ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 13/520

Вищий господарський суд України у складі  колегії суддів:

Мележик Н.І. - головуючого,

Подоляк О.А.,

Козир Т.П.

розглянувши у відкритому

судовому засіданні касаційну

скаргу                                                    Закритого акціонерного товариства

"Фірма "Спецвисотмонтаж"

на рішення           господарського суду міста Києва від 26.02.2007р.

та на постанову            Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007р.

у справі                                                  № 13/520

господарського суду                              міста Києва

за позовом                                                  Приватного підприємства "Монада"

до                                                            Закритого акціонерного товариства

"Фірма "Спецвисотмонтаж"

про          стягнення 275 000 грн.

та за зустрічним позовом                     Закритого акціонерного товариства

"Фірма "Спецвисотмонтаж"

до                                                             Приватного підприємства "Монада"

про                                                             стягнення 373 706,41грн.

за участю представників

(за первісним позовом):

позивача –          Собакарьов І.В.

відповідача –          Аврамков Л.Л., Гузій Д.М.

за участю представників

(за зустрічним позовом):

позивача –          Аврамков Л.Л., Гузій Д.М.

відповідача –          Собакарьов І.В.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2006 року Приватне підприємство "Монада" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж" основного боргу у розмірі 275 000 грн. та судових витрат.

Позов Приватного підприємства "Монада" мотивований невиконанням Закритим акціонерним товариством "Фірма "Спецвисотмонтаж" зобов"язань щодо оплати вартості наданих юридичних послуг з представництва його інтересів в господарських судах.

Закрите акціонерне товариство "Фірма "Спецвисотмонтаж", в свою чергу, в січні 2007 року подало зустрічну позовну заяву про стягнення з Приватного підприємства "Монада" збитків у розмірі 347 696,01 грн. та судових витрат, яка на підставі ст. 60 ГПК України прийнята господарським судом міста Києва до розгляду з первісним позовом.

В обгрунтування зустрічного позову Закрите акціонерне товариство "Фірма "Спецвисотмонтаж" посилалось на понесення ним збитків, в зв"язку з односторонньою відмовою Приватного підприємства "Монада" від подальшого виконання договірних зобов"язань щодо надання юридичних послуг.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.02.2007р. (суддя Літвінова М.Є.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007 року (судді: Григорович О.М., Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) первісний позов задоволено повністю, стягнуто з Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж" на користь Приватного підприємства "Монада" 275 000 грн. заборгованості за договором про надання юридичних послуг від 17.06.2002 року та додаткової угоди до нього №7 від 14.02.2006 року, 2 750 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В касаційній скарзі Закрите акціонерне товариство "Фірма "Спецвисотмонтаж" просить скасувати рішення та постанову господарських судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про задоволення зустрічної позовної заяви до Приватного підприємства "Монада" та відмову останньому в задоволенні первісного позову.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши  правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарськими судами і вбачається з матеріалів справи, 17.06.2002 року між сторонами у справі укладено договір про надання юридичних послуг, за яким позивач за первісним позовом за дорученням відповідача надавав останньому юридичні послуги щодо представництва його інтересів в господарських судах та в Державній виконавчій службі.

В пунктах 4.2., 4.3. договору сторони визначили порядок оплати замовником наданих послуг та обумовили поняття "позитивного рішення" для відповідача. Зокрема, якщо при виконанні позивачем за первісним позовом правової допомоги для відповідача прийняте позитивне рішення, останній сплачує додаткову винагороду в розмірі і в терміни, що визначаються додатковою угодою. Якщо розмір винагороди не визначений в додатковій угоді, він складає: 10% від суми матеріальної шкоди, 10% від суми невиконаних зобов"язань, 30% від суми моральної (немайнової) шкоди, неотриманих доходів, штрафних санкцій і збитків. "Позитивним" сторони визначили таке рішення, внаслідок прийняття якого повинен поліпшитись фінансовий стан замовника або, внаслідок прийняття якого не припускається погіршення його фінансового стану за рахунок відмови в задоволенні позовних вимог іншої особи.

14.02.2006 року сторонами укладено додаткову угоду №7 до вказаного договору, якою встановлено фіксовану суму винагороди, належну до сплати відповідачем та визначено порядок її оплати у 2 етапи: 15 000 грн. - не пізніше 3-х днів після її підписання, а 260 000 грн. –пропорційними частками у розмірі 30% від сум, що надходитимуть від ЗАТ "МВБХК "Епос" на виконання рішень господарського суду міста Києва по справах №№8/355-9/188,  8/356-9/189 у термін не більше 3-х днів після зарахування цих сум на розрахунковий рахунок замовника.

Задовольняючи позовні вимоги Приватного підприємства "Монада", місцевий господарський суд, з висновками якого погодилась апеляційна інстанція, повно та всебічно дослідив всі суттєві обставини справи, правильно встановив, що відповідач за первісним позовом не виконав свої зобов"язання по оплаті наданих позивачем послуг щодо представництва його інтересів у господарському суді у справах №№8/355-9/188, 8/356-9/189.

При цьому суди виходили з того, що позивач належними доказами, які знаходяться в матеріалах справи, підтвердив виконання умов договору, внаслідок чого відповідач отримав "позитивні" для нього рішення, що стало підставою для сплати останнім винагороди.

Так, суди попередніх інстанцій виходили з того, що в результаті представництва позивачем інтересів відповідача в господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій на користь останнього присуджено до стягнення  грошові кошти у наступних розмірах: по справі №8/355-9/188 - 2 115 069,37 грн. та по справі № 8/356-9/189 - 4 946 005,32 грн.

Також позивач належним чином виконав умови п.2.1.8 укладеного з відповідачем договору шляхом пред"явлення до Державної виконавчої служби у Печерському районі міста Києва виконавчих документів, в зв"язку з чим на його розрахунковий рахунок перераховано грошові кошти у розмірі 5  455 452 грн.

Дані висновки судів відповідають вимогам закону, встановленим судом обставинам та ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно ст. 33 ГПК України  кожна сторона  повинна  довести  ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач, в свою чергу, не надав доказів на підтвердження виконання умов п.2.2. додаткової угоди до договору.

Згідно частини 1 статті 901 ЦК України за  договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за  завданням  другої  сторони  (замовника)  надати послугу,  яка  споживається  в  процесі  вчинення  певної  дії або здійснення певної діяльності,  а замовник зобов'язується  оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Також частиною 1 статті 903 цього ж Кодексу передбачений обов"язок замовника  оплатити надану йому послугу в розмірі,  у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.ст. 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов’язання має виконуватися належним чином  відповідно до умов договору  та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції дійшли вірного висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову.

В зв"язку з ненаданням позивачем за зустрічним позовом доказів відмови відповідача від виконання умов договору в розумінні ст.188 ГК України, грунтуються на вимогах закону і висновки місцевого та апеляційного господарських судів щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж" про стягнення з Приватного підприємства "Монада" збитків у розмірі 347 696,01 грн.

Доводи касаційної скарги  не спростовують  висновків суду.

Посилання касаційної скарги на неотримання відповідачем за зустрічним позовом від роботи позивача "позитивного" результату, з посиланням на часткове задоволення позовних вимог у справах №№8/355-9/188, 8/356-9/189, не заслуговують на увагу, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено факт надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача в результаті виконання рішень у вказаних справах. Крім того, умовами договору та додаткової угоди до нього не визначено розміру винагороди у випадку недосягнення позивачем повного задоволення позовних вимог, а вказано лише про отримання позитивного результату та непогіршення фінансового стану Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж" за рахунок відмови в задоволенні позовних вимог іншої особи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об’єктивного дослідження поданих позивачем доказів, висновки судів першої та апеляційної інстанцій  відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, прийняте рішення суду першої та постанова апеляційної інстанцій відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а тому судові акти слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Фірма "Спецвисотмонтаж" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2007р. та  постанову  Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2007р. у справі №13/520 залишити без змін.

Головуючий суддя
Н.І.Мележик

Судді
О.А.Подоляк

Т.П.Козир