донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.08.2007 р.                                                                            справа №1/65

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Дзюби  О.М.

суддів
Акулової  Н.В. , Волкова Р.В.

за участю представників сторін:

від позивача:
Мільштейн Л.А. - по Дов. №03 від 19.01.07р.
Патенко В.М. - по Дов. №02 від 19.01.07р.
,

від відповідача:
Калина П.Г. - по Дов. №92/14-50 від 09.01.07р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма"Діком-Аудит" м.Донецьк

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
12.06.2007 року

по справі
№1/65 ( суддя Азарова З.П.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма"Діком-Аудит" м.Донецьк

до
Відкритого акціонерного товариства "Сілур" м.Харцизьк, Донецької області

про
стягнення 5321 грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2007року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Діком-Аудит" м.Донецьк  ( далі –ТОВ "АФ "Діком-Аудит"), звернувся  до господарського суду  Донецької області з позовом про стягнення з відповідача, Відкритого акціонерного товариства "Сілур" м.Харцизьк, Донецької області ( далі –ВАТ "Сілур"), 5321грн.00коп.  в якості оплати вартості частки в  статутному фонді ТОВ "Сілур-Тара".

У ході розгляду справи позивач на підставі ст.22 Господарського кодексу України заявою від 27.04.07р  за №1/65/27 ( а.с.47)  уточнив позовні вимоги. Просив стягнути з відповідача збитки в розмірі 5321грн.00коп., які виникли внаслідок порушення його права на отримання акцій у зв'язку з реорганізацією.

Рішенням від 12.06.07року у справі №1/65 господарський суд Донецької області  у задоволені позовних вимог відмовив у зв'язку з не доведенням позивачем заявлених вимог.

ТОВ "АФ "Діком-Аудит" з прийнятим рішенням не згодне, звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить судовий акт господарського суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні  вимоги  задовольнити.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги, він же позивач у справі, посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми  матеріального права, що призвело до прийняття неправильного рішення.

В судовому засіданні повноважний представник скаржника, позивач у справі,  висловився на підтримку  своєї апеляційної скарги з підстав в ній викладених.

Представник ВАТ "Сілур" у судовому засіданні висловився проти апеляційної скарги, у відзиві №90/50-14 від 06.08.07р. доводи викладені в  скарзі  вважає необґрунтованими. Просить рішення суду від 12.06.07р. у справі №1/65 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "АФ "Діком-Аудит" без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статей 33,34 Господарського процесуального кодексу України  кожна сторона повинна довести ті обставини та факти, на які  вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи присутніх представників сторін,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Закон України "Про господарські товариства" №1576-ХІІ від 19.09.1991р. визначає поняття і види господарських товариств, правила їх створення, діяльності, а також права і обов'язки їх учасників та засновників.

Приписами статті 1 вказаного Закону  передбачено можливість придбання  господарським товариством часток ( акцій), активів інших господарських товариств.

03.08.1998року між ТОВ "АФ "Діком -Аудит", позивач у справі, та ВАТ "Сілур", укладено договір купівлі-продажу акцій №1, на підставі якого позивач став власником акцій ЗАТ "Сілур-Тара" у кількості 5321шт. на суму 5321грн.00коп.( а.с.9).

Як встановлено господарським судом, і це підтверджується матеріалами справи, 12.08.98р.  засновниками Закритого акціонерного товариства "Сілур-Тара" було прийняте рішення про реорганізацію шляхом перетворення в Товариство з обмеженою відповідальністю "Сілур-Тара". Протоколом №7 від 30.06.1999р. зборами засновників ТОВ "Сілур-Тара" затверджене рішення про реорганізацію Товариства шляхом його приєднання до Відкритого акціонерного товариства "Сілур" з передачею активів і пасивів по передаточному балансу. У відповідності до договору №10/7 про реорганізацію, ТОВ "Сілур-Тара" ввійшло до ВАТ "Сілур" в якості структурного підрозділу  ( а.с.12-13).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в порядку ст.530 Цивільного кодексу України 07.02.07р. звернувся до ВАТ "Сілур" з вимогою №27/115Б/10 про оплату  вартості  частки у статутному фонді  ТОВ "Сілур-Тара", яка  визнана відповідачем необґрунтованою ( а.с.15-17).  Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що при реорганізації не був здійснений обмін акцій та збільшення статутного фонду ВАТ "Сілур", чим порушено його право, а тому, на його думку, поніс збитки в розмірі вартості не одержаних акцій відповідача, що відповідає вартості долі позивача у статутному фонді ТОВ "Сілур-Тара".

Причиною спору в даній справі і предметом оскарження є питання щодо правомірності стягнення спірної суми як збитків, та застосування чинного законодавства з даного приводу.

За загальним правилом, збитки –це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ, яке пов'язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, і яке виражається у зроблених ним витратах, тощо. Особа, якій завдано збитки, у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України та ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрати, які  особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням її майна, а також не одержані нею доходи, які  управнена сторона могла б реально одержати, якби її право не було порушене.

Застосування відповідальності у вигляді відшкодування заподіяних  невиконанням або неналежним виконанням зобов'язань збитків, можливе лише за наявності складу правопорушення, до якого входять такі елементи, як: протиправна поведінка; наявність збитків; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків; вина. При цьому треба враховувати, що юридичною підставою для усіх видів цивільно-правової відповідальності є норма права, що була порушена, а фактичною підставою цивільно-правової відповідальності є наявність певних умов, що у своїй сукупності утворюють склад цивільного правопорушення.

