ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.06.07 р.                                                                               Справа № 32/85

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Журби А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Киричок О.С. – довіреність 02.04.07р.

від відповідача: Серебряков В.А. – довіреність від 04.05.07р.

Щербакова Н.В. – довіреність від 27.02.07р.

за позовом: Державіної інспекції з енергозбереження м. Київ

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь

про стягнення 8834,98грн.

в судовому засіданні оголошена

перерва з 12.06.-20.06.07р.

Позивач, Державіна інспекція з енергозбереження м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь  про стягнення 8834,98грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за наслідками перевірки відповідача 17.10.05р. за результатами якої складений акт № 18-6/24 КП/М був встановлений факт нераціонального (неефективного) використання паливно-енергетичних ресурсів. Постановою № 18-6/103 – КП24/М від 13.02.06р. позивачем була до відповідача застосована підвищена плата за перевитрати палива в сумі 8834,98грн., яка в порушення Закону України „Про енергозбереження”, Постанови Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо ефективного використання ресурсів в народному господарстві” № 699 від 02.09.93р. до теперішнього часу не сплачена відповідачем.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що: 1) в акті перевірки не відображені данні про перевитрати паливно-енергетичних ресурсів (далі – ПЕР) по відношенню до витрат ПЕР, встановлених стандартами; 2) позивач взагалі при прийнятті постанови № 18-6/103 – КП24/М від 13.02.06р. не зазначив, якими нормативними документами керувався, визначаючи, що температура об’єкта перевірки була підвищеною.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

Територіальним управлінням Державної інспекції з енергозбереження (яке є структурним підрозділом позивача) 17.10.05р. була проведена комплексна перевірка відповідача щодо використання ПЕР. За результатом перевірки складений акт № 18-6/24 КП/М, в якому, зокрема, зазначено про таке виявлене порушення, як підвищена температура кладки печі № 15, 16 (більше 200?С).

Враховуючи висновки, викладені в цьому акті та керуючись ст.   Закону України „Про енергозбереження”, Постанови Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо ефективного використання ресурсів в народному господарстві” № 699 від 02.09.93р., позивачем прийнята постанова  № 18-6/103 – КП24/М від 13.02.06р. про сплату підвищеної плати за нераціональне використання газу та інших паливно-енергетичних ресурсів. Цією постановою до відповідача застосовано підвищену плату, внаслідок безгосподарної діяльності працюючих та внаслідок відхилення від встановлених стандартів – 14,4 тис.м3 /рік в розмірі 8834,98грн.

Оцінюючи правомірність застосування до відповідача згаданої плати, та, як слід, право на її стягнення в межах цієї справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. „е”, „є” ст. 11 Закону України „Про енергозбереження”, економічними заходами для забезпечення енергозбереження є введення плати за нераціональне використання паливно-енергетичних ресурсів у вигляді надбавок до діючих цін та тарифів залежно від перевитрат паливно-енергетичних ресурсів щодо витрат, встановлених стандартами; застосування економічних санкцій за марнотратне витрачання палива та енергії внаслідок безгосподарної або некомпетентної діяльності працюючих.

Розмір такої плати встановлений розділом 2 додатку до Постанови Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо ефективного використання ресурсів в народному господарстві” № 699 від 02.09.93р., і визначається як двократний розмір встановлений на ПЕР ціни за річний обсяг перевитрат.

Тобто, для визначення власне обсягу перевитрат ПЕР необхідне їх порівняння з витратами, які встановлені стандартами.

Проте, позивач не надав суду документів (доказів), які б можливо було оцінити, як витрати ПЕР, за встановленими стандартами.

Суд не приймає як обгрунтовані посилання позивача на Методику визначення неефективного використання ПЕР М – 00013184.0.022 – 01 (далі – Методика), затверджену наказом Держкоменергозбереження України № 113 від 26.10.01р., тому що вона не є стандартом витрат ПЕР; вона визначає порядок визначення обсягу неефективного використання ПЕР на промислових об’єктах, що не вказує саме на перевитрати (неефективне використання може відбуватися і у рамках витрат, встановлених стандартами).

Також, суд зазначає, що позивачем не доведено обставин (порівняльних фактів), які б свідчили про марнотратне витрачання ПЕР, в розумінні п. „є” ст. 11 Закону України „Про енергозбереження”.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі Закону України „Про енергозбереження”, Постанови Кабінету Міністрів України „Про заходи щодо ефективного використання ресурсів в народному господарстві” № 699 від 02.09.93р., керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Державіної інспекції з енергозбереження м. Київ до Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” м. Маріуполь  про стягнення 8834,98грн.

Повний текст рішення підписаний 25.06.07р.

Рішення набирає законної сили 06.07.07р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя