ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

02.07.2007
Справа №2-7/7899-2007А

За позовом Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі(97503, АР Крим,  Сімферопольський район,  с. Мирне, вул.  Белова, 2)

До відповідача: Суб’єкта підприємницької діяльності Хачатряна Овіка Лаврентовича (97503, с. Мирне, Сімферопольський район, вул. Мира, 17, кв. 2).

Про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця

Суддя ГС АР Крим  І.І.Дворний

представники:

Від позивача  - Душенчук Т.Б. – держ. под. інсп., довіреність № 72219/9/10-0 від 22.03.07р.

Від відповідача – Хачатрян О.Л. – паспорт ЕС № 865330 від 17.11.1998р.

Суть спору: Державна податкова інспекція у Сімферопольському районі  звернулася до Господарського суду АР Крим про припинення підприємницької діяльності суб’єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Хачатряна Овіка Лаврентовича,  у зв’язку з ненаданням останнім в податкову інспекцію з 06  серпня 2003 р. податкових декларацій.

Згідно зі ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизації державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, зокрема, є:

а)          участь у спорі суб'єкта господарювання;

б)          наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства;

в)           відсутність у процесуальному законі норми, що прямо передбачала б

розгляд такого спору судом іншої юрисдикції.

Оскільки, господарські суди на загальних підставах розглядають усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані з утворенням суб'єктів господарювання, їх реорганізацією і ліквідацією, включаючи спори про визнання недійсними установчих документів, припинення діяльності юридичної особи та скасування її державної реєстрації, то вказана справа підлягає розгляду за правилами, встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Суд також вважає за необхідне додатково зазначити наступне.

Так, поняття «справа адміністративної юрисдикції» визначено у статті 3 КАС України, і під такою справою розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративною юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб’єктами стосовно їхніх прав та обов’язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб’єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб’єктів, а ці сіб’єкти зобов’язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб’єкта.

Однак, суд зауважує, що у спорах щодо припинення державної реєстрації суб’єктів підприємницької діяльності та скасування їхньої державної реєстрації органи державної податкової служби України не здійснюють владні управлінські функції, оскільки державна реєстрації суб’єктів господарювання скасовується виключно на підставі судового рішення, а тому законодавчо не передбачено прийняття державними податковими інспекціями будь-яких вимог та приписів, пов’язаних зі скасуванням державної реєстрації суб’єктів господарської діяльності, як і, відповідно, не встановлений обов’язок ціх суб’єктів виконувати такі приписи та вимоги.

Таким чином, органи державної податкової служби України у спірних правовідносинах не здійснюють владні управлінські функції щодо суб’єктів, які є учасниками спору, через що спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 160, ст. 165  Кодексу адміністративного судочинства, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі.

Повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Судом роз’яснено сторонам положення ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про апеляційне оскарження, Ухвала набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення.

Якщо після подачі заяви про апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Ухвала вступає в закону силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дійсну Ухвалу направити на адресу сторін рекомендованою кореспонденцією

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.