасування рішення господарського суду і прийняття нового рішення щодо визнання неправомірними дій  митниці щодо відмови в митному оформлені повітряного судна типу Як-42 Д заводський номер 323, серія 01-11, ввезеного ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” за контрактом № 48/04 оренди повітряного судна типу Як-42 Д без екіпажу, стягнення з Одеської митниці, котра за наказом Державної митної служби України № 82 від 08.02.2005р. „Про припинення діяльності Чорноморської регіональної митниці та ліквідацію Білгород-Дністровської митниці” стала правонаступником Чорноморської регіональної митниці, діяльність якої було припинено з 07.05.2005р., шляхом перетворення її в Одеську митницю, та з Державного казначейства України зазначених у позовній заяві збитків.

Ухвалою апеляційної інстанції від 18.09.2006р. апеляційне провадження по даній справі з врахуванням висновків господарського суду щодо недоведеності позовних вимог про неправомірність дій ЧРМ, доповнень до апеляційної скарги, набрання чинності КАС України поновлено з здійсненням процесуального правонаступництва у вигляді  заміни відповідача Чорноморської регіональної митниці на Одеську митницю згідно ст. 55 КАС України.

Ухвалою Одеського апеляційного гоподарського суду від 10.10.2006р. апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ТОВ «Авіакомпанія «Таврія»на рішення господарського суду Одеської області від 24.06.2005р. по справі № 23/94-05-3042 зупининено до розгляду Вищим адміністративним судом України касаційної скарги Одеської митниці № 8/27-01/9335 від 09.10.2006р. на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2006р. про поновлення провадження по даній справі.

09.08.2007р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду апеляційне провадження по справі № 23/94-05-3042  поновлене у зв`язку з закриттям ухвалою Вищого адміністративного суду України від 13.06.2007р. касаційного провадження за касаційною скаргою Одеської митниці на ухвалу Одеського апеляційного господарського суду від 18.09.2006р. у справі за позовом ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” до Одеської митниці і Управління державного казначейства України в Одеській області, направленням справи до апеляційної інстанції для продовження апеляційного розгляду.

В доповненнях до апеляційної скарги б/н від 10.09.2007р. в обґрунтування позову скаржник додатково посилається на ст. 9 ЦК України, ст. ст. 1-3, ч.7 ст. 292 ГК України, п. 11.5 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, з врахуванням котрих дія Розпорядження Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. № 140р „Про митне оформлення літаків, які тимчасово ввозяться на митну територію України” поширюється на Контракт № 48/04 від 14.10.2004р., наводить уточнений розрахунок позовних вимог.

Ухвалою апеляційної інстанції від 18.09.2007р. клопотання Одеської митниці від 18.09.2007р. № 6 про зупинення провадження по справі до вирішення питання про правонаступника задоволено частково в частині здійснення заміни відповідача Одеської митниці її правонаступниками Південною регіональною та Приморською (попередньо Іллічівською) митницями, залучивши останніх до участі у справі. Одночасно здійснено заміну УДК в Одеській області правонаступником Головним Управлінням Державного казначейства  в Одеській області.

В запереченнях на апеляційну скаргу від 18.09.2007р. № 24/27-05/8779 Південна регіональна митниця просить рішення господарського суду Одеської області від 24.06.2005р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, закрити провадження щодо позовної вимоги, що не була заявлена в суді першої інстанції, про визнання неправомірними дії митниці щодо відмови в митному оформленні повітряного судна типу Як-42Д заводський номер 323, серія 01-11, ввезеного ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” за контрактом № 48/04 оренди повітряного судна без екіпажу, посилаючись на Розпорядження КМУ № 140-р від 23.04.2001р. „Про митне оформлення літаків, які тимчасово ввозяться на митну територію України”, ст. ст. 759, 806-809 ЦК України, п. п. 1.15, 1.15.1 Закону України ”Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. № 334/94-ВР, п. 1.18 Закону України ”Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.1997р., п. 6 Наказу ДМСУ від 16.02.2000р. № 83 „Про затвердження Порядку митного оформлення об’єктів лізингу (оренди), що переміщуються через митний кордон України”, зареєстрованого в Мін’юсті 13.03.2000р., ч. 3 ст. 195 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, прокурора, судова колегія,  -

ВСТАНОВИЛА:

Листом № 985 від 11.11.2004р. ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” звернулось до Чорноморської регіональної митниці для розгляду питання про тимчасове ввезення повітряного судна Як-42Д, реєстраційний номер UR-CER, заводський номер 323, з наданням необхідних документів.

