ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.07 р.                                                                                 Справа № 34/129а

Господарський суд Донецької області у складі судді Кододової О.В., при секретарі судового засідання Котельніковій Н.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю “ІнтерДон” м. Горлівка

до Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання недійсним акту перевірки №323/15-011-1 від 06.06.2006р., акту перевірки №324/15-011-1 від 06.06.2006р., визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 07.06.2006року, №/0 від 07.06.2006року.

СУТЬ СПОРУ: Заявлено позов Товариством з обмеженою відповідальністю “ІнтерДон”                     м. Горлівка  до Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним акту перевірки №323/15-011-1 від 06.06.2006р., акту перевірки №324/15-011-1 від 06.06.2006р., визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 07.06.2006року, №/0 від 07.06.2006року.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20 квітня 2007 року за даним позовом було порушено адміністративне провадження у справі відповідно до пунктів 6,7 розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що  ним не подавались декларації з податку на додану вартість та з податку на прибуток по незалежним від нього причинам у зв’язку з вилученням  прокуратурою всіх документів та печатки підприємства. Таким чином діяльність підприємства була фактично паралізована.

Позивач зазначає, що одразу після повернення керівнику підприємства печатки податкові декларації з податку на додану вартість та з податку на прибуток були подані до податкового органу.

Також позивач вказує на те, що  про проведення перевірок позивач не був повідомлений, перевірки  проводились без відома та присутності директора. Для підписання актів перевірки, директора запрошено не було. Акти перевірки , разом з податковими повідомленнями-рішеннями були направлені поштою, разом у одному конверті, що на думку позивача теж є  дією неправомірною

Відповідач у запереченнях  від 15 травня 2007року (вхід. №02-41/19233) проти позову заперечує та зазначає, що продовження граничних строків подання податкової декларації може бути продовжені за письмовим запитом платника податків з причин, які зазначені у п.п.15.4.1 ст. 15 Закону України “Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Позивачем за період з 2002року по 2006рік до ДПІ з обґрунтованим письмовим запитом з посиланням на конкретну норму закону, яка дає право на продовження граничних строків  подання податкової декларації, не звертався.

Також у запереченнях відповідач зазначає, що ДПІ було складено акт на предмет порушення терміну подачі (неподання) податкової звітності. Це не є актом перевірки господарської діяльності підприємства.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до пункту 2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами додаткові докази судом встановлено наступне.

Центрально-Міським відділенням Горлівської ОДПІ  було складено акт №323/15-011-1 від 06.06.2006року порушення  податкового законодавства  на предмет порушення терміну подачі (неподання) податкової звітності.

На підставі акту №323/15-011-1 від 06.06.2006року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення  №/0 від 07.06.2006року, яким позивачеві визначено суму  податкового зобов’язання  з податку на додану вартість на загальну суму 8330грн., з них штрафні (фінансові) санкції складають 8330грн.

Центрально-Міським відділенням Горлівської ОДПІ  було складено акт №324/15-011-1 від 06.06.2006року порушення  податкового законодавства  на предмет порушення терміну подачі (неподання) податкової звітності.

На підставі акту №324/15-011-1 від 06.06.2006року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення  №/0 від 07.06.2006року, яким позивачеві визначено суму  податкового зобов’язання  з податку на прибуток на загальну суму 3230,00грн., з них штрафні (фінансові) санкції складають 3230,00грн.

Позивач не погодився з податковими повідомленнями-рішеннями №/0 від 07.06.2006року та №/0 від 07.06.2006року та направив скаргу до Горлівської ОДПІ, яка рішенням від 21.08.2006р. №7638/25-013-3 залишила без змін податкові повідомлення-рішення, а скаргу без задоволення .

Позивач направив скаргу  до  ДПА у Донецькій області, яка рішенням  від  27.10.2006року №15632/10/25-013-5 скасувала податкові повідомлення-рішення від 07.06.2006р. №/0/8988/15-013 (від 22.08.2006р. №/1/17889/15-013) в частині  штрафних санкцій у сумі 2550грн. і  №/0/8987/15-013 (№/1/17888/15-013) у сумі 1190грн. та в цій частині  рішення ДПІ від 21.08.2006р. №7638/25-013-3, прийняте за розглядом первинної скарги, в іншій частині  податкове повідомлення-рішення та рішення залишила без змін, а скарги без задоволення.

