ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.07.2007
Справа №2-30/1669-2007

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі :

Головуючого судді Ловягіной Ю.Ю.

Секретаря судового засідання Андруцького О.М.

З участю представників сторін:

Від позивача – Букиніч, за дов. від 07.08.2006 р. № 5 у справі.

Від відповідача – не з’явився.

розглянувши адміністративну справу

За позовом Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському р-ні АРК, м. Красногвардійськ, вул. Радянська, буд. 11.

До відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Джанкой, м. Джанкой, вул. Інтернаціональна, буд. 48.

Про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування 279403,62 грн. шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат на виплату та доставку пенсій.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Управління Пенсійного фонду України в Красногвардійському р-ні АРК звернулося до господарського суду АР Крим з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань м. Джанкой про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування суму не відшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій по інвалідності внаслідок втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання в розмірі 279403,62 грн. шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачена пенсія по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання і пенсії у випадку втрати годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Заявою від 06.07.2007 р. № 3945/19 – 09 – 25 позивач зменшив свої вимоги, просить зобов’язати відповідача прийняти до відшкодування суму заборгованості 275041,13 грн. за період з 01.04.2001 р. по 01.04.2001 р.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач не приймає до відшкодування суми виплачених пенсій по інвалідності, які отримані внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, призначених на підставі ст. 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чим порушує норми законодавства.

Відповідач у відзив від 08.02.2007 р. № 64 (а.с. 18 – 20) проти позову заперечує з підстав, що законодавство України не передбачає законних підстав для відшкодування ПФУ грошових сум, витрачених на виплату пенсій постраждалим до того часу, доки підприємства не передадуть справи по виплатам до відповідача.

Зокрема, пред’являючи до суду позов, позивач не представив доказів того, що справи постраждалих на вказану суму були передані страхувальниками до відповідача. Стаття 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачає певний перелік документів, які передаються страхувальниками до Фонду для розгляду справи по страховим випадкам. А право осіб на вказані виплати виникають лише при подачі до Фонду необхідних документів і прийняття Фондом відповідного рішення. А такі документи до Фонду не передавалися.

Також відповідач посилається на те, що Правлінням Пенсійного Фонду України та Правлінням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України була прийнята Постанова від 03.03.2003 р. № 5-4, якою затверджений Порядок № 5 – 4/4 від 04.03.2003 р., яким передбачено відшкодування таких витрат на централізованому рівні.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач вже звертався до господарського суду з позовом про стягнення суми 50893,81 грн. за період з 01.04.2001 р. і рішенням № 2 – 23/5736 – 2004 р. від 01.03.2005 р. у позові було відмовлено. Дане рішення було залишено без змін, а тому відповідач вважає, що провадження у справі підлягає припиненню по п. 2 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пунктом 2 статті 1 Закону України «Про судоустрій України» встановлено, судова влада реалізується шляхом здійснення правосуддя у формі цивільного, господарського, адміністративного, кримінального, а також конституційного судочинства.

Стаття 125 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про судоустрій України» зазначають, в системі судів загальної юрисдикції утворюються загальні та спеціалізовані суди окремих судових юрисдикцій. Спеціалізованими судами є господарські, адміністративні та інші суди, визначені як спеціалізовані суди.

06.07.2005р. Верховною Радою України прийнятий Кодекс адміністративного судочинства України (далі – КАС України), який відповідно до пункту 1 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності з 01.09.2005р.

КАС України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Як зазначено у ст. 4 КАС України, правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами.

Компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. (п. 3 ч. 1ст. 17 КАС України).

Суб’єктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 6 розділу VII  Прикінцевих та перехідних положень КАС України до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, даний спір є публічно-правовим, підвідомчий господарським судам та підсудний окружному адміністративному суду (ч. 3 ст. 18 КАС України).

