донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

11.06.2007 р.
справа № 16/305

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Діброви  Г.І.

суддів

Стойка  О.В. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

Птушкін В.М. (довіреність №6 від
07.06.07р.),

від відповідача:
від третьої особи:

ОСОБА_2 (довіреність НОМЕР_1 від
11.06.07р.) не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Малого приватного підприємства
„Крокус”, м.Горлівка Донецької обл.

на рішення господарського суду

Донецької області

від

20.03.2007 року

по справі

№ 16/305 (Голов.суддя Манжур
В.В.,  судді: Підченко Ю.О., Чернота
Л.Ф.)

за позовом

Малого приватного підприємства
"Крокус",  м.Горлівка

до  третя особа, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торгово-виробнича фірма „ДС”, м.Горлівка Донецької
обл.  ОСОБА_1, м.Горлівка Донецької
обл.

про

виділення долі майна при виході
учасника із товариства з обмеженою відповідальністю в грошовому виразі в сумі
94 962 грн.

В С Т А Н О В
И В:

У 2006 році позивач, Мале приватне
підприємство „Крокус”, м.Горлівка Донецької обл., звернувся із позовною заявою
до господарського суду Донецької області до відповідача -Товариства з обмеженою
відповідальністю „Торгово-виробнича фірма „ДС”, м.Горлівка Донецької обл. про виділення
долі майна при виході учасника із товариства з обмеженою відповідальністю в
грошовому виразі в сумі 94 962 грн.

В процесі розгляду справи
господарським судом Донецької області було залучено до участі у справі третю
особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1,
м.Горлівка Донецької обл.

Рішенням від 20.03.2007р. у
задоволенні позовних вимог Малого приватного підприємства „Крокус”, м.Горлівка
Донецької обл. було відмовлено.  Судове
рішення мотивоване тим, що кошти, отримані від продажу долі майна Малого
приватного підприємства “Крокус”, в розмірі 8801 грн. 60 коп. були перераховані
на розрахунковий рахунок 041 в ГФ АКБ “Правексбанк” в рахунок
погашення заборгованості підприємства перед бюджетом, що підтверджується
платіжними дорученнями та випискою банку за період з 01.02.01р. по
05.02.01р.  Також позивачем було порушено
строк позовної давності щодо звернення з позовною заявою до господарського суду
Донецької області з вимогою виділення долі майна при виході учасника із
товариства з обмеженою відповідальністю в грошовому виразі в сумі 94 962 грн.
Крім того, позивачем необґрунтована та не доведена вимога стягнути саме
суму  94 962 грн. 00 коп. (51 % від суми  звіту на підставі приписів ст.54 Закону), тоді
як із зазначеного звіту не  вбачається
розмір вартості частини майна товариства, тобто в звіті не вказано,  яке майно та грошові кошти, окрім
заборгованості, є в наявності на
підприємстві.

Позивач, Мале приватне підприємство
„Крокус”, м.Горлівка Донецької обл., з прийнятим рішенням не згоден, вважає, що
рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права
України, тому що суд не визнав поважними причини пропуску строку позовної
давності та викладені в рішенні висновки не відповідають обставинам справи.
Тому він звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Донецький апеляційний
господарський суд рішення господарського суду Донецької області від
20.03.2007р. скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник
відповідача усно надав заперечення на апеляційну скаргу позивача. З вимогами
позивача не погоджується та просить суд апеляційної інстанції залишити без змін
рішення господарського суду Донецької області від 20.03.07р., а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представник третьої особи, ОСОБА_1,
м.Горлівка Донецької обл., до судового засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення
про вручення 14.05.07р. ухвали суду. Про причину неявки суд не повідомив, своїм
процесуальним правом, передбаченим ст.22 ГПК України, не скористався, ніяких
клопотань з цього приводу судовій колегії не надав, явка сторін ухвалою суду не
була визнана обов'язковою, тому справу розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду вважає за необхідне розглянути апеляційну
скаргу, оскільки для з'ясування фактичних обставин справи достатньо матеріалів,
що знаходяться в матеріалах справи                 № 16/305, та наданих сторонами
пояснень.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону Україну
“Про судоустрій” та ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі
доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та
процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає
справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до пункту 1 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року №5 “Про судове рішення”,
рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повно відображено обставини, що мають значення для даної справи,  висновки суду про встановлені обставини
справи і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються двосторонніми доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до пп. 2,3,4 ст. 129
Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та судом, забезпечення доведеності вини,
змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у  доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 4-2 ГПК України,
правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед законом і судом. Судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається із матеріалів
справи,           рішенням загальних
зборів учасників ТОВ “ТВФ “ДС”, м.Горлівка Донецької обл. від 25.12.1993р. було
затверджено Статут та Установчий договір Товариства з обмеженою
відповідальністю Торгово-виробничої фірми “ДС” та 10.01.1994р. зареєстровано
виконавчим комітетом Міськї ради народних депутатів м.Горлівки.

