СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24.07.07
Справа №  20/238д/07

Суддя   Гандюкова
Л.П.

м.Запоріжжя

За позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю “Запоріжтеплоенерго”, м.Запоріжжя

до відповідачів:1.
Приватного підприємця, арбітражного керуючого ОСОБА_1, м.Запоріжжя

2. Суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_2, м.Запоріжжя

3. Закритого
акціонерного товариства “Головне підприємство теплових мереж”, м.Запоріжжя

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:  Орендне підприємство “Запорізьке міжміське
бюро технічної інвентаризації”, м.Запоріжжя.

про  визнання недійсним договору купівлі-продажу
об'єкту незавершеного будівництва

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача
-Білан В.Л.(довіреність  б/н від
02.02.2007р.);

Чередник Т.І
(довіреність  №б/н від 09.06.2005р.)

Від відповідача-1  -не з'явився;

Від відповідача-2  -не з'явився;

Від відповідача-3  -не з'явився;

Від третьої особи
-не з'явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений  позов про визнання недійсним договору
купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва -центрально-теплового пункту,
який знаходиться по АДРЕСА_3 у м.Запоріжжя, на земельній ділянці площею 0,13
га, укладеного між  СПД - фізичною особою
ОСОБА_2. та ЗАТ “ГПТМ” в особі ліквідатора ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду від
03.05.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі №
20/238д/07,  судове засідання  призначено на 25.05.2007р. Ухвалою голови
господарського суду Запорізької області від 25.05.2007р. у порядку ст.69 ГПК
України строк вирішення спору у справі продовжений на один місяць -до
26.07.2007р. Ухвалою суду від 25.05.2007р. в порядку ст.27 ГПК України до
участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні позивача -ОП ЗМБТІ, цією ж ухвалою розгляд справи
відкладено на 06.07.2007р. Ухвалою суду від 06.07.2007р. на підставі ст.77 ГПК
України розгляд справи відкладено на 24.07.2007р.

За згодою представників позивача у
судовому засіданні 24.07.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини
рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги,
які мотивовані, зокрема, наступним. Рішенням господарського суду Запорізької
області від 01.03.2006р. по справі №16/433-14/343 за ТОВ “Запоріжтеплоенерго”
визнано право власності на об'єкт незавершеного будівництва -“Будівництво
адміністративно -виробничої споруди та встановлення баків холодної води в
районі АДРЕСА_2”, що розташоване на земельній ділянці площею 0,8062 га. за
адресою: м. Запоріжжя, АДРЕСА_1. Орендним підприємством ЗМБТІ  зареєстровано право власності ТОВ “ЗТЕ” на
вищезазначений об'єкт. У квітні 2006р. позивачу стало відомо, що ще  03.08.2004р. ліквідатором ОСОБА_1. від
імені  ЗАТ “Головне підприємство теплових
мереж”  та СПД -фізичною особою ОСОБА_2.
було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого суб'єкту СПД - фізичній
особі  ОСОБА_2. було продано об'єкт
незавершеного будівництва - центрально-тепловий пункт, який знаходиться по
АДРЕСА_3 у м. Запоріжжі на земельній ділянці площею 0,13 га, але вищезазначений
об'єкт є складовою частиною об'єкту незавершеного будівництва - “Будівництво
адміністративно -виробничої споруди та встановлення баків холодної води в
районі АДРЕСА_2”, що розташований на земельній ділянці площею 0,8062 га за
адресою м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, власником якого є ТОВ “Запоріжтеплоенерго”. Крім
того, ліквідатор ОСОБА_1. 03.08.2004р. не мала правових підстав підписувати
договір купівлі-продажу від імені продавця ЗАТ “ГПТМ”, тому що Ухвалою
Господарського суду Запорізької області від 28.07.2004р. по справі №5/5/212
була звільнена від обов'язків ліквідатора ЗАТ “ГПТМ”. Також  об'єкт незавершеного будівництва -центрально-тепловий
пункт не могло бути проданий тому, що він знаходився під арештом на підставі
Ухвали Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 10.05.2004р. по
справі №2-2419 за клопотанням самої ОСОБА_1. Таким чином, позивач вважає, що
ОСОБА_1., підписав оскаржуваний договір, ввела в оману покупця ОСОБА_2., та
порушила майнові права позивача. На підставі
Закону України “Про власність”,
ст.ст.16,115,203,207,215,216,230,236,386,388,655-659 ЦК України просить позов
задовольнити.

