ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

26.04.2007
Справа №2-19/6939-2006А

За позовом – ВАТ «Приморець», смт. Приморський, м. Феодосія.

До відповідача – Феодосійської МДПІ, м. Феодосія.

Про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача – Ольмезов В.А., представник, довіреність №3 від 05.02.2007р.; Гур’янов М.М., представник, довіреність № 4від 19.02.2007р.

Від відповідача – Котов А.П., нач.юрид. відділу, довіреність № 35 від 20.04.2007р.; Черненко К.А., представник, довіреність № 34 від 25.04.2007р.; Борботкіна Т.О., ревізор-інспектор, довіреність № 35 від 25.04.2007р.; Герасіменко А.С., держ. інспектор, довіреність № 025061 від 20.03.2007р.; Іванченко А.С., держ. інспектор, довіреність № 025061 від 20.03.2007р.

В засіданні приймав участь – Куінджи М.О., прокурор, посвідчення № 05380.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із позовом про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Феодосійської МДПІ в АР Крим від 09.08.2005 р. № 001984/3329/23-1/1/0; від 20.09.2005 р. № 000059/3329/23-1/1/1; від 29.11.2005 р. № 000249/3329/23-1/1/2; від 10.02.2006 р. № 000316/3329/23-1/1/3. Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняті рішення не відповідають діючому законодавству, а також тим, що  позивач правомірно користувався заходами державної підтримки суднобудівної промисловості, передбаченими Законом України «Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні», з боку ВАТ «Приморець» відсутні порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідач надав відзив на позов, згідно якому просить у задоволенні позову відмовити

Представники позивача та відповідача відмовились від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до п.2-1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) перед початком слухання справи сторонам були роз’яснені права, передбачені ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) та вручені пам’ятки про права та обов’язки сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд-

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень  обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається    на   відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Якщо особа, яка бере участь у справі,  не може самостійно надати  докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов'язку і витребовує необхідні докази. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов'язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи.  Якщо особа,  яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для  підтвердження  обставин, на  які  вона  посилається,  суд  вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує також принцип верховенства права.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи  зобов'язані діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Феодосійською МДПІ було проведено позапланову виїзну документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ВАТ «Приморець» за період з 01.07.2002 року по 31.03.2004 року, про що складено відповідний акт від 05.08.2005 р. за № 2544/23-1/251/34285 (а.с.12-43).

Відповідно до вказаного акту відповідач встановив з боку позивача порушення п.п.5.5.1 п.5.5., п.п.5.6.1. п.5.6., п.п.5.7., п.п.5.2.1. п.5.2., п.п.5.3.9. п.5.3., п.5.9. ст..5; п.4.1 ст. 4; п.п.11.3.1, п.11.3 ст.11 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» (від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР), що призвело до зниження податку на прибуток, а саме: 1 квартал 2003 р. – 434286,12 грн.; 1 півріччя 2003 р. – 280296,09 грн.; 9 місяців 2003 р. – 786035,61 грн.; 12 місяців 2003 р. – 43170,38 грн.; 1 квартал 2004 р. – 32914,71 грн.

На підставі вказаного акту Феодосійською МДПІ було прийнято податкове повідомлення – рішення від 09.08.2005 року № 001984/3329/23-1/1/0 (а.с.54).

Рішенням Державної податкової адміністрації в АР Крим від 18.11.2005 року № 2783/10/25-007 скасовано податкове повідомлення – рішення Феодосійської МДПІ від 09.08.2005 року № 001984/3329/23-1/1/0 в частині нарахування штрафних санкцій та донараховано податок на прибуток (а.с.71-74).

На підставі вказаного рішення Державної податкової адміністрації в АР Крим від 18.11.2005 року № 2783/10/25-007 Феодосійською МДПІ було прийнято податкове повідомлення – рішення від 29.11.2005 р. № 000249/3329/23-1/1/2.

Рішенням Державної податкової адміністрації України від 01.02.2006 року № 798/6/25-0515 Рішення Державної податкової адміністрації в АР Крим від 18.11.2005 року № 2783/10/25-007 залишено без змін, а скарга позивача без задоволення (а.с.75-79).

