СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
м. Рівне, вул. Яворницького, 59
ПОСТАНОВА

"25"
липня 2007 р.
Справа №  17/219

Господарський
суд Рівненської області у складі судді Петухова  М.Г. розглянувши справу

за
позовом   Підприємця ОСОБА_1

до
відповідача  Сарненської
міжрайонної державної податкової інспекції

про про
визнання нечинними податкового
повідомлення -рішення та рішення про застосування штрафних фінансових
санкцій

за
участю представників сторін:

позивача:  ОСОБА_1., ОСОБА_2

відповідача:  Щерба О.В.

секретар судового
засідання : Сокіл Ф. Г.

Статті 127, 49, 50 КАС
України  сторонам роз'яснені

СУТЬ
СПОРУ: Позивач
просить визнати нечинними : податкове повідомлення -рішення Сарненської  МДПІ № НОМЕР_1., відповідно до якого до
позивача застосовано штрафні санкції за торгівлю за готівкові кошти без
придбання торгового патенту в сумі 1746,62 грн. ; рішення про застосування
штрафних (фінансових)  санкцій ДПІ у Рокитнівському
районі № НОМЕР_2., відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції
за проведення готівкових розрахунків без проведення даних розрахункових
операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі по тексту РРО) на суму
23122,60 грн.. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на основі п. 10 ст. 3 Закону
України «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»та п. 1 ст. 9
Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг»позивач не повинен був придбавати
торговий патент та проводити розрахунки через реєстратор розрахункових
операцій,  оскільки здійснював торгівлю
продукцією власного виробництва.

Крім
цього, в письмових поясненнях позивач вважає неправомірним прийняття податкового
повідомлення -рішення при застосованні штрафних санкцій за торгівлю за
готівкові кошти без придбання торгового патенту, оскільки він вважає, що Закон
України  «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами»не розповсюджує свою дію на випадки застосовування штрафних
санкцій  за порушення Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Відповідач
позовні вимоги не визнав, у письмових запереченнях на позов та у судовому
засіданні зазначив, що оскаржувані рішення прийняті на основі обставин
встановлених під час перевірки позивача, згідно чинного законадавства України.
З підстав вказаних у запереченнях на позов просить в позові відмовити.

Заслухавши
пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази та всі
обставини справи у їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Судом
встановлено, що ДПІ у Рокитнівському районі проведено планову документальну
перевірку підприємця ОСОБА_1 за результатами якої складено акт № НОМЕР_3.,
згідно якого встановлено порушення, в тому числі  :

-
пункту 1 ст. 1, підпунктів 1,2,3,4 ст. 3 Закону України «Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності», а саме непридбання  у 2005, 2006 роках торгових патентів при
здійсненні торгівлі за готівкові кошти;

-
пунктів 1, 2 ст. 3 Закону України Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а
саме,  здійснення підприємцем ОСОБА_1. в
період з 01.10.2005р. та у 2006 році
розрахункових операцій в готівковій формі при продажу товарів на
загальну суму  4624,52 грн. без
застосування реєстратора розрахункових операцій.

На
підставі акту перевірки № НОМЕР_3. ДПІ у Рокитнівському районі прийняті :
податкове повідомлення -рішення № НОМЕР_2., відповідно до якого до позивача
застосовано штрафні санкції за торгівлю за готівкові кошти без придбання
торгового патенту в сумі 1874,64 грн. ;
рішення про застосування штрафних (фінансових)  санкцій ДПІ у Рокитнівському районі №
НОМЕР_2., відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за
проведення готівкових розрахунків без проведення даних розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових операцій (далі по тексту РРО) на суму 23122,60
грн..

Відповідно
до наказу ДПА України № 798 від 21.12.2006р. та наказу ДПА в Рівненській
області  № 3 від 15.01.2007р. ДПІ у
Рокитнівському районі реорганізовано у Рокитнівське відділення Сарненської міжрайонної
державної податкової інспекції.

Податкове
повідомлення -рішення № НОМЕР_2. було оскаржене позивачем до Сарненської МДПІ
(скарга № НОМЕР_4.) . За результатами розгляду скарги позивача начальником
Сарненської МДПІ, виявлено арифметичну помилку, податкове повідомлення -рішення
№ НОМЕР_2. скасоване та прийняте нове податкове повідомлення -рішення №
НОМЕР_3. відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за
торгівлю за готівкові кошти без придбання торгового патенту в сумі 1746,62 грн.

Приймаючи
постанову про відмову в задоволенні позову суд виходив з наступного.

В
ході перевірки позивача перевіряючими встановлено, що позивач у 4 кварталі
2005р. та у 2006 році надавав послуги розпиловці, струганні деревини, проводив
газозварювальні та ремонтні роботи, здійснював реалізацію переробленої
деревини  за готівкові кошти. Всього за
період з 01.10.2005р. та 2006р. відповідно до приходних касових ордерів, книги
обліку наданих послуг та книги обліку доходів і витрат, підприємцем отримано в
готівковій формі 4624,52 грн..

При
цьому, торговий патент  на право торгівлі
за готівкові кошти позивач не придбав,
розрахунки у готівковій формі проводив без застосування РРО .

Дані
обставини підтверджені  самим позивачем
безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідно
до частин 1, 2 ст. 1 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»:

Об'єктом
правового регулювання згідно з цим Законом є торговельна діяльність за
готівкові кошти, а також з використанням інших форм розрахунків та кредитних
карток на території України, діяльність з обміну готівкових валютних цінностей
(включаючи операції з готівковими платіжними засобами, вираженими в іноземній
валюті, та з кредитними картками), а також діяльність з надання послуг у сфері
грального бізнесу та побутових послуг.