Відповідачі 1, 2 у судове засідання
не з'явилися, письмові відзиви  не
надали.  Про час і місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

Відповідач  - 3
з'являвся  у попередні засідання,
однак письмовий відзив не надав. У судове засідання 24.07.2007р. відповідач -3
не з'явився, про причину неявки не повідомив, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином.

Третя особа пояснила, що на
підставі постанови про проведення виїмки від 16.04.2007р. інвентаризаційна
справа на об'єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою:
м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, вилучена.

Суд визнав можливим розглянути
справу на підставі ст.75 ГПК України у відсутність відповідачів, за наявними в
ній матеріалами.

За клопотанням позивача судом було направлено запит до Жовтневого
районного суду м.Запоріжжя щодо надання цивільної справи №2-217/07, яка була
порушена за аналогічним  позовом та
припинена 26.03.2007р. у зв'язку з непідвідомчістю.

У судовому засіданні господарським судом було оглянуто матеріали
зазначеної цивільної справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши
пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 01.03.2006р. по справі №16/433-14/343 та з урахуванням
ухвали від 27.03.2006р. у цій справі про виправлення описки, за ТОВ
“Запоріжтеплоенерго” (позивач) визнано право власності на об'єкт незавершеного
будівництва -“Будівництво адміністративно -виробничої споруди та встановлення
баків холодної води в районі АДРЕСА_2”, що розташоване на земельній ділянці
площею 0,8062 га. за адресою: м.Запоріжжя, АДРЕСА_1. Рішення набрало законної
сили.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно
№НОМЕР_1. ОП “Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації за ТОВ
“Запоріжтеплоенеро” 04.04.2006р. зареєстровано на підставі рішення суду право
власності на об'єкт  незавершеного
будівництва -адміністративно-виробничу споруду та насосну за адресою: м.Запоріжжя,
АДРЕСА_1.

03.08.2004р. між ЗАТ “Головне
підприємство теплових мереж” в особі ліквідатора ОСОБА_1. та суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_2. був укладений нотаріально
посвідчений договір купівлі-продажу, за яким продавець зобов'язався передати у власність
покупця належний продавцю на праві власності об'єкт незавершеного будівництва
центрально-тепловий пункт, який знаходиться по АДРЕСА_3 у м.Запоріжжі на
земельній ділянці площею 0,13 га, відведений рішенням виконавчого комітету  Запорізької міської ради НОМЕР_2, а покупець
-прийняти об'єкт та сплатити за нього ціну згідно умов цього договору.
Відповідно до п.1.2 спірного договору зазначений об'єкт належить продавцю на
підставі Дублікату договору НОМЕР_3 купівлі-продажу об'єкту незавершеного
будівництва шляхом викупу, посвідченого приватним нотаріусом НОМЕР_4, дублікат
виданий НОМЕР_5 та дублікату додаткової угоди НОМЕР_6 до договору
купівлі-продажу від 12.06.2006р. НОМЕР_3. Вартість об'єкту визначена у розмірі
35000грн., у т.ч. ПДВ  (п.1.3).

За актом приймання-передачі від 05.08.2004р. продавець передав, а
покупець прийняв у власність об'єкт
купівлі-продажу -об'єкт  незавершеного
будівництва центрально-теплового пункту, розташованого за адресою: м.Запоріжжя,
АДРЕСА_3, на земельній ділянці площею 0,13 га, та в акті зазначено, що цей
об'єкт  є частиною (16/100) об'єкта  незавершеного будівництва, розташованого за
адресою: м.Запоріжжя, АДРЕСА_1, на земельній ділянці загальною площею 0,8062
га.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.07.2004р. у справі №5/5/212 про банкрутство
звільнений від обов'язків  ліквідатора
ЗАТ “Головне підприємство теплових мереж” м.Запоріжжя арбітражний керуючий
ОСОБА_1.