Однак листом № 17/28-04/13721 від 03.12.2004р. Чорноморська регіональна митниця відмовила в оформленні повітряного судна типу Як-42Д, реєстраційний номер UR-CER (заводський номер 323) згідно контракту № 48/04 в режимі тимчасового ввезення зі сплатою ПДВ з використанням вексельної форми розрахунків відповідно до розпорядження КМУ від 23.04.2001р. № 140 по п.п.1.18.1 Закону України „Про оподаткування підприємств”, ст. 806 ЦК України, зазначений контракт  не може вважатися договором лізингу, т. я. по п.2.2 контракту № 48/04 власником повітряного судна являється АТ „Корпорація Казахмис”, вимагаючи сплати ПДВ грошовими коштами у повному обсязі.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20.12.2004р. по справі № 2-9523-04 дії Чорноморської регіональної митниці щодо відмови в митному оформленні з прийняттям податкового векселю на суму ПДВ повітряного судна типу Як-42Д, заводський номер 323, серія 01-11, ввезеного ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” за контрактом № 48/04 оренди повітряного судна без екіпажу, визнані неправомірними з зобов’язанням Чорноморської регіональної митниці задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення з метою поновлення його прав та законних інтересів при здійсненні підприємницької діяльності шляхом здійснення митного оформлення вищезазначеного судна із зобов’язанням прийняти від ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” податковий вексель на суму ПДВ з допущенням негайного виконання зазначеного рішення на підставі ст. 248-7 ЦПК України. Вказаними діями митного органу товариству спричинені збитки в розмірі 3 876 989,08 грн., за стягненням яких позивач 31.03.2005р. звернувся до господарського суду Одеської області з первісними позовними вимогами.

Рішенням господарського суду Одеської області від 24.06.2005р. в позові ТОВ „Авіакомпанія Таврія” до Чорноморської регіональної митниці, УДК в Одеській області про відшкодування збитків на суму 3 878 158,21грн. відмовлено з мотивів, викладених в описовій частині, зокрема із-за непідтвердження і недоведення позивачем всупереч ст. 33 ГПК України вчинення ЧРМ неправомірних дій у вигляді навмисного нездійснення митного оформлення літака з зазначенням одночасно про здійснення митного оформлення вищеназваного повітряного судна відповідно до згаданого рішення Малиновського районного суду від 20.12.2004р. лише 03.01.2005р. згідно відмітки на ВМД № 500030000/5/000002. Наразі посилання господарського суду в оспореному рішенні на ст. 1, п. 6 ст.11, ст.ст. 15, 70, 72, 73, 78, 85, 86 Митного кодексу України в частині невиконання позивачем вимог перелічених норм у вигляді неподання митної декларації та інших документів, необхідних для здійснення митного оформлення, правовому аналізу апеляційною інстанцією не підлягають виходячи з предмету доказування за даним позовом, який базується саме на відсутності підстав для відмови  в митному оформленні, викладених в листі Чорноморської регіональної митниці № 17/28-04/137-21 від 03.12.2004р.

Таким чином, саме виключний перелік обставин, який унеможливлював здійснення митного оформлення згаданого повітряного судна типу Як-42Д, наведений у зазначеному листі Чорноморської регіональної митниці від 03.12.2004р., і підлягає розгляду апеляційною інстанцією. При цьому вказаний лист Чорноморської регіональної митниці за своїм змістом фактично виконував функцію картки відмови у митному оформленні внаслідок невиконання саме митним органом встановленого ст. 80 Митного Кодексу України обов’язку видати у разі відмови у митному оформленні письмове повідомлення у розумінні пункту 1 Порядку заповнення й використання Картки відмови у пропуску на митну територію України чи митному оформленні товарів та інших предметів, затвердженого наказом Державної митної служби України від 24.04.1999 N 239 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.05.1999 за N 300/3593, яка повинна заповнюватись в усіх випадках відмови у митному оформленні.

Отже, вирішальною обставиною при розгляді даної справи являється встановлення дотримання чи недотримання митницею вимог чинного законодавства при відмові в митному оформленні повітряного судна типу Як-42Д (заводський номер 323) згідно контракту від 14.10.2004р. № 48/04 між Компанією Leasing Limited” та ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” в режимі тимчасового ввезення зі сплатою податку на додану вартість з використанням вексельної форми розрахунків. Причому даний лист обгрунтовувався митницею дією Розпорядження Кабінету Міністрів України № 140-р від 23.04.2001р. у кореспонденції з визначенням оперативного лізингу, наведеним в п. 1.18.1 Закону України від 28.12.1994р. „Про оподаткування прибутку підприємств” (оперативний лізинг (оренда) - господарська операція фізичної або юридичної особи, що передбачає відповідно до договору оперативного лізингу (оренди) передання орендарю майна, що підпадає під визначення основного фонду згідно із статтею 8 цього Закону, придбаного або виготовленого орендодавцем на умовах інших, ніж передбачаються фінансовим лізингом (орендою), і змістом ст. 806  Цивільного Кодексу України, по якій за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі) без врахування приписів п. 11.5 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” та положень спеціального Порядку випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при ввезені (пересиланні) товарів на митну територію України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 01.10.1997р.

Наразі наведені в листі митниці підстави для відмови в митному оформленні повністю не відповідають нормам Господарського кодексу України, тоді як згідно ч. 2 ст. 4 Господарського кодексу України особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються саме цим Кодексом. Остання обставина підтверджується безпосереднім змістом абз. 2 ст. 175 Господарського кодексу України, котрим встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Крім того, по п. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів. При цьому в ч. 1 ст. 292 Господарського кодексу України наводиться визначення лізингу в сфері господарювання, яке кардинально не співпадає з наведеним в листі митниці, встановлює два види останнього (фінансовий і оперативний) і форми його здійснення, а ст. 283 ГК України регулює оренду майна у сфері господарювання, тобто законодавець чітко розрізняє і розмежовує поняття лізингу і оренди майна, тоді як Розпорядження Кабінету Міністрів України № 140-р від 23.04.2001р. передбачало можливість ввезення літаків саме на умовах оперативної оренди (лізингу).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Таким чином, саме митниця повинна довести належними і допустимими доказами по ст. 70 КАС України правомірність свого рішення щодо відмови в митному оформленні літака з застосуванням податкового векселя для сплати ПДВ. Наразі згідно п. 11.5 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.1997р. в редакції станом на листопад-грудень 2004р. платники податку можуть за власним бажанням надавати органам митного контролю податковий вексель на суму податкового зобов'язання з обов'язковим підтвердженням комерційними банками шляхом авалю; порядок випуску, обігу і погашення податкових векселів встановлюється Кабінетом Міністрів України. В даному випадку такий порядок затверджений вищезазначеною постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 01.10.1997р. В свою чергу і відповідно до п. 1.6 Інструкції про порядок контролю митними органами за справлянням під час митного оформлення товарів, увезених (пересланих) на митну територію України, та перерахуванням до бюджету податку на додану вартість, затвердженої наказом Державної митної служби України 09.06.1999р. № 346, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.07.1999р. за № 427/3720, платники ПДВ при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України можуть за власним бажанням надавати митним органам простий вексель на суму податкового зобов’язання за винятком обмежених випадків, котрі в даному випадку митницею при відмові в митному оформленні літака не зазначені.