На підставі вказаного рішення Державної податкової адміністрації України від 01.02.2006 року № 798/6/25-0515 Феодосійською МДПІ було прийнято податкове повідомлення – рішення від 10.02.2006 р. № 000316/3329/23-1/1/3.

Позивач просить визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Феодосійської МДПІ в АР Крим, прийняті на підставі вказаного акту, а саме податкові повідомлення-рішення від 09.08.2005 р. № 001984/3329/23-1/1/0; від 20.09.2005 р. № 000059/3329/23-1/1/1; від 29.11.2005 р. № 000249/3329/23-1/1/2; від 10.02.2006 р. № 000316/3329/23-1/1/3. Позовні вимоги мотивовані тим, що прийняті рішення не відповідають діючому законодавству, а також тим, що  позивач правомірно користувався заходами державної підтримки суднобудівні промисловості, передбаченими Законом України «Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні», з боку ВАТ «Приморець» відсутні порушення Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств».

Відповідно до п.б) п.п.6.4.1 п.6.4 ст.6 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу   внаслідок їх адміністративного оскарження.

Таким чином, податкові повідомлення рішення повідомлення-рішення Феодосійської МДПІ в АР Крим від 09.08.2005 р. № 001984/3329/23-1/1/0; від 20.09.2005 р. № 000059/3329/23-1/1/1 є відкликаними, оскільки Рішенням Державної податкової адміністрації в АР Крим від 18.11.2005 року № 2783/10/25-007 вказані рішення змінені, а тому суд у задоволенні позовних вимог у цій частині відмовляє.

Згідно преамбули Закону України «Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні» (від 18.11.1999 р. № 1242-ХIV) цей Закон направлений на ефективне використання виробничого, науково-технічного та експортного потенціалу вітчизняного суднобудування і підвищення його конкурентноздатності, створення сприятливих умов для залучення інвестицій, в тому числі іноземних, зменшення витрат на будівництво суден та поповнення обігових коштів суднобудівельних підприємств.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні» (від 18.11.1999 р. № 1242-ХIV) на період з 1 січня 2000 року до 1 січня 2005 року впроваджуються такі заходи державної підтримки суднобудівної промисловості: суми авансових  платежів та попередньої оплати за контрактами підприємств  суднобудівної  промисловості,  визначених  згідно  із частиною  другою  цієї  статті,  отримані  від  замовників  суден, зараховуються на окремі рахунки  цих  підприємств,  не  підлягають безспірному   списанню   та   використовуються  лише  за  цільовим призначенням  відповідно  до  контрактних  зобов'язань  зазначених підприємств.  Ці  суми включаються до складу валових доходів таких підприємств з метою визначення прибутку, що підлягає оподаткуванню згідно з  Законом України "Про оподаткування прибутку підприємств",  в  момент  здачі  судна  замовнику,   а   витрати суднобудівних  підприємств,  здійснені  ними  за рахунок авансових платежів  та  попередньої  оплати  відповідно  до   їх   цільового призначення,   включаються   до  складу  валових  витрат  з  метою визначення прибутку,  що  підлягає  оподаткуванню,  в  податковому періоді,  на який припадає дата збільшення валових доходів на суму зазначених платежів; зазначеним підприємствам  надається  відстрочка на 60 місяців щодо сплати заборгованості  перед  Державним  бюджетом  України  і державними цільовими фондами за станом на 1 січня 2000 року; відстрочена  заборгованість  підлягає  щомісячному  погашенню рівними частками починаючи з 1 січня 2001 року.

