ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2007
Справа №2-7/3272-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, м.Сімферополь, вул. Київська, 74/6, код ЗКПО 00131400)

До відповідача Комунального підприємства «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» (97416, м. Євпаторія, вул. Бєлінського, 1, ідентифікаційний код 03328853)

Про стягнення 106122,46 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Лагозинська В. Л., предст., дов. №015Д від 04.01.2007 р.

Від відповідача  - не з’явився.

Суть справи: Відкрите акціонерне товариство «Крименерго» звернулось до Господарського суду АР Крим із позовом до Комунального підприємства «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» про стягнення 106122,46 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушуються строки оплати за перетоки реактивної електроенергії, у зв’язку з чим заборгованість КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» перед ВАТ «Крименерго» за реактивну електроенергію за період з 01.01.2004 р. по 01.10.2006 р. складає 82861,88 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. Крім того, позивач зазначив, що при проведенні перевірки дотримання споживачем договірних (граничних) величин електричної потужності в години ранкового максимуму енергосистеми, працівником ВАТ «Крименерго» було встановлено перевищення відповідачем граничної величини електричної потужності на 116 кВт, про що був складений відповідний акт. На підставі матеріалів перевірки КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» був виставлений рахунок на суму 3322,24 грн., який відповідачем до часу подачі позову до суду в добровільному порядку сплачений не був. Також ВАТ «Крименерго» просить стягнути з КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» пеню в розмірі 1291,53 грн., 3% річних у сумі 5190,70 грн. та 13456,11 грн. інфляційних втрат.

У судовому засіданні, що відбулося 05.04.2007 р. представник позивача надав суду заяву про зміну позовних вимог, відповідно якої просить стягнути з відповідача заборгованість за перетоки реактивної електричної енергії в сумі 82861,88 грн., пеню в розмірі 1291,53 грн., 3% річних у сумі 5190,70 грн. та 13456,11 грн. інфляційних втрат. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач у судове засідання не з’явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

19.07.2004 р. між Відкритим акціонерним товариством «Крименерго» (Постачальник) та Комунальним підприємством „«Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» (Споживач) був укладений договір про постачання електричної енергії №25, згідно п. 1.1 якого Постачальник поставляє електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі (5-ти кратний розмір тарифу за перевищення договірної величини електроспоживання, пеню, за графіком погашення заборгованості, за актами порушення ПКЕЕ) згідно умовам цього Договору та додаткам до Договору, які є його невід’ємними частинами.

Згідно з п. 2 Договору під час виконання умов цього Договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов’язуються керуватись чинним законодавством України, зокрема, Законом України „Про електроенергетику”, Правилами користування електричною енергією, затвердженими у встановленому порядку.

П. 2.3 Договору передбачений обов’язок Споживача оплачувати вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатків №4.1 та №4.2 „Порядок розрахунків”.

Згідно з п. 1 Додатку №4.2 «Порядок розрахунків для споживачів, які здійснюють розрахунки за фактично спожиту електроенергію» розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються згідно з п. 7.9 цього Договору. Повна поточна оплата вартості електричної енергії здійснюється двома платежами з наступними датами та обсягами оплат:

-          5 числа кожного місяця 50% від заявленого обсягу споживання;

-          остаточний розрахунок на дату оплати, встановлену цим Додатком.

Відповідно до п. 2 Додатку №4.2 розрахункова дата встановлюється 20 числа кожного місяця, відповідно розрахунковим вважається період з 20 числа місяця до такого ж числа наступного місяця. Показання розрахункових  засобів обліку згідно з Переліком об’єктів та точок комерційного обліку фіксуються 20 числа кожен місяць та оформлюються „Актом про об’єми переданої споживачу (спожитої Споживачем) електричної енергії” в 2-х екземплярах, по одному для кожної із сторін.

Дата оплати встановлюється до 26 числа кожного місяця (п. 5 Додатку №4.2 до Договору).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконувались свої зобов’язання за договором №25 від 19.07.2004 р. та здійснювалась поставка електричної енергії, на оплату якої відповідачеві виставлялись відповідні рахунки, наявні в матеріалах справи. Проте, вартість спожитої електроенергії оплачувалась КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» несвоєчасно та не в повному обсягу, у зв’язку з чим заборгованість відповідача перед ВАТ „Крименерго” за період з 01.01.2004 р. по 01.10.2006 р. складає 82861,88 грн., підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками та актом звірки взаємних розрахунків, підписаним обома сторонами та скріпленим печатями підприємств.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати заборгованості перед позивачем у розмірі 82861,88 грн., у той час як відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по повній та своєчасній оплаті вартості спожитої за договором №25 від 19.07.2004 р. електричної енергії, через що  вимоги позивача в частині стягнення з КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» заборгованості у розмірі 82861,88 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В п. 4.2.1 Договору сторони передбачили, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього Договору, з порушенням строків, визначених Додатками №4.1, №4.2, Споживач зобов’язаний сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені підлягає сплаті на підставі пред’явленого рахунку на поточний рахунок Постачальника.

Приймаючи до уваги те, що відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, заявлена позивачем до відшкодування сума пені у розмірі 1291,53 грн. розрахована правомірно, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь ВАТ «Крименерго».

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що суми інфляційних втрат у розмірі 13456,11 грн. та 3% річних у розмірі 5190,70 грн., згідно з доданим до позовної заяви розрахунку, обчислені позивачем правомірно, а тому підлягають стягненню з КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» на користь ВАТ „Крименерго”.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. За таких обставин, враховуючи те, що в заяві ВАТ «Крименерго» про зміну позовних вимог №10/696 від 05.04.2007 р. відсутня вимога про стягнення з КП «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» заборгованості за перевищення граничних величин електричної потужності у розмірі 3322,24 грн., вказана вимога судом не розглядається по суті.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, що відбулося 15.05.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складений та підписаний 21.05.2007 р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-85  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Комунального підприємства «Трамвайне управління імені І. О. Пятецького» (97416, м. Євпаторія, вул. Бєлінського, 1, ідентифікаційний код 03328853) на користь Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, код ЗКПО 00131400) суму заборгованості у розмірі 82861,88 грн., пеню у сумі 1291,53 грн., 3% річних у розмірі 5190,70 грн., 13456,11 грн. інфляційних втрат, 1061,22 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.