Одночасно з змісту листа № 17/28-04/13721 від 03.12.2004р. митниці порушень ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” приписів п. 11.5 Закону України „Про податок на додану вартість”, Постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 01.10.1997р. „Про порядок випуску, обігу та погашення векселів, які видаються на суму податку на додану вартість при ввезенні (пересиланні) товарів на митну територію України”, котрі являються пріоритетними щодо обґрунтованості застосування податкового векселя при митному оформленні, не вбачається. Пріоритет Закону України „Про податок на додану вартість” при вирішенні судами спорів, пов’язаних з відмовою митних органів проводити митне оформлення з видачею податкового векселя, підтверджено пунктом 4 Рекомендацій президії ВГС України від 14.07.2005р. № 04-5/218 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних із застосуванням законодавства України з питань митної справи”. В ході апеляційного засідання 25.09.2007р. представниками митниці також жодних обставин в підтвердження наявності обмежень для здійснення митного оформлення літака з застосуванням податкового векселя, в т. ч. по Інструкції про порядок контролю митними органами за справлянням під час митного оформлення товарів, увезених (пересланих) на митну територію України, та перерахуванням до бюджету податку на додану вартість, затвердженої наказом Державної митної служби України 09.06.1999р. № 346, не наведено.

З врахуванням викладеного висновки суду першої інстанції стосовно недоведеності позивачем неправомірності дій митниці щодо відмови у митному оформленні літака в режимі тимчасового ввезення з підстав, викладених у листі № 17/28-04/13721 від 03.12.2004р., слід визнати необґрунтованими. При цьому твердження митного органу про відсутність розгляду в суді першої інстанції вимог позивача про визнання дій митниці щодо відмови в митному оформленні повітряного судна Як-42Д неправомірними спростовується безпосереднім  змістом  судового  рішення,  викладеного  зокрема  на  а. с. 116 т. 1. Одночасно вищенаведене свідчить про обґрунтованість позову товариства в частині визнання дій митниці про відмову в митному оформленні літака Як-42Д неправомірними, котрий підлягає задоволенню в цій частині.

Відповідно до п. 2 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Згідно ст. 326 ЦК України відповідальність за шкоду, яка завдана органами державної влади, несе держава за рахунок грошових коштів, які їй належать на праві власності. Відповідно до статті 48 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення Державним казначейством України операцій з коштами державного бюджету. У зв`язку з тим, що розпорядження грошовими коштами Державного бюджету України відбувається через відповідні фінансові органи держави, то саме останні мають бути відповідачами за позовами про відшкодування збитків.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні  ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивачем заявлені уточнені позовні вимоги про відшкодування збитків на суму 3 812185 грн., в т. ч.

1.          662778,29 грн. гарантованого нальоту літака за період з 09.11.2004р. по 03.01.2005р. згідно п. 8.1.1 Контракту № 48/04 оренди повітряного судна Як-42Д;

2.          33 543,45 грн. за страхування літака за період з 01.11.2004р. по 03.01.2005р. згідно п.

11.2 Додатку № 7 до Контракту;

3.          5 929,35 грн. оплати понаднормативної стоянки літака в аеропорту Одеса з

10.11.2004р. по 03.01.2005р. згідно рахунку-фактури № від 31.01.2005р.;

4.          55 729,08 грн. за знаходження літака під митним контролем з 11.11.2004р. по

03.01.2005р.;

5.   210 471,64 грн. збитків від скасування рейсу Одеса –Бурса (Туреччина) –Одеса

28.12.2004р.;

6.          37 671,51 грн. збитків у зв’язку з  перенесенням регулярного рейсу Одеса –Стамбул (Туреччина) –Одеса 04.01.2005р.;

7.          150 555,95 грн. збитків, пов’язаних з  порушенням ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” умов Контракту № 23/04 від 06.04.2004р. з компанією „JETTI LLC” щодо узгодженої кількості годин льоту і посадок та відповідно збільшенням орендної плати;

8.          64 747,30 грн. збитків внаслідок виконання чартерних рейсів Одеса –Бурса (Туреччина) –Одеса 04.01.2005р. і 11.01.2005р. у зв’язку з претензіями клієнта-компанії „Юная Тур”;

9.          71,94 грн. оплата понаднормативних витрат на телефонні переговори, пов’язаних з урегулюванням претензій клієнтів компанії „Юная Тур” та інших туристичних компаній в період рейсу Одеса –Бурса (Туреччина) –Одеса 04.01.2005р.;