Відповідно до пп.б пп.6.4.1. п.6.4 ст.6 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ податкове повідомлення або податкові вимоги вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує або змінює раніше прийняте рішення про нарахування суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу внаслідок їх адміністративного оскарження.

У випадках, визначених підпунктом "б" підпункту 6.4.1 цього пункту, податкове повідомлення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування або зміну раніше нарахованої суми податкового зобов'язання (пені і штрафних санкцій) або податкового боргу.

Згідно п.6.5. ст.6 Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ, у разі коли нарахована сума податкового зобов'язання (пені та штрафних санкцій) або податкового боргу зменшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане податкове повідомлення або податкова вимога вважаються відкликаними від дня отримання платником податків нового податкового повідомлення або відповідної податкової вимоги, що містить нову суму податкового зобов'язання (податкового боргу).

Тобто податкові повідомлення-рішення №/0 від 07.06.2006року, №/0 від 07.06.2006року, які позивач просить визнати недійсними не породжують для нього ніяких правових наслідків, оскільки вважаються відкликаними відповідно до Закону України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ .

За таких підстав у задоволенні  позовних вимог про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 07.06.2006року, №/0 від 07.06.2006року слід відмовити.

Позовні вимоги позивача про визнання недійсним акту перевірки №323/15-011-1 від 06.06.2006р., акту перевірки №324/15-011-1 від 06.06.2006р. в цій частині провадження у справі підлягає закриттю, оскільки даний спір не відноситься до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до п. 6 розділу „Прикінцеві та Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд до створення окружних  адміністративних судів розглядає за правилами КАС України спори, які віднесені до підвідомчості господарських судів.

Підвідомчість спорів, віднесених до розгляду адміністративних судів, передбачена                 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, яка передбачає, що компетенція адміністративних судів поширюється на  спори  фізичних  чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, спори з приводу прийняття громадян на публічну  службу, її проходження, звільнення з публічної служби, спори між суб’єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також спори, які виникають з приводу укладання  та виконання адміністративних договорів.

Спір про визнання недійсним акту перевірки також не підвідомчий господарському суду відповідно до ст. 12 Господарського процесуального Кодексу України, яка передбачає Господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду, спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов,спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін, спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів, інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів, 2) справи про банкрутство, 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції, 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Акт перевірки не є правовим актом індивідуальної дії, правомірність якого може бути оспорена в судовому порядку шляхом визнання його недійсним.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. Акт перевірки відповідно до Інструкції про порядок застосування штрафних (фінансових) санкцій органами державної податкової служби (затверджена наказом Державної податкової адміністрації України від 17 березня 2001 р. N 110, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 березня 2001 р. за N 268/5459) є часткою матеріалів перевірки та безпосередньо не породжує для платника податків правові наслідки. Підставою для сплати (стягнення) фінансових санкцій є прийняті на підставі акту перевірки рішення про застосування санкцій (повідомлення-рішення). Тому актом у розумінні ст. 17 КАС України є саме ці рішення (повідомлення-рішення), а не документи, що стали підставою для їх прийняття ( у т.ч. акт перевірки). Таким чином суд дійшов висновку, що спори про визнання недійсними актів перевірки не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, та провадження у цій частині підлягає закриттю на підставі  п.1 ч.1 ст. 157 КАС України.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна і резолютивна  частина у судовому засіданні 27 вересня 2007року в присутності представників сторін.

Керуючись ст. 2, 17, 71, 86, 94, 153, п.1 ч.1 ст.157, 159-163, 185-186 КАС України, Законом України «Про порядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ,  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові Товариству з обмеженою відповідальністю “ІнтерДон” м. Горлівка до Горлівської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання недійсним акту перевірки №323/15-011-1 від 06.06.2006р., акту перевірки №324/15-011-1 від 06.06.2006р., визнання недійсними податкових повідомлень-рішень №/0 від 07.06.2006року, №/0 від 07.06.2006року, відмовити частково.

Закрити провадження у справі в частині вимог про визнання недійсним акту перевірки №323/15-011-1 від 06.06.2006р., акту перевірки №324/15-011-1 від 06.06.2006р.

У іншій частині позову відмовити .

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови виготовлений 01 жовтня 2007року.

Суддя