Згідно  п.1.3. Статуту Товариства з обмеженою
відповідальністю торгово-виробничої фірми “ДС”, м.Горлівка Донецької обл.  засновниками товариства є  Мале приватне підприємство “Крокус”,
м.Горлівка Донецької обл. та фізична особа ОСОБА_1, м.Горлівка Донецької обл.

Для забезпечення діяльності ТОВ ТВФ
„ДС”, м.Горлівка Донецької обл. за рахунок вкладів учасників був створений
уставний фонд, внесений у вигляді обладнання та складає 4806,23 грн., з них МПП
“Крокус” внесено 2451 грн. 18 коп. -51 % уставного фонду;  ОСОБА_1 внесено -49 % уставного фонду.

08.11.2000р. відбулися збори учасників  Товариства з обмеженою відповідальністю
Торгово-виробничої фірми “ДС” м. Горлівка, на яких розглядалися питання щодо
продажу долі, яка належить МПП “Крокус”; покупка засновником ОСОБА_1 долі МПП
“Крокус” (51% уставного фонду ТОВ ТВФ “ДС”); а також про вихід МПП “Крокус” із
складу засновників Товариства з обмеженою відповідальністю торгово-виробничої
фірми “ДС”.

В січні 2001 року до Товариства з
обмеженою відповідальністю “Торгово-виробнича фірма “ДС” надійшло
звернення   Державної  податкової інспекції у Центрально-міському
районі м. Горлівка з вимогою виділити долю Малого приватного підприємства
“Крокус” в грошовому вираженні для покриття податкової заборгованості, в
зв'язку з недостатністю майна Малого приватного підприємства  “Крокус” для покриття податкової
заборгованості в відповідності до ст. 57 Закону України “Про господарські
товариства”.

Державною податковою інспекцією у
Центрально-міському районі м.Горлівки було зазначено: в  зв'язку з тим, що майно Малого приватного
підприємства “Крокус”, м.Горлівка Донецької обл. знаходиться в податковій
заставі, кошти отримані від продажу долі, підлягають перерахуванню в рахунок
погашення заборгованості підприємства перед бюджетом.  Загальна сума до перерахування складала  8801 грн. 60 коп., яку необхідно  було перерахувати на розрахунковий рахунок
МПП “Крокус” 041 в ГФ АКБ “Правексбанк”, МФО 335117, ОКПК 13485915.

Товариством з обмеженою
відповідальністю „Торгово-виробнича фірма „ДС”, м.Горлівка Донецької обл.  була виділена частка долі МПП “Крокус”,
м.Горлівка Донецької обл., та грошові кошти перераховані на відповідний
рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 34 від 31.01.01р. та
випискою банку за період з 01.02.01р. по 05.02.01р.

Загальними зборами засновників ТОВ
“ТВФ “ДС”, м.Горлівка Донецької обл. від 05.02.01р. було прийнято рішення про
вивід зі складу засновників Малого приватного підприємства “Крокус”, м.Горлівка
Донецької обл. в зв'язку з продажем його долі в уставному фонді.  Учасниками зборів було прийнято рішення про
виплату Малому приватному підприємству “Крокус”, м.Горлівка Донецької обл.
дивідендів та долі в  статутному  фонді (51
%  в  сумі  2
451 грн.), які були  виплачені  позивачеві згідно платіжних доручень № 86 від
06.03.2001р., № 39 від 07.02.2001р., № 34 від 31.01.2001р. та виписки  банку від 18.04.2006р.

Позивач, Мале приватне підприємство
„Крокус”, м.Горлівка Донецької обл. вважає, що при вилученні його зі складу
засновників ТОВ “ТВФ фірма “ДС”, м.Горлівка Донецької обл., останнім було
перераховано лише частку Статутного фонду -2 451грн., тоді як згідно ст.54
Закону України „Про господарські товариства” передбачено, що при виході
учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість
частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата
провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і
в строк до 12 місяців з дня виходу. Тобто, на думку позивача, ТОВ “ТВФ фірма
“ДС” повинно було виділити долю майна в розмірі 51% в  грошовому
виразі в сумі 94 962 грн. згідно фінансового звіту  за 2001 рік.