10.          653 486,5 грн. упущеної вигоди у  зв’язку з відміною регулярного рейсу Одеса –Дамаск (Сирія) –Дубай (О.А.Е.) –Дамаск –Одеса від 23.12.2004р. та регулярних рейсів Одеса –Стамбул (Туреччина) –Одеса від 16.12.2004р., 23.12.2004р., 30.12.2004р.;

11.          2 000 233,71 грн. упущеної вигоди внаслідок скасування програми перевезень компанією „Юная Тур” Одеса –Анталія (Туреччина) –Одеса з 07.05.2005р. по 08.10.2005р. згідно Протоколу про наміри між ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” та компанією „Юная Тур”.

Уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині реальних втрат, котрі підтверджені документально і понесені в період знаходження літака під митним контролем до 03.01.2005р. і здійсненням чартерних рейсів 04.01.2005р. і 11.01.2005р. взамін скасованих на загальну суму 1 006 723 грн. 32 коп., в т. ч. 662778,29 грн. + 33 543,45 грн. + 5 929,35 грн. + 55 729,08 грн. + 210 471,64 грн. + 37 671,51 грн. + 71,94 грн.

Натомість уточнені позовні вимоги ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” щодо стягнення 653 486,5 грн. упущеної вигоди у  зв’язку з відміною регулярного рейсу Одеса –Дамаск (Сирія) –Дубай (О.А.Е.) –Дамаск –Одеса від 23.12.2004р. та регулярних рейсів Одеса –Стамбул (Туреччина) –Одеса від 16.12.2004р., 23.12.2004р., 30.12.2004р. не підлягають задоволенню у зв’язку з недоведеністю наміру ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” використовувати літак Як-42Д заводський номер 323 саме на вищевказаних регулярних рейсах. Одночасно в позові в частині стягнення 2 000 233,71 грн. упущеної вигоди внаслідок скасування програми перевезень компанією „Юная Тур” Одеса –Анталія (Туреччина) –Одеса з 07.05.2005р. по 08.10.2005р. слід відмовити, оскільки розрахунок базується виключно на Протоколі про наміри між ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” та компанією „Юная Тур”, котрий не являється підставою для виникнення у контрагентів прав і обов’язків, і стосується перевезень, запланованих на майбутній період. Вимоги про стягнення 150 555,95 грн. також не підлягають задоволенню виходячи з предмету позову по даній справі, т. я. виконання сторонами Контракту № 23/04 від 06.04.2004р. не входить до предмету доказування останнього.

Керуючись ч. 2 ст. 21, ст. 94, ст. ст. 160, 167, 198, 200, 205, 254 КАС України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

1.          Апеляційну скаргу задовольнити частково.

2.          Рішення господарського суду Одеської області від 24.06.2005р. по справі № 23/94-05-3042 скасувати.

3.          Визнати дії митного органу щодо відмови в митному оформленні повітряного судна типу Як-42Д, ввезеного позивачем за контрактом № 48/04, в режимі тимчасового ввезення зі сплатою ПДВ з використанням податкового векселя неправомірними.

4.          Позовні вимоги про відшкодування шкоди задовольнити частково.

5.          Стягнути з Державного бюджету України в особі Головного управління Державного казначейства України в Одеській області 1 006 723 грн. 32 коп. збитків на користь ТОВ „Авіакомпанія „Таврія”.

6.   В решті позовних вимог про відшкодування збитків відмовити.

7.          Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ „Авіакомпанія „Таврія” 450 грн. державного мита і 32 грн. судових витрат.

8.          Зобов’язати господарський суд Одеської області видати виконавчі листи відповідно до ст. ст. 257, 258, 259 КАС України.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту оголошення.

Статтями 13, 211, 212 КАС України передбачено право на касаційне оскарження і визначено порядок і строк останнього.

Виготовлення постанови в повному обсязі буде здійснено протягом 5 днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий суддя                                                                      Н.Б. Таценко

Суддя                                                                                             М.В. Сидоренко

Суддя                                                                                                М.А. Мишкіна