Враховуючи вищевикладене та відсутність на даний момент окружного адміністративного суду АР Крим, суд вважає необхідним розгляд справи здійснювати за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (від 09.07.2003 № 1058 із змінами та доповненнями), пункту 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого наказом Пенсійного фонду від 30.04.2002 № 8-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції від 21.05.2002 за № 442/6730, Пенсійний фонд України, управління Пенсійного фонду України у районах, містах і районах у містах є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Підпунктами "г" і "д" пункту 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» №1105-ХІV від 23.09.1999, який набрав чинності з 1 квітня 2001 року, передбачено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, та пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону «Про страхові тарифи на страхування від нещасного випадку» №2272-ІІІ від 22.02.2001 Фонд соціального страхування від нещасних випадків сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленому порядку цьому Фонду документи, що підтверджують право працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду соціального страхування від нещасних випадків, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. При цьому кошти, виплачені потерпілому страхувальником, зараховуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків у рахунок його страхових внесків, на загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, а між страховиками з інших видів страхування і Фондом соціального страхування від нещасних випадків в подальшому відбуваються відповідні розрахунки.

Таким чином, обов'язок Фонду по сплаті страхових виплат виникає при належному підтвердженні права на такі страхові виплати.

Механізм відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, визначено Порядком відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Пенсійному фонду України витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсій у зв'язку із втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання затвердженого Постановою правління Пенсійного Фонду України і правління Фонду соціального страхування від нещасних випадку на виробництві і професійних захворювань України №5-4/4 от 04.03.2003 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за № 376/7697 від 16.05.2003.

В основу цього механізму покладено щомісячне проведення органами Пенсійного фонду України з відділеннями виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в районах та містах обласного значення звірок витрат на відповідні виплати до 10 числа, наступного за звітним (пункт 5). Акти цих звірок подаються головним управлінням Пенсійного фонду України та управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, які узагальнюють і узгоджують довідку про відшкодування відповідних витрат та до 20 числа, наступного за звітним, подають її Пенсійному фонду України та Фонду страхування від нещасних випадків України (пункт 6).

Зазначена довідка є підставою для перерахування Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідних коштів Пенсійному фонду України до 25 числа місяця, наступного  за  звітним (пункт  7). Таким чином, у зазначеному Порядку відшкодування витрат передбачено здійснення  відповідних розрахунків на централізованому рівні, тобто між Фондом соціального страхування від нещасних випадків та Пенсійним фондом України, незалежно від того чи є предметом спору стягнення понесених витрат  у зв’язку з виплатою пенсій чи спонукання до прийняття до відшкодування сум понесених  витрат.

Джерелом фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є страхові внески, які Фонд отримує від підприємств, установ, закладів (страхувальників стосовно Закону). Ніяких дотацій з боку держави Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не отримує, тому, виплата Пенсійному фонду  пенсій у зв’язку з каліцтвом та втратою годувальника можлива лише при умовах передання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві   особистих справ потерпілих.

Крім того, слід зазначити, що згаданий Порядок не врегульовує спірних питань щодо зобов’язання відповідача відшкодовувати суми виплат шляхом включення їх до акту щомісячної звірки, а тому в разі ухилення Фонду соціального страхування від нещасних випадків від включення таких виплат до актів звірки, Пенсійному фонду слід звертатися з вимогою про стягнення суми виплат, які мають вирішуватися в судовому порядку  в судах адміністративної юрисдикції, а ні шляхом пред’явлення вимог про зобов’язання відповідача прийняти до відшкодування суму витрат шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат на виплату та доставку пенсій.

З викладених підстав, суд вважає, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що є рішення господарського суду № 2 – 23/5736 – 2004 р. , яким вирішено спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, оскільки як вбачається з представлених в матеріали справи процесуальних документів (а.с. 22, 24 – 25), позивач звертався з позовом про стягнення коштів, в даній справі позивач просить зобов’язати відповідача прийняти до відшкодування суму не відшкодованих витрат на виплату та доставку пенсій шляхом включення до акту щомісячної звірки витрат по особовим справам потерпілих, яким виплачена пенсія. Тобто підстава та предмет позову по даній справі відрізняється від позову, розглянутому в справі № 2 – 23/5736 – 2004.

Відповідно до п. 3 ст. 160 КАС України, вступна та резолютивна частини постанови проголошені в судовому засіданні 09.07.2007 р., постанова складена та підписана суддею 17.07.2007 р.

Керуючись ст. ст. 158 – 161, п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

У задоволені позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Ловягіна Ю.Ю.