ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

08.06.2007р.

м.Київ

№ 29/159-А

За позовом             Товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтергейм Україна"

До                           Державна податкова
інспекція у Голосієвському  районі
м.Києва

Предмет
адміністративного позову

визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення

Суддя

Секретар судових засідань  Вознюк
М.В.

Представники:

Від
позивача:        Кеслер Л.Б. -представ.
(довір. в справі)

Перепелиця С.О.
-предст. (довір. в справі)

Від
відповідача:   Пипко Р.П. -держ. под.
інсп. (довір. в справі)

Арутюнян Т.О. -держ.
под. інсп. (довір. в справі)

В судовому засіданні 30.05.2007
відповідно до ч. 2 ст.150 КАС України оголошувалась перерва, в зв'язку з чим
постанова приймається зазначеною датою.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України
в судовому засіданні 08.06.2007 о  12
год. 48 хв. проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено на 14.06.2007, про що повідомлено сторін
після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому
засіданні 08.06.2007 з урахуванням вимог ч. 4 ст.  167 КАС України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення
№/0 від 14.03.2007.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
висновки ДПІ у Голосіївському районі м. Києва, викладені в акті перевірки щодо
порушення позивачем вимог п. 1.23 ст. 1, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.31 п.
5.3, п. 5.9 ст. 5 та пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" є безпідставними, отже спірне податкове
повідомлення-рішення прийняте з порушенням норм чинного законодавства і
підлягає визнанню недійсним.

Відповідач надав відзив на позовну
заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви, повністю
підтримує висновки акту перевірки та зазначає, що  податкове повідомлення-рішення прийняте
правомірно.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі м. Києва було прийнято податкове повідомлення-рішення
№/0 від 14.03.2007, яким позивачу згідно пп. "б" пп. 4.2.2
п. 4.2 ст. 4 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" №2181-ІІІ від
21.12.2000 за порушення вимог п. 1.23 ст. 1, пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.31
п. 5.3, п. 5.9 ст. 5 та пп. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" №283/97-ВР від 22.05.1997 визначено
податкове зобов'язання за платежем податок на прибуток в сумі 404547,00 грн., з
яких 304367,00 грн. -основний платіж та 100180,00 грн. -штрафні санкції.

Спірне повідомлення-рішення
прийняте на підставі висновків Акту перевірки №111/1-22-30-33440860 від 02.03.2007,
яким встановлено наступне:

В порушення п. 5.9 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибутку підприємств" від 22.05.1997
№283/97-ВР товариство не вело податковий облік приросту балансової вартості
виробничих запасів та малоцінних та швидкозношуваних предметів, вартість
яких  віднесена на валові витрати. Дане
порушення призвело до заниження валового доходу за період з 01.03.2005 по
30.09.2006 на суму 44321,00 грн., в т.ч. по періодах: 2 кв. 2005 на суму
1860,00 грн., 3 кв. 2005 -8265,00 грн., 4 кв. -612,00 грн., 1 кв. 2006
-24713,00 грн., 2 кв. 2006 -738,00 грн., 3 кв. 2006 -8133,00 грн.;

В перевіряємому періоді товариством
укладено договір №1 від 23.08.2005 з ТОВ "Софора" на придбання
гральних автоматів в кількості 35 штук на суму 212100,00 грн., в т.ч. ПДВ
-35350,00 грн. Товариство віднесло вказані гральні автомати як основні засоби.
На виконання вимог договору №1 від 01.06.2006, укладеного з ТОВ
"МДК", гральні автомати, придбані у ТОВ "Софора" були
реалізовані. Вартість реалізованих гральних автоматів склала 187085,62 грн.
Враховуючи те, що гральні автомати були придбані у серпні 2005 та
реалізовані  в червні 2006, тобто
використовувались в господарській діяльності товариства менше ніж 365
календарних днів, дана операція є продажем товару згідно пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. 4
Закону №283/97-ВР та повинна бути включена до валового доходу в 2 кв. 2006
року. Отже, занижений валовий дохід в 2 кв. 2006 на суму 187086,00 грн.;