Оскільки, предметом спору у даній справі є стягнення збитків, заподіяних неналежним виконанням відповідачем зобов'язань, то предметом доказування у даній справі є  встановлення всіх обставин, які вказують на наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення.

Так, звертаючись з позовом, позивач повинен довести факт  спричинення збитків і  причинно-наслідковий зв'язок між порушенням права і збитками.

Як встановлено господарським судом першої інстанції, з чим погоджується, й колегія суддів, у випадку приєднання ТОВ "Сілур-Тара" до ВАТ "Сілур"  частка позивача в приєднаному підприємстві не була  ні знищена, ні пошкоджена.

У відповідності до Законів України "Про господарські товариства" №1576-ХІІ від 19.09.1991р.,  "Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні" №448/96-ВР від 30.10.96р., "Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні" №710/97-ВР від 10.12.97р. розроблено Положення про порядок реєстрації випуску акцій під час реорганізації товариства, затверджено рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 30.12.98р.  №221, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.03.99р. за №137/3430 ( далі –Положення №221).

В матеріалах справи  відсутні будь-які докази, які б підтверджували неналежне виконання  зобов'язань відповідача перед позивачем. Крім того,  Положення №221 визначає особливості порядку реєстрації випуску акцій під час реорганізації товариств ( злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) відповідно до статті 19  Закону України "Про господарські товариства" №1576-ХІІ від 19.09.1991р.

Емісія акцій - сукупність дій емітента  з  обміну  акцій  або часток  у  статутному фонді товариства,  що реорганізовується,  на письмові зобов'язання   про  видачу  відповідної  кількості  акцій акціонерного товариства, що створюється в процесі реорганізації, а після   реєстрації   випуску   останнього  -  з  обміну  письмових зобов'язань на акції.

Відповідно до п.1.8 вищевказаного Положення  при емісії акцій під час реорганізації товариства продаж акцій не здійснюється. Під час реорганізації здійснюється обмін акцій або часток у статутному фонді товариства, що створюється під час реорганізації, шляхом злиття, і т.п., або на акції акціонерного товариства, у якого збільшується розмір статутного фонду –внаслідок реорганізації шляхом приєднання.

У відповідності  з вимогами п.3.2 Положення №221  під час емісії акцій при реорганізації шляхом приєднання здійснюється обмін акцій чи часток у статутних фондах товариства, що приєднуються, на письмові зобов'язання  про видачу відповідної кількості акцій  товариства, до якого відбувається приєднання.

При цьому  порядок і умови обміну акцій або часток у статутних фондах товариств, що  реорганізовуються шляхом приєднання на акції або частки у статутному фонді товариства, до якого відбувається приєднання оговорюються в договорі про приєднання.

Проте, у даному випадку, доказів звернення до відповідача про обмін акцій або їх видачу позивач не надав, також, як і не надав доказів подання заяви про вихід ТОВ "АФ "Діком –Аудит" із складу учасників ЗАТ "Сілур-Тара", яке було перетворено в ТОВ "Сілур –Тара", про що викладено вище.

Норми права чітко не регламентують строк обміну часток у статутних фондах на письмові зобов'язання про видачу акцій.  Пункт 1.9 Положення про порядок реєстрації випуску акцій під час реорганізації товариства, затверджено рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку 30.12.98р.  №221 містить вимогу, згідно якої обмеження строку видачі документів відносно підтвердження права власності на акції, створюваних акціонерних товариств не допускається. Отже, викладені обставини доводять  відсутність протиправної поведінки відповідача, так як вимоги вказаного пункту не були порушені.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача збитків у сумі 5321грн.00коп. в зв'язку з недоведеністю.

Також, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги доводи скаржника стосовно застосування до даних правовідносин ст.1166 Цивільного кодексу України, так як вказана стаття передбачає відшкодування майнової шкоди, заподіяної неправомірними діями чи бездіяльністю майновим правам  юридичних осіб, оскільки  в апеляційній скарзі не вбачається, якої саме шкоди завдав відповідач позивачу, так як, ТОВ "АФ "Діком-Аудит" не позбавлений законного права володіння акціями ВАТ "Сілур". Процес видачі документів відносно підтвердження права власності на акції певним строком не обумовлено.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що твердження заявника скарги на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення  вимог ст.84 Господарського процесуального кодексу України є помилковими, оскільки,  судове рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено, які збитки завдані йому відповідачем, так як вартість акцій не є збитками у розумінні ст.22 Цивільного кодексу України. Судовою колегією такі твердження не приймаються до уваги, оскільки, спростовуються матеріалами справи та не є підставою для скасування рішення.

Беручи до уваги всі наведені обставини та вимоги чинного законодавства в їх сукупності, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не вбачає підстав для скасування рішення господарського суду, а апеляційної скарги –задоволенню.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України  витрати по  сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова   колегія Донецького апеляційного господарського суду,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Діком-Аудит" м.Донецьк  на рішення  господарського суду Донецької області   від  12.06.2007року  у справі №1/65 залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Донецької області   від 12.06.2007року  у справі №1/65 залишити без змін.

Головуючий          О.М.  Дзюба

Судді:          Н.В.  Акулова

Р.В.  Волков

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС