ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

04.09.07р.

Справа № А37/281-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", Дніпропетровська область

до Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області

про  визнання недійсним рішення № від 25.05.2007 року

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від позивача:        Целуйко С.І. дов  від 26.06.2006 року

Від відповідача:   Грідчін С.Ю. дов № 17441/9/10-017 від 31.08.2007 року

Від відповідача:   Коваленко В.Ю. дов № 8989/9/10-017 від 21.05.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена  вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі –позивач) звернулося з позовом до  Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області (далі –відповідач) і просить суд визнати недійсним  рішення Дніпропетровської міжрайонної державної податкової інспекції  у Дніпропетровській області   про застосування  фінансових санкцій  від 25.05.2007 року  № .

В обґрунтування  позову товариство  посилається на те, що  спірне  рішення  прийнято  з перевищенням  власних  повноважень, факт  порушення  не доведений  відповідачем,  перевірка провідна  з порушенням  встановленого порядку.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що  застосування штрафних санкцій  зроблено  у відповідності  з вимогами  законодавства  та на  підставі  виявленого факту  порушення.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справа,  суд-

ВСТАНОВИВ:

На підставі  акту перевірки  від 10.05.2007 року № 0417166/233 (бланковий №002257) щодо  контролю  за здійсненням  розрахункових операцій  у сфері  готівкового  та безготівкового обігу  суб’єктами  підприємницької діяльності, складеного   Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області, та висновку останньої  відповідачем прийнято  рішення  № від 25.05.2007 року, яким  відповідно до   абзацу 12 частини другої ст. 17 Закону України „Про  державне регулювання  виробництва  і обігу  спирту  етилового кон’ячного  і плодового , алкогольних напоїв  та тютюнових виробів” застосовані до  позивача  фінансові санкції  у вигляді  штрафу  в розмірі  1000,00 грн за  роздрібну  торгівлю тютюновими  виробами  за цінами вищими від  максимальних роздрібних  цін на тютюнові вироби встановлених виробником або імпортером.

Згідно з актом  перевірки  зазначений  факт  виявлений  в магазині „Продукти -28” ТОВ „АТБ –маркет”, розташованого  за адресою : вулиця Космічна,6  в м. Дніпропетровську.

Застосування вказаних санкцій  пов’язується  з наступними обставинами,

В магазині позивача „Продукти  -28”  здійснювалася роздрібна  торгівля  тютюновими  виробами за цінами вищими  від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених   виробником  або імпортером, а саме здійснено продаж сигарет  „Монте - Карло” за ціною  2,05 грн, а ціна зазначена на пачці вказаного тютюнового виробу - 2,00 грн з датою - 07.09.2006 року.

Суд вважає, що факт, який викладений в акті перевірки, підтверджується матеріалами справи, а саме актом перевірки, підписаним з боку суб’єкта господарювання без зауважень, копією фіскального чеку про придбання 10.05.2007року пачки цигарок „Монте-Карло” по ціні 2,05грн. надано відповідачем до матеріалів справи, а доказів зворотного позивачем не надано.

Однак, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав.

Відповідно  до частини  другої  статті 17 Закону України „Про  державне регулювання  виробництва  і обігу  спирту  етилового коньячного  і плодового, алкогольних напоїв  та тютюнових виробів” до суб’єктів  підприємницької діяльності  застосовується  фінансові  санкції  у вигляді  штрафу  у разі, зокрема,  зберігання, транспортування, реалізації алкогольних напоїв  та тютюнових виробів без марок  акцизного збору встановленого зразка -  в розмірі  100% відсотків  вартості  товару, але  не  менше 1700 грн.

Згідно  з частиною  четвертою   ст. 17 зазначеного Закону рішення  про стягнення штрафів,  передбачених частиною другою цієї статті,  приймаються органом,  який видав ліцензію  на  право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Компетенція органів  ДПА України визначається  Законом України  „Про Державну  податкову службу в  Україні”,  зі змісту статті 10 якого  вбачається, що застосування  штрафних санкцій  за порушення  законодавства про виробництво і обіг спирту  етилового, коньячного,  плодового, алкогольних напоїв, не  входить  до функцій міжрайонних  державних податкових інспекцій.

З аналізу  пункту 1 частини першої статті 8, частини  першої статті 9 Закону України „Про Державну податкову службу в Україні”, вбачається  наявність такої функції  лише у  ДПА України, у ДПА  в автономній республіці Крим, областях,  містах  Києві та Севастополі та державних  податкових інспекцій  в містах  з  районним поділом (крім міст  Києва та Севастополя).

Таким чином,  спірне рішення  прийнято відповідачем   з перевищенням  власних  повноважень,  що є  підставою  для  визнання  його  недійсним, оскільки  відповідно до  ч.1 ст.19 Конституції України органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування,  їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами  України.

Заперечення відповідача про те, що на його орган покладено здійснення контролю за дотриманням норм Закону у спірних правовідносинах і тому спірне рішення прийнято ним правомірно, суд вважає помилковим, оскільки здійснення контролю (тобто перевіряти і виявляти порушення)  та застосування санкцій не є тотожними поняттями.  Також суд визнає безпідставним твердження відповідача про порушення позивачем місячного строку, встановленого ч.6 ст.17 Закону України для оскарження дій органів, що здійснюють контроль за дотриманням цього Закону, оскільки спірне рішення отримано позивачем 07.06.2007року, а подано ним до суду позовну заяву про його оскарження –25.06.2007року.

Щодо посилання позивача на незаконність  проведення перевірки та порушення порядку її проведення  суд зазначає, що статтею 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” за даними  обставинами  встановлений лише один правовий наслідок, а саме - недопущення до перевірки.

Заперечення відповідача про те, що на його орган покладено здійснення контролю за дотриманням норм Закону у спірних правовідносинах і тому спірне рішення прийнято ним правомірно, суд вважає помилковим, оскільки здійснення контролю (тобто перевіряти і виявляти порушення)  та застосування санкцій не є тотожними поняттями.  Також суд визнає безпідставним твердження відповідача про порушення позивачем місячного строку, встановленого ч.6 ст.17 Закону України для оскарження дій органів, що здійснюють контроль за дотриманням цього Закону, оскільки спірне рішення отримано позивачем 07.06.2007року, а подано ним до суду позовну заяву про його оскарження –25.06.2007року.

Щодо посилання позивача на незаконність  проведення перевірки та порушення порядку її проведення  суд зазначає, що статтею 11-2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” за даними  обставинами  встановлений лише один правовий наслідок, а саме - недопущення до перевірки.

Таким чином,  порушення з боку позивача, яке  викладене  в акті  перевірки,  має місце, але  спірне рішення  про застосування штрафних санкцій за це порушення прийнято органом, який  не має  на це повноважень.

Керуючись ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним  рішення Дніпропетровської міжрайонної  державної податкової інспекції у Дніпропетровській області № від 25.05.2007 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                  Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 10.09.2007року