В перевіряємому періоді товариство
орендувало нежитлові приміщення для організації залів гральних автоматів, а
саме: договір №5 від 03.06.2005 з МП "Київзв'язокбуд"; №27 від
01.11.2005 з ЗАТ "ВТФ "Радосинь"; НОМЕР_1 від 15.11.2005 з СПДФО
ОСОБА_1; НОМЕР_2 від 23.12.2005 з СПДФО ОСОБА_2. Для розміщення гральних автоматів
та проведення ігор у залах за вищезазначеними адресами були проведені
капітальні ремонти приміщень. За рішенням власника ТОВ "Інтергейм
Україна" ЗІА №1, ЗІА №4, ЗІА №5 та ЗІА №7 припинили свою діяльність у 2
кв. 2006. Залишкова вартість проведених ремонтних робіт перейшла до власників
приміщень безкоштовно, тобто залишкова вартість ремонтів залів передана
власникам приміщень без вимоги про її оплату є безкоштовним продажем послуг.
Залишкова вартість ремонтних робіт за орендованими приміщеннями склала
613557,00 грн. Таким чином занижено валовий дохід у 2 кв. 2006 на суму
613557,00 грн.;

В порушення пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" до валових
витрат включені послуги мобільного зв'язку, які перевищують встановлений
директором ТОВ "Інтергейм Україна" ліміт на розмови, що пов'язано з
веденням господарської діяльності, тобто завищено валові витрати на суму
300376,00 грн., в т.ч. 3 кв. 2005 -25711,00 грн., 4 кв. 2005 -13322,00 грн., 1
кв. 2006 -88720,00 грн., 2 кв. 2006 -41167,00 грн., 3 кв. 2006 -31456,00 грн.;

В порушення пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" на валові
витрати товариством віднесені роботи та послуги не підтверджені актами
виконаних робіт на суму 132727,00 грн.

Позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних підстав:

Щодо порушення позивачем пп. 4.1.1
п. 4.1 ст. 4 Закону №283/97-ВР:

Як свідчать матеріали справи, між
позивачем та ТОВ „Сафора” було укладено договір №1/43 від 23.08.2005 року на
придбання гральних автоматів „АТКОМС" у кількості 35 штук на суму 212100,0
грн. в т.ч. ПДВ - 35350,00 грн.

Вказані гральні автомати були
призначені для використання у господарській діяльності позивача відповідно до
статутної діяльності. Гральні автомати у кількос ті 35 штук були введені в експлуатацію
відповідно актом приймання-передачі основних засобів №18 від 09.09.2005 та №65
від  28.10.05р., і включені до складу 3-ї
групи основних засобів у податковому обліку. У бухгалтерському обліку автомати
обліковувались на рахунку 109 „Інші основні засоби".

Нарахування амортизації провадилось
на протязі періоду 4-го кв. 2005 - 2 кварталу 2006, при цьому гральні автомати
фактично використо вувались у господарській діяльності позивача, а саме: у
залах гральних автоматів №4 (ЗІА) за адресою м. Київ, вул. Драйзера, 4.

У зв'язку з завершенням діяльності
ЗІА за рішенням засновників, бу ло видано розпорядження керівника про продаж
основних засобів 3-ї групи -гральних автоматів ТОВ "МДК" у кількості
35 штук за 187085,62 грн., крім того ПДВ 37417,12 грн.

