ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 р.
№ 2-25/12170-2005

Вищий  господарський  суду  України  в складі колегії

суддів:
К.В.Грейц –головуючого,
С.В.Бакуліної,
О.І.Глос,

розглянувши  касаційну скаргу
Красноперекопської  ОДПІ

на  постанову
від 02.11.2005

Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі                                             № 2-25/12170-2005

господарського суду АР Крим

за позовом
ВАТ “Кримський содовий завод”

до
Красноперекопської  ОДПІ

про
визнання недійсним податкового повідомлення - рішення

за участю представників:
- позивача

- відповідача

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 23.08.2005 у справі № 2-25/12170-2005 (суддя Маргарітов М.В.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.11.2005 (колегія суддів у складі: головуючого судді Градової О.Г., суддів Дугаренко О.В., Фенько Т.П.), позовні вимоги ВАТ “Кримський содовий завод” про визнання недійсним податкового повідомлення - рішення задоволені.

Рішення та постанова у справі мотивовані тим, що податковим органом визначено податкове зобов’язання з порушенням строку давності.

Красноперекопська  ОДПІ з рішенням та постановою у справі не згодна, в поданій касаційній скарзі просить їх скасувати, позовні вимоги залишити без задоволення.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що, за його переконанням, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи порушено приписи пп. 15.1.1, п. 15.1 ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, оскільки строки давності не розповсюджуються на випадки, коли платник податків самостійно визначив суму податкового зобов'язання, а, отже, і на штрафні санкції, нараховані Красноперекопською ОДПІ згідно з пп. 17.1.7 п. 17.1 ст. 17 цього Закону.

Відзиву на касаційну скаргу від позивача не надходило.

Перевіривши у відкритому судовому засіданні правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, приймаючи процесуальні документи у справі, суди попередніх інстанцій керувались нормами Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, поза увагою суду апеляційної інстанції залишився той факт, що в з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи 02.11.2005 постанову у справі, судом не враховано наступне.

Виходячи з положень пунктів  1,  7,  9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Вирішення спору фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено до компетенції адміністративного суду.

Таким чином, при прийнятті постанови у справі апеляційний господарський суд повинен був встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) відноситься  даний спір, чого, однак, зроблено не було.

Відповідно до абзаців 1, 2, 4 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а після початку діяльності апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги в адміністративних справах, подані до відповідних апеляційних господарських судів, передаються до апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з викладеного, Севастопольський апеляційний господарський суд за наслідками дослідження повинен був встановити правильну підсудність спору і визначити які процесуальні норми необхідно застосовувати –ГПК чи КАС України, проте, вказаного зроблено не було, що відповідно до приписів ст. 11110 ГПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови, однак, унеможливлює здійснення її касаційної перевірки в порядку адміністративного судочинства, отже, справа підлягає передачі на апеляційний перегляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 02.11.2005 у справі господарського суду АР Крим № 2-25/12170-2005 скасувати.

Справу направити на апеляційний перегляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Касаційну скаргу Красноперекопської  ОДПІ  задовольнити  частково.

Головуючий                                                                           К.Грейц

Судді                                                                                                     С.Бакуліна

О.Глос