Суб'єктами
правовідносин, які підлягають регулюванню за цим Законом, є юридичні особи та
суб'єкти підприємницької діяльності, що не мають статусу юридичної особи, -
резиденти і нерезиденти, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення,
представництва тощо), які займаються підприємницькою діяльністю, передбаченою
частиною першою цієї статті.

Частинами
1,2,3 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»встановлено:

Патентуванню
підлягає торговельна діяльність, що здійснюється суб'єктами підприємницької
діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу
товарів.

Під
торговельною діяльністю у цьому Законі слід розуміти роздрібну та оптову
торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій (громадське харчування) сфері за
готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних
карток.

Під
пунктами продажу товарів у цьому Законі слід розуміти, в тому числі і оптові
бази, склади-магазини або інші приміщення, які використовуються для
здійснення оптової торгівлі за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби
та з використанням кредитних карток.

Абзацом
4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про патентування деяких видів підприємницької
діяльності»передбачено, що за здійснення операцій, передбачених цим Законом,
без одержання відповідних торгових патентів суб'єкти підприємницької діяльності
сплачують штраф у подвійному розмірі вартості торгового патенту за повний
термін діяльності суб'єктів підприємницької діяльності із зазначеним
порушенням.

Посилання
позивача на п.10 ст. 3 Закону України «Про патентування деяких видів
підприємницької діяльності»є безпідставним, оскільки ним передбачено, що не
потребує патентування реалізація суб'єктом підприємницької діяльності продукції
власного виробництва фізичним особам, які перебувають з ним у трудових
відносинах, через пункти продажу товарів, вбудовані у виробничі або
адміністративні приміщення цього суб'єкта.

В
ході перевірки встановлено та підтверджено самим позивачем судовому засіданні,
що піддони вироблені позивачем на відходи реалізовувалися на склозавод та
жителям села Косиричі і інших сіл району.

Відповідно
до п.18 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про систему оподаткування»до
загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів) належить і плата за
торговий патент на деякі види підприємницької діяльності.

Абзацом
1 преамбули Закону України  «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», встановлено, що цей Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і
зборів (обов'язкових платежів), включаючи збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування,
нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників
податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної
діяльності, та визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно
до вказаних норм законів, відповідач правомірно прийняв саме податкове
повідомлення-рішення, а не рішення про застосування штрафних санкцій.

Таким
чином, позовні вимоги в частині визнання нечинним податкового повідомлення
-рішення Сарненської  МДПІ № НОМЕР_1.,
відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за торгівлю за
готівкові кошти без придбання торгового патенту в сумі 1746,62 грн.  є
необгрунтованими та
безпідставними.

Щодо
вимог позивача про визнання нечинним рішення про застосування штрафних
(фінансових)  санкцій ДПІ у
Рокитнівському районі № НОМЕР_2., відповідно до якого до позивача застосовано
штрафні санкції за проведення готівкових розрахунків без проведення даних
розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій (далі по тексту
РРО) на суму 23122,60 грн. то ці вимоги є також безпідставними.

Пунктом
1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», на який посилається
позивач, передбачено, що реєстратори розрахункових операцій та розрахункові
книжки не застосовуються при здійсненні торгівлі продукцією власного
виробництва та наданні послуг підприємствами, установами і організаціями
усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування,
у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з
оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних
квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

З
вказаної норми закону вбачається, що вона розповсюджує свою дію на підприємства,
установи і організації,  а не на
підприємців -фізичних осіб.

Посилання
позивача на п. 11 Переліку окремих форм та умов проведення діяльності у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити
розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з
використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій,
затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2000р. № 1336,
оскільки  послуги, які надавалися
позивачем не є побутовими і надавалися вони не на території села.

Крім
цього,  позивач не надав суду  будь-яких доказів ведення розрахункових
книжок та книг обліку розрахункових операцій.

Відповідно
до ст. 1  Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг":

“Реєстратори
розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності або юридичними особами (їх філіями, відділеннями,
іншими відокремленими підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької
діяльності), які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг, а також уповноваженими банками та суб'єктами підприємницької
діяльності, які виконують операції купівлі-продажу іноземної валюти.

Встановлення
норм щодо застосування або незастосування реєстраторів розрахункових операцій в
інших законах не допускається. “

Пунктом
1 ч. 1 ст. 3  Закону України "Про
застосування реєстраторів розрахункових  операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі
(із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені
у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно
п. 1 ст. 17 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг",   за порушення
вимог  цього  Закону
до  суб'єктів підприємницької
діяльності, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за
рішенням відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у  п'ятикратному
розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на які виявлено
невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на неповну суму
вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення розрахункових
операцій через реєстратори
розрахункових   операцій.

З
врахуванням вищевикладеного, рішення про застосування штрафних (фінансових)  санкцій ДПІ у Рокитнівському районі №
НОМЕР_2., відповідно до якого до позивача застосовано штрафні санкції за
проведення готівкових розрахунків без проведення даних розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових операцій (далі по тексту РРО) на суму 23122,60
грн.  є правомірним .

Керуючись
ст.ст.94,158-160,163 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд ,

П О С Т А Н О В И В:

В
задволенні позову  відмовити.

Повний
текст постанови оформлено та підписано 27.07.2007р.

Сторона,
яка не погоджується з постановою має право на апеляційне оскарження. Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом 10-ти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі,
відповідно до ст. 160 цього Кодексу, - з дня складення в повному обсязі.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом 20-ти
днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
М.Г.Петухов.