Даний факт підтверджується наданими
позивачем виписками  по особовому рахунку
НОМЕР_3 за 22.06.2006; НОМЕР_3 за 27.06.2006; НОМЕР_3 за 09.08.2006; НОМЕР_3 за
17.08.2006; НОМЕР_3 за 18.08.2006; НОМЕР_3 19.08.2006; НОМЕР_3 21.08.2006;
НОМЕР_3  28.08.2006, а також виписками по
особовому рахунку за 08.06.05; за 09.06.05; 21.06.05; 22.06.05; 24.06.05;
01.09.05; 02.09.2005; 09.09.05; копіями податкових накладних від 25.08.2005;
від 13.06.2006; від 01.06.2006; від 14.06.2006; від 18.06.2006; від 18.07.2006;
копіями рахунків-фактур від 01 червня 2006; від 13 червня 2006; від 14 червня
2006; від 28.08.2005 (копії в справі).

Пунктом 8.2. ст. 8 Закону та
Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 7 "Основні засоби",
затвердженим Наказом Міністерства фінансів України 27.04.2000 р. № 92 із
змінами і доповненнями встановлено, що основні засоби -це матеріальні ак тиви,
які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробниц тва або
постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення
адміністративних і соціально-культурних функцій, очіку ваний строк корисного
використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного
циклу, якщо він довший за рік).

Відповідно до Закону України від 24
грудня 2002 року № 349-ІV, яким внесено зміни до Закону України "Про
оподатку вання прибутку підприємств", під терміном "основні
фонди" слід розуміти матеріальні цінності, що призначаються платником
податку для використання у господарській діяльності платника податку протягом
пе ріоду, який перевищує 365 календарних днів з дати введення в експлуатацію
таких матеріальних цінностей, та вартість яких поступово зменшується у зв'язку
з фізичним або моральним зносом. Отже, з моменту набрання чиннос ті вказаним
Законом для визначення активу як об'єкта основних фондів має значення не
фактичний строк його експлуа тації, а передбачуваний. Таким чином, продаж таких
основних фондів відображається в обліку за правилами, встановленими Законом
України "Про оподаткування прибут ку підприємств"  для продажу основних фондів, а не товарів, і
у зв'язку з цим - не потребує коригувань амортизаційних відрахувань в подат
ковому обліку.

Правила відображення в податковому
обліку операцій, пов'язаних з продажем основних засобів 2, 3 і 4 груп
встановлені пп. 8.4.4 ст. 8 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств" ( 334/94-вр ). Сума вар тості продажу основних засобів,
належних до складу цих груп, включається до складу валових доходів платника
податку відповідного періоду лише тоді, коли сума вартості основних фондів
дорівнює чи перевищує балансову вар тість відповідної групи.

Оскільки вартість продажу основних
засобів, що бу ли включені підприємством позивачем до 3-ї групи, становила
187086 грн., тобто менше ніж балансова вартість 3-ї групи станом на початок
звітного періоду не включення позивачем вартості їх продажу до складу валового
доходу 2 кв. 2006 є обґрунтованим.

Також  ТОВ "Інтергейм Україна" орендувало
нежитлові приміщення для організації залів гральних автоматів. З матеріалів
справи вбачається, що договори оренди були укладені з ЗАТ
„Виробничо-торгівельна фірма „Радосинь” №27 від 01.11.2005, МП „Київзв'язокбуд”
№5 від 03.06.2005, СПДФО ОСОБА_1 та СПДФООСОБА_2.

Як зазначено в акті  перевірки в даних орендованих приміщеннях
позивачем було проведено капітальні ремонти приміщень, що підтверджується
виписками по особовому рахунку позивача, податковими накладними, актами
здачі-приймання робіт, рахунками-фактури. Відповідачем було зроблено висновок
про заниження позивачем валового доходу у ІІ кв. 2006 року на суму 613557,0
грн. та заниження скоригованого валового доходу на суму 844964,0 грн. з підстав
не включення до валового доходу у ІІ кв. 2006 року проданих послуг по ремонту
приміщень.

З даного приводу необхідно
зауважити наступне.

Відповідно до вимог п. 8.8 ст. 8
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", укладені
договори оперативного лізингу (оренди) передбачають можливість  здійснення поліпшення об'єктів оперативного
лізингу (оренди). На підставі цього, позивачем сума витрат на поліпшення
орендованих ос новних фондів, була включена до балансової вартості створеної
1-ї групи основних фондів.

В подальшому за рішенням власника
договори оренди приміщень були у ІІ кв. 2006р. розірвані, залишкова вартість
проведених ремонтних робіт перейшла до власників приміщень безкоштовно.

Відповідно до пункту 1.31 ст. 1
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ( 334/94-ВР )
(далі - Закон) операції з безоплатного надання товарів (у тому числі основних
фондів) класифікуються як продаж таких товарів.

Згідно з підпунктом 4.1.1 п. 4.1
ст. 4 Закону ( 334/94-ВР ) до складу ва лового доходу платника податку
включаються, зокрема, загальні доходи від продажу товарів. Оскільки Законом не
надано термін "дохід" (від продажу), то, враховуючи положення пункту
1.43 ст. 1 Закону, застосовується термін, визначений пунктом 5 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід", яке затверджене
наказом Міністерства фінансів України від 29.11.99 р. №290 та зареєстроване в
Міністерстві юстиції України 14.12.99 р. за №860/4153.

Відповідно до вказаного пункту
дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов'язання, що
зумовлює зростання власного капіта лу (за винятком зростання капіталу за
рахунок внесків учасників підприємст ва), за умови, що оцінка доходу може бути
достовірно визначена.

Таким чином, при безоплатній
передачі основних фондів відсутня грошова або інша компенсація вартості таких
фондів та не виникає дохід, оскільки відсут ні критерії його визнання.
Позивачем вартість основних фондів була визначена як така, що дорівнює нулю.

Згідно з підпунктом 8.4.3 п. 8.4
ст. 8 Закону №283/97-ВР та відповідно до листа
ДПА України від 26.05.2006 № 5907/6/15-0316 "Щодо безоплатної
передачі основних фондів" у разі ви ведення з експлуатації окремих об'єктів
основних фондів групи 1 у зв'язку з їх продажем балансова вартість групи 1
зменшується на суму балансової вар тості такого об'єкта. Сума перевищення
виручки від продажу над балансовою вартістю окремих об'єктів основних фондів
групи 1 та нематеріальних акти вів включається до валових доходів платника
податку, а сума перевищення балансової вартості над виручкою від такого продажу
включається до вало вих витрат платника податку.

Таким чином, висновок відповідача
про необхідність врахування безоплатно переданих ремонтів вартістю 613557 грн.
у складі валового доходу позивача є необґрунтованим.

Щодо порушення позивачем п. 5.9 ст.
5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств":

Відповідно до п. 5.9 ст. 5 Закону
Платник податку веде облік приросту (убутку) балансової вартості покупних
матеріалів, сировини, комплектуючих виробів та напівфабрикатів на складах, у
незавершеному виробництві та залишках готової продукції. У разі коли балансова
вартість таких запасів на кінець звітного кварталу перевищує їх балансову
вартість на початок того ж звітного кварталу, різниця вираховується з суми
валових витрат платника податку у такому звітному кварталі.

У разі коли вартість таких запасів
на початок звітного кварталу перевищує їх вартість на кінець того ж звітного
кварталу, різниця додається до складу валових витрат платника податку у такому
звітному періоді.

З доданих до матеріалів справи
доказів вбачається, що позивач не враховував витрати на придбання визна чених
ДПІ запасів у складі валових витрат звітного періоду, тому відповідно, і не
провадив їх перерахунок.

Також з матеріалів справи
вбачається, що у проведеному ДПІ перерахунку враховано лише залишки запасів на
кінець звітних періодів, при цьому вартість оприбу ткованих запасів
безпідставно не була включена відповідачем до складу валових витрат у сумі
44321 грн.

За таких обставин, висновки акту
перевірки в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо порушення позивачем пп. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 Закону України №283/97-ВР:

Відповідно до Закону України „Про
оподаткування прибутку підприємств” №283/97-ВР із змінами та доповненнями,
(п.1.31) продаж товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з
договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими
договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату
або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з
безоплатного надання товарів.

Продаж результатів робіт (послуг) -
будь-які операції цивільно-правового характеру з надання результатів робіт
(послуг), з надання права на користування або на розпоряджання товарами, у тому
числі нематеріальними активами та іншими ніж товари, об'єктами власності за
компенсацію, а також операції з безоплатного надання результатів робіт
(послуг).

Відповідно до п.5.1. ст.5, п.5.2.1
ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валові витрати
виробництва та обігу - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг) які
придбаваються, виготовляються таким платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській діяльності. До складу валових витрат
включаються: суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного
періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем
продукції (робіт, послуг) і охороною праці, з урахуванням обмежень,
установлених пунктами 5.3 - 5.8 цієї статті.

Підпунктом 5.3.9. п.5.3. ст.5
Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (надалі Закон
про прибуток) передбачено, що не належать до складу валових витрат будь-які
витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачені правилами ведення
податкового обліку.

Статтею 11 Закону про прибуток
встановлено правила ведення податкового обліку. Відповідно із п.11.2. Закону
датою збільшення валових витрат виробництва (обігу) вважається будь-яка дата,
яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка із
подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку на оплату товарів, (робіт, послуг), або дата оприбуткування
платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання
платником податку результатів робіт (послуг).

Акту перевірки вбачається, що на
валові витрати підприємством віднесені витрати в сумі 132727,00 грн., не
підтверджені актами виконаних робіт, а саме:

4 кв. 2005 -31219,00 грн. (сума
сплачена СПД ОСОБА_3 за оренду приміщення);

1 кв. 2006 -36798,00 грн. (сума
сплачена ВАТ "Завод Укркабель" за оренду приміщення);

2 та 3 кв. 2006 -30392,00 грн. та
34318,00 грн. (сума сплачена ПП "Крона" за оренду приміщення).

Позивачем до матеріалів справи
надані акти виконаних робіт на суму 132727,00 грн. (копії в справі, оригінали
досліджувались в судовому засіданні).

Таким чином, валові витрати
позивача є документально підтвердженими відповідно до чинного законодавства.
Отже, висновок про порушення пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств" є необґрунтованим та спростовується
наданими в справі доказами.

Щодо висновку ДПІ стосовно
допущених позивачем порушень в частині включення до складу валових витрат
послуг стільникового зв'язку на суму 200376,0 грн.:

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України "Про оподаткування прибут ку підприємств" ( 334/94-вр )
валові витрати виробництва та обігу - це сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або нематеріа льній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у
власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст.
5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" ( 334/94-вр
), платники податку можуть включати до валових витрат суми будь-яких ви трат,
сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підгото вкою,
організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, по слуг) і охороною
праці, з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.8 цієї статті. В
пунктах 5.3-5.8 вказаного Закону не зазначено про не можливість віднесення до
складу валових витрат вартості послуг мобільного зв'язку. Згідно ч. 4 пп. 5.3.9
п. 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку
підприємств"  не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими,
платіжни ми та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких
перед бачена правилами ведення податкового обліку.

Позивачем надав суду наказ з
додатками щодо видачі та цільового використання коштів на телефонні розмови від
01.06.05 № 6; накази з додатками про видачу SIM - карток та встановлення
лімітів на 2005 рік від 01.06.2005 № 5; від 07.06.2005 № 9/1; від 11.07.2005 №
14; від 01.08.2005 № 15/1; від 16.08.2005 № 25; від 29.08.2005 № 26; від
01.11.2005 № 39; наказ в зв'язку з виробничою необхідністю від 08.03.2006 № 93;
наказ з додатками про порядок видачі та користування SIM -картами від 08.09.06
№ 93; наказ з додатками про порядок користування внутрішніми корпоративними
платіжними картками  від 08.09.06 № 93;
наказ з додатками про видачу SIM- карток та встановлення лімітів на 2006 рік
від 05.01.2006 № 1/1; наказ з додатками щодо видачі та цільового використання
коштів на телефонні розмови від 13.04.2006
№ 48; наказ з додатками в доповнення до Наказу № 48 від 13.04.06 щодо
видачі та цільового використання коштів на телефонні розмови від 16.06.2006 №
63; наказ з додатками про видачу SIM - карток та встановлення лімітів на 2005
року від 07.11.2005 № 37; наказ з додатками про видачу SIM- карток та
встановлення лімітів на 2006 рік від 27.02.2006
№ 20; замовлення на послуги стільникового мобільного зв'язку стандарту
GSM 900/1800 НОМЕР_4 від 31.05.05; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_4; НОМЕР_4 від
31.05.05 на ОСОБА_5; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_6; НОМЕР_4 від 31.05.05 на
ОСОБА_7; від 31.05.05 на ОСОБА_8; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_9; НОМЕР_4 від
31.05.05 на ОСОБА_10; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_11; НОМЕР_4 від 31.05.05 на
ОСОБА_12; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_13; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_14;
НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_15; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_16; НОМЕР_4 від
31.05.05 на ОСОБА_17; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_17; НОМЕР_4 від 31.05.05 на
ОСОБА_18; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_19; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_20;
НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_21; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_22; НОМЕР_4 від
31.05.05 на ОСОБА_23; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_24; НОМЕР_4 від 31.05.05 на
ОСОБА_25; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_26; НОМЕР_4 від 31.05.05 на  тел. НОМЕР_5; НОМЕР_4 від 31.05.05 на тел.
НОМЕР_6; НОМЕР_4 від 31.05.05 на ОСОБА_27.; виписки по особовому рахунку
позивача НОМЕР_3 за 06.03.2006; НОМЕР_3 за 20.03.2006; НОМЕР_3 за 31.03.2006;
НОМЕР_3 за 18.04.2006; НОМЕР_3 за 20.04.2006; НОМЕР_3 за 12.05.2006; НОМЕР_3
02.08.2006; НОМЕР_3 16.08.2006; податкові накладні  від
31.05.2005; від 30.06. 2005;
від  31.08.2005;  від 31.07.2005;  від
30.09.2005;  від 30.11.2005; від
31.12.2005; від 31.01.2006;  від
28.02.2006;  від 31.03.2006; від
30.04.2006; від 31.08. 2006; від 30.09.2006.

При цьому позивач визнав факт
використання послуг мобі льного зв'язку в цілях, не пов'язаних із виробничою
діяльністю під приємства понад встановлені ліміти у сумі 17 416,89 грн., у то
му числі за 3-й кв.2005р. -у сумі 1639,16 грн., за 4-й кв.2005р. -у сумі
1980,18 грн., за 1-й кв.2006р. -у сумі 3586,87 грн., за 2-й кв.2006р. -у сумі
1996,18 грн., за 3-й кв.2006р. -у сумі 8214,5 грн.

Виходячи з всього наведеного в сукупності,
позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати в сумі 1,70 грн.
підлягають стягненню з Державного бюджету на користь позивача.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове
повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі м.
Києва  №/0 від 14 березня 2007
року в частині визначення податкового зобов'язання в сумі 387 130,11 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету на
користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтергейм Україна"
судові витрати в сумі 1,70 грн.

Повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інтергейм Україна"
(м. Київ, вул. Саксаганського, 83, ідентифікаційний код 33440860) з
Державного бюджету 81,60 грн. державного мита, сплаченого квитанцією №19582731
від 29.03.2007, як внесеного у більшому розмірі, ніж передбачено чинним
законодавством.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими ст.
ст.  185-187 КАС України, шляхом
подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги.

Суддя                                                                                              І.В.
Усатенко