Перелік суднобудівних  підприємств,  для яких запроваджуються зазначені заходи,  крім підприємств, що є суб'єктами спеціальних (вільних) економічних зон, затверджується  Кабінетом  Міністрів України за наслідками їх діяльності у 1999 році.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2000 р. № 978 до переліку суднобудівних підприємств, для яких запроваджуються заходи державної підтримки суднобудівної промисловості, включено державне підприємство «Приморець», перетворене згідно наказу ФДМ АР Крим від 18.07.2000 р. № 528 у ВАТ «Приморець», який є його правонаступником.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні» (від 18.11.1999 р. № 1242-ХIV) внесено зміни до ст.11 Закону України "Про податок на додану вартість" та доповнено її п.11.26 такого змісту: у період з 1 січня 2000 року до 1 січня 2005 року для підприємств суднобудівної промисловості,  визначених відповідно до статті 1 Закону  України  "Про  заходи  щодо  державної  підтримки суднобудівної   промисловості   в   Україні",   звільняються   від обкладення  податком  на  додану  вартість  операції  з   ввезення  (пересилання) на митну територію України матеріалів,  устаткування і комплектуючого обладнання (далі - товарів),  що використовуються для  будівництва  суден  (крім  підакцизних),  якщо такі товари не виробляються  підприємствами  на  території  України  або  ті,  що виробляються,  не відповідають сертифікаційним вимогам міжнародних класифікаційних товариств чи вимогам замовників суден,  визначеним умовами   контрактів.   Перелік   та  обсяги  цих  товарів  щороку затверджуються   Кабінетом   Міністрів   України   відповідно   до контрактів, укладених цими підприємствами. У разі порушення вимог щодо цільового використання зазначених матеріалів,  устаткування  і  комплектуючого  обладнання   платник податку   зобов'язаний   збільшити   податкові   зобов'язання   за наслідками діяльності у податковий період,  на який припадає  таке порушення,  на  суму  податку  на  додану  вартість,  що мала бути сплачена в момент їх ввезення  (пересилання)  на  митну  територію України,   а   також   сплатити  пеню,  нараховану  відповідно  до законодавства. У зазначений період: операції з  продажу  продукції,  що   вироблена   зазначеними підприємствами   суднобудівної  промисловості  за  рахунок  коштів Державного бюджету України,  оподатковуються  податком  на  додану вартість за нульовою ставкою; проектно-конструкторські роботи, які виконуються вітчизняними розробниками за контрактами зазначених підприємств  суднобудівної промисловості    на    будівництво    суден,    звільняються   від оподаткування".

З урахуванням того, що на позивача розповсюджуються норми Закону України «Про заходи щодо державної підтримки суднобудівної промисловості в Україні» (від 18.11.1999 р. № 1242-ХIV) суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача.

У справі заявлено клопотання про заміну відповідача Феодосійську МДПІ її правонаступником -  Державну податкову інспекцію у м. Феодосії у зв’язку з проведеною реорганізацією, відповідно наказу Державної податкової адміністрації в АР Крим від 24.03.2006р. № 150 «Про реорганізацію Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції», яке судом задоволено.

Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Феодосійської МДПІ в АР Крим від 29.11.2005 р. № 000249/3329/23-1/1/2; від 10.02.2006 р. № 000316/3329/23-1/1/3 підлягають задоволенню.

З урахуванням того, що державне мито перераховане позивачем у розмірі, передбаченому для розгляду справ за правилами, встановленими господарським процесуальним кодексом, суд повертає позивачу суму надмірно сплаченого державного мита у розмірі 336,6 грн. (85 грн. * 4 = 340 грн. – 3.4 грн. державного мита).

Судові витрати підлягають віднесенню на сторін відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), а саме: 1,70 грн. підлягає поверненню позивачу з урахуванням часткового задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.17, 18, 55, 70, 86, 94, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити частково.

·          Провести заміну відповідача Феодосійську МДПІ, м. Феодосія на належного відповідача – Державну податкову інспекцію у м. Феодосії, м. Феодосія у зв’язку з проведеною реорганізацією.

·          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції від 29.11.2005 р. № 000249/3329/23-1/1/2 та від 10.02.2006 р. № 000316/3329/23-1/1/3.

·          Повернути ВАТ «Приморець» (98176, АР Крим, м.Феодосія, смт.Приморський, вул.Десантників, 1, відомостей про р/р не має, ) з державного бюджету (р/р 0002 у банку одержувача Управління Держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет м.Сімферополя, ) 338,3 грн. державного мита.

·          Постанову направити сторонам замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України .

Резолютивна частина Постанови проголошена у судовому засіданні 26.04.2007 року у 11 год. 35  хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.