Ухвалою  Орджонікідзевського районного суду
м.Запоріжжя від 10.05.2004р. у справі №2-2410 про забезпечення позову накладено
арешт на будівництво адміністративно-виробничої будівлі та встановлення баків
холодної води в районі АДРЕСА_2. Ухвалою суду від 28.12.2005р. заходи по
забезпеченню позову скасовані.

Проаналізувавши норми чинного
законодавства, оцінивши докази,  суд  прийшов до висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають на наступних підставах.

Статтею 15 Цивільного кодексу
України  закріплено право  кожної
особи  на захист свого права у
разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно
з частиною першою статті  1  Господарського  процесуального  кодексу України   підприємства,  установи,
організації,  інші юридичні   особи,
громадяни,   які   здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької  діяльності,
мають  право звертатися   до
господарського   суду   згідно
з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх
порушених  або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Частиною першою статті  16
Цивільного  кодексу  України
передбачено,  що  захист цивільних прав та інтересів здійснюється,
зокрема, у такий спосіб, як визнання правочину недійсним.

Однак, відповідно до ст.20 ЦК України
право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28.04.1978 р. №3 “Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними” угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з
наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угод
недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує
визнання угоди недійсною і застосування передбачених законом наслідків.

Із позовних вимог вбачається, що
Товариство з обмеженою відповідальністю “Запоріжтеплоенерго” просить визнати
недійсним договір купівлі-продажу від              03.08.2004р., укладений між  Закритим акціонерним товариством “Головне
підприємство теплових мереж”  (відповідач
-3) та суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_2,  на підставі Закону України “Про власність”,
ст.ст.16,115,203,207,215,216,230,236,386,388,655-659 ЦК України, оскільки
вважає себе власником майна. Між тим, позивач не є стороною спірного
договору.

Визнаючи договір недійсним, за
загальним  правилом, суд
зобов'язаний  вирішити питання про
наслідки недійсності договору. Зокрема,
відповідно до приписів  ст. 216 ЦК
України, яка вказана у підставі позову, застосувати двосторонню реституцію: по
недійсному правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все
одержане на виконання цього правочину.

Оскільки Товариство з обмеженою
відповідальністю “Запоріжтеплоенерго”  не
є стороною договору купівлі-продажу, його права
не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсним
договору інших суб'єктів господарювання, стороною (учасником) яких він не є, із
застосуванням правового механізму, встановленого ст.216 ЦК України.

Захист прав особи, яка вважає себе власником майна, можливий шляхом
пред'явлення  віндикаційного позову, якщо
є підстави, встановлені законом. Це право передбачено  також ст.388 ЦК України,  на яку посилається позивач.  Однак, позовною вимогою є лише визнання
недійсним договору.

Суд також вважає необґрунтованим
пред'явлення позову до відповідача Приватного підприємця ОСОБА_1. Незважаючи на
те, що договір підписаний цією особою, як арбітражним керуючим, однак стороною
спірного договору (покупцем) є юридична особа
- Закрите акціонерне товариством “Головне підприємство теплових мереж” .

Крім того, однією із підстав позову
ТОВ “Запоріжтеплоенерго” вказує те, що ОСОБА_1., підписав оскаржуваний договір,
ввела в оману покупця ОСОБА_2. Між тим, наведені вище ст.ст.15,16 ЦК України,
ст.1 ГПК України передбачають право особи звернутися до суду за захистом свого
права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.  Таким чином, зазначена обставина -введення в
оману покупця ОСОБА_2.  не може бути
підставою для задоволення позову і також є необґрунтованою і недоведеною.

На підставі викладеного, суд не
бере до уваги посилання позивача на інші норми права та письмові докази, у тому
числі  відсутність повноважень
арбітражного керуючого та наявність арешту. У задоволенні позову відмовляється
повністю.

Закон України “Про власність”, на
який посилається позивач, втратив чинність
відповідно до  Закону України
№997-У від 27.04.2007р.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати  покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 75,  82-85 Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя
Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання.
Рішення оформлено і підписано у повному обсязі
08.08..2007 р.