За цих підстав, позивач звернувся
із позовною заявою до господарського суду Донецької області до відповідача
-Товариства з обмеженою відповідальністю „Торгово-виробнича фірма „ДС”, м.Горлівка
Донецької обл. про виділення долі майна при виході учасника із товариства з
обмеженою відповідальністю в грошовому виразі в сумі 94 962 грн.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 20.03.2007р. у задоволенні позовних вимог Малого приватного
підприємства „Крокус”, м.Горлівка Донецької обл. було відмовлено у зв'язку з
необґрунтованістю вимоги щодо стягнення 94 962 грн. та порушенням строку
позовної давності.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, вислухавши пояснення сторін, судова колегія дійшла
висновку, що:

Згідно ст. 43 ГПК
України сторони та  інші  особи,
які   беруть   участь
у   справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Судовими доказами слід вважати
документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення
для правильного розгляду справи.

Згідно з п.4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 2 ст. 124 Конституції
України -юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у
державі.

Згідно із рішенням Конституційного
суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002р. положення ч. 2 ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у
державі, в аспекті конституційного звернення передбачено право особи на
звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими
нормативно-правовими актами, договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач
надав копію Статуту ТОВ “ТВФ фірма “ДС”
Установчий договір ТОВ “ТВФ фірма “ДС” та фінансовий звіт.

Відповідно до ч.2 ст. 57 Закону
України “Про господарські товариства”
При недостатності майна учасника для покриття його боргів кредитори
вправі вимагати виділення частки учасника-боржника.

Відповідно до ч.6 Указу Президента
України “Про заходи щодо підвищення відповідальності за розрахунки з бюджетом
та держаними цільовими фондами”  вимоги
органів державної податкової служби щодо майна і майнових прав, які є предметом
податкової застави, мають пріоритет перед будь-якими правами щодо цього майна і
майнових прав, крім випадків, коли ці права виникли і в установленому порядку
оформлені до дня виникнення податкової застави.

Судова колегія апеляційної
інстанції вважає, що рішенням суду першої інстанції правомірно відмовлено
позивачу в задоволенні його позовних вимог з огляду на наступне:

Протоколом загальних зборів
засновників ТОВ “ТВФ фірма “ДС”, м.Горлівка Донецької обл. від 05.02.01р. було
вилучено зі складу засновників Мале приватне підприємство  “Крокус” , м.Горлівка Донецької обл. та на
його рахунок здійснені виплати дивідендів та долі в  статутному
фонді (51  %  в
сумі  2 451 грн.), згідно
платіжних доручень  №86, №39, №34 в 2001
році та виписки  банку від 18.04.2006р.

Державною  податковою інспекцією у Центрально-міському
районі м.Горлівка повідомлено про заборгованість позивача перед бюджетом.
Товариством з обмеженою відповідальністю “ТВФ “ДС” , м.Горлівка Донецької обл.  була виділена частка МПП “Крокус” , м.Горлівка
Донецької обл. та грошові кошти перераховані на рахунок МПП “Крокус”
041 в ГФ АКБ “Правексбанк”, МФО 335117, ОКПК 13485915.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач надав матеріали, які не мають доказової сили, а саме, позивачем не доведено
розмір заявлених вимог в сумі 94 962 грн., як 51 %  від суми звіту, складеного  станом на 01.01.02р., оскільки у
вищезазначеному звіті не вказано розміру вартості частини майна МПП  “Крокус”, м.Горлівка Донецької обл. Тобто,
розмір заявлених позивачем вимог не підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що господарський суд Донецької області правомірно дійшов
висновку щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності у
позивача підстав вимагати виділення долі майна при виході його як учасника із
ТОВ „ТВФ” ДС”, м.Горлівка Донецької обл. в грошовому виразі в сумі 94 962 грн.

Крім того, в матеріалах справи є
заява позивача №39 від 15.02.07р. про відновлення пропущеного строку позовної
давності, в якому позивач одночасно з проханням щодо відновлення строку
зазначає про непропущення ним строку позовної давності, що виключає можливість
розгляду такого клопотання з причини його суперечливості та взаємовиключення.
Суд першої інстанції правомірно зазначив про сплив строку позовної давності для
позивача при подачі позову до суду.

Доводи апеляційної скарги не
прийняті судовою колегією до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи
та не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу України, судове рішення прийняте суддею
за результатами дослідження усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу
України  рішення господарського суду
Донецької області від 20.03.2007 року у справі №16/305  ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для
вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а
доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній
скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись  ст.ст. 33,
34,  43,  49, 99, 101, 102, 103, 105  Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства „Крокус”, м.Горлівка Донецької обл. на рішення господарського суду
Донецької області від  20.03.07р. у
справі № 16/305 залишити без задоволення, рішення господарського суду Донецької
області від 20.03.07р. у справі № 16/305
-без змін.

Головуючий          Г.І.
Діброва

Судді:          О.В.
Стойка

Т.А.
Шевкова

Надр. 6 прим:

1 -у справу;

2 -позивачу;

3 -відповідачу;

4 -третій особі;

5 -ДАГС;

6 -ГС Дон. обл.;

Ширіна Ю.М.

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС