ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.05.2007
Справа №2-29/4678-2007А

За позовом – Фірми «38», м. Сімферополь.

До відповідача – Сімферопольської міської ради, м. Сімферополь.

Про визнання протиправними дій та визнання пункту рішення нечинним.

Суддя Башилашвілі О.І.

Секретар судового засідання Готовкіна Т.С.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача – Гурепка М.В. – представник, довіреність у справі.

Від відповідача – не з’явився.

Сутність спору: Фірма «38» звернулась до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача – Сімферопольської міської ради про визнання дій Сімферопольської міської ради, пов’язаних із прийняттям 12.10.2006р. пункту 2.11 рішення №95 про повторне виготовлення Фірмою «38» проекту землеустрою по відводу земельної ділянки, протиправними; визнати пункт 2.11 рішення Сімферопольської міської ради від 12.10.2006р. №95 «Про дозвіл розробки проекту землеустрою по відводу Фірмі «38» земельної ділянки площею 0,0116 га по вул..Радіонова – 2 у м.Сімферополі для обслуговування існуючого павільйону – перукарні» недійсним.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прийнявши спірний пункт рішення, порушив права та інтереси позивача та обмежив його право на отримання в оренду земельної ділянки, на якій розташовано нерухоме майно, що належить позивачу на праві власності.

Відповідач до судового засідання не з’явився. Про причини нез’явлення суд не повідомив. Про день та час судового засідання був повідомлений належним чином – повісткою – викликом, надісланою рекомендованою кореспонденцією з повідомленням.

З'ясувавши можливість врегулювання спору до судового розгляду, суд встановив, що сторони не згодні врегулювати спір до судового розгляду, у зв’язку з чим, суд закінчив підготовче провадження та перейшов до судового розгляду справи.

Після вияснення усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, після закінчення яких, суд віддалявся для ухвалення рішення по даної справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд -

встановив:

Позивач є власником цілісного майнового комплексу перукарні № 38 по вул. Генерала Радионова,2 у м. Сімферополі.

01.06.2000р. позивач звернувся до Сімферопольської міської ради із заявою про надання йому у користування земельної ділянки площею 0,0116 га на якій розташована вказана вище нерухомість.

28.08.2000р. виконавчий комітет Сімферопольської міської ради рішенням № 1351 надав позивачу дозвіл на здійснення проектно-вишукувальних робіт для реконструкції павільйону-перукарні, затвердив акт вибору земельної ділянки, та дозволив виконати проект відводу земельної ділянки.

Позивач виконав дії по розробленню проекту відводу та узгодив його у встановленому порядку.

Після проведення землевпорядної експертизи, проект отримав позитивний висновок.

19.04.2004р. позивач спрямував проект відводу земельної ділянки до Сімферопольської міської ради. Однак відповідач не розглянув проект відводу землі у встановленому порядку та відмовився приймати рішення про надання земельної ділянки позивачу в оренду, у зв’язку з чим останній звернувся до господарського суду із позовом про захист порушеного права.

Так, рішенням господарського суду АР Крим від 11.10.2005р. у справі 2-21/10029-2005, суд спонукав Сімферопольську міську раду у місячний термін з моменту набрання рішенням законної сили прийняти рішення на засіданні сесії міської ради про надання Фірмі «38» в оренду строком на 10 років земельної ділянки площею 0,0116 га по вул. Генерала Радіонова,2 в м. Сімферополі.

Це рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд встановив, що відповідач 12.10.2006р. на 8-ій сесії V скликання прийняв рішення № 95, у пункті 2.11. дозволів позивачу розробку проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею 0,0116 га по вул. Генерала Радіонова,2 для обслуговування павільйону-перукарні, а не рішення про надання вказаної земельної ділянки в оренду строком на десять років.

Таким, чином відповідач прийняв спірне рішення, не приймаючи до уваги те, що на момент його прийняття, вже існував узгоджений відповідно до закону проект відводу земельної ділянки, площею 0,0116 га по вул. Генерала Радіонова,2 в м. Сімферополі.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

При цьому, право особи, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, на звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом передбачено ст. 104 КАС України.

За змістом п. 9 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування” та ст. 144 Конституції України у судовому порядку визнаються недійсними лише ті акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які не відповідають Конституції або законам України.

Між тим, через ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи повинні діяти тільки з підстав, в межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Також, на підставі п. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

За викладених обставин, суд вважає, що приймаючі спірний пункт рішення, відповідач порушив право позивача на отримання земельної ділянки в оренду, передбаченого ст. 120 Земельного Кодексу України та ст. 377 ЦК України.

Відповідачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування спірного пункту рішення та його дій.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 6,80грн. з місцевого бюджету м. Сімферополя на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні 14.05.2007р.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 15.05.2007р.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати дії Сімферопольської міської ради, пов’язані із прийняттям 12.10.2006р. пункту 2.11 рішення №95 на 8-ій сесії V скликання, про повторне виготовлення Фірмою «38» проекту землеустрою по відводу земельної ділянки площею 0,0116 га по вул..Радіонова – 2 у м.Сімферополі – протиправними.

3. Визнати пункт 2.11 рішення 8-ій сесії V скликання Сімферопольської міської ради від 12.10.2006р. №95 «Про дозвіл розробки проекту землеустрою по відводу Фірмі «38» земельної ділянки площею 0,0116 га по вул.Радіонова – 2 у м.Сімферополі для обслуговування існуючого павільйону – перукарні» - нечинним.

4. Стягнути з Місцевого бюджету м. Сімферополя на користь Фірми «38» (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Г. Родіонова,2, код в ЄДРПО України 22271691) витрати по сплаті судового збору в сумі 6,80 грн.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня її проголошення, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч. 5 ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви (ст. 254 КАС України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.