ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2007 р.
№ 17/301

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Савенко Г.В.,

Муравйова О.В.,

розглянула

касаційну скаргу
відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" (далі Товариство)

на постанову
Донецького апеляційного господарського суду

від
04.04.07

у справі
№ 17/301

господарського суду
Донецької області

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Дружківський завод металевих виробів" (далі Завод)

до
державного підприємства "Донецька залізниця" (далі Залізниця),

Товариства

про
стягнення 3 336,96 грн. недостачі

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з'явились;

- відповідачів:

Залізниці:
не з'явились;

Товариства:
Михайлова І.В. (за дов. № 85-167юр від 20.06.07).

Ухвалою від 25.06.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючого –Першикова Є.В., суддів –Данилової Т.Б., Ходаківської І.П., касаційна скарга Товариства № 851-4/3-17/301 від 28.04.07 була прийнята до провадження, розгляд справи призначено на 23.08.07, без початку перегляду справи по суті. Вказана ухвала суду була направлена сторонам у справі в установленому порядку, документів які б свідчили про її неотримання сторонами у справі до Вищого господарського суду України не надходило, отже усіх учасників судового процесу відповідно до ст. 1114 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

На день розгляду справи у судовому засіданні 23.08.07 будь-яких письмових заяв та клопотань від учасників судового процесу щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. У судове засідання 23.08.07 представники Заводу та Залізниці не з’явились.

Враховуючи, що ухвалою про призначення справи до розгляду учасників судового процесу було попереджено, що неявка без поважних причин у судове засідання не тягне за собою перенесення розгляду справи на інші строки, а від Заводу та Залізниці повідомлень щодо неможливості участі у судовому засіданні 23.08.07 до колегії суддів Вищого господарського суду України не надходило, справа розглядається за наявними матеріалами справи за участі представника Товариства.

У зв’язку з перебуванням суддів Данилової Т.Б., Ходаківської І.П. у черговій відпустці розпорядженням від 22.08.07 заступника Голови Вищого господарського суду України для розгляду справи № 17/301 господарського суду Донецької області створено колегію суддів у наступному складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Муравйов О.В.

Про вказані обставини представника Товариства повідомлено на початку судового засідання 23.08.07. Відводів складу колегії суддів Вищого господарського суду України не заявлено.

За згодою представника Товариства, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1

ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 23.08.07 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 13.02.07 господарського суду Донецької області (суддя Плотніцький Б.Д.) у задоволенні позовних вимог Заводу до Залізниці відмовлено.

Позовні вимоги Заводу до Товариства задоволено частково.

З Товариства на користь Заводу стягнуто 3 725,03 грн. вартості вагової недостачі, 100,13 грн. витрат по сплаті державного мита та 115,84 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Заводу до Товариства  відмовлено.

Постановою від 04.04.07 Донецького апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючий –Дзюба О.М., судді –Діброва Г.І. Шевкова Т.А.) апеляційну скаргу Товариства залишено без задоволення, а рішення від 13.02.07 господарського суду Донецької області –без змін.

Вказані судові рішення обґрунтовані положеннями ст.ст. 24, 37, 111 Статуту залізниць України та тим, що матеріалами справи підтверджено вина Товариства у виникненні недостачі вантажу.

Не погоджуючись з рішеннями попередніх судових інстанцій, Товариство звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову від 04.04.07 Донецького апеляційного господарського суду скасувати частково, та прийняти по справі нове рішення про відмову у стягненні на користь Заводу вартості нестачі у сумі

1 372,80 грн. Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскаржених судових актів було порушено норми матеріального права, а саме п. 27 Правил видачі вантажів.

Так, на думку скаржника, оскільки найменування спірного вантажу (прокат чорних металів) відсутнє в переліку продукції до яких при видачі застосовується норма нестачі в розмірі 2%, 1,5% або 1%, то при видачі спірного вантажу слід застосовувати норму нестачі в розмірі 0,5%, встановлену для всіх інших вантажів.

Завод у своєму відзиві на касаційну скаргу щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення –без змін.

23.08.07 до початку розгляду справи по суті до колегії суддів Вищого господарського суду України надійшло клопотання Товариства № 851-4/4-17/301/3 від 20.08.07 в якому вказано, що відповідно до рішення від 14.06.07 загальних зборів акціонерів найменування ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг" змінено на "Відкрите акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг", яке є повним юридичним правонаступником ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг", у зв'язку з чим ставиться питання про здійснення відповідного процесуального правонаступництва.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що відповідно до ст. 25 Господарського процесуального кодексу України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у касаційній інстанції скарга (подання) розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням.

З урахуванням наведених правових норм та підтверджуючих документів, доданих до клопотання Товариства № 851-4/4-17/301/3 від 20.08.07, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку про можливість задоволення вказаного клопотання, та вирішила здійснити процесуальну заміну відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" його правонаступником –відкритим акціонерним товариством "АрселорМіттал Кривий Ріг".

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзив на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представника Товариства, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 16.12.05 між Заводом та Товариством було укладено договір № 51Н-346-1, предметом якого є поставка металопродукції, що виробляється постачальником. У відповідності до вказаного договору Товариство зобов'язалось передати Заводу металопродукцію, а останній, у свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити її вартість.

На підставі наданих сторонами доказів по справі місцевим та апеляційним судами встановлено, що згідно рахунку-фактури № 10609 від 27.06.06 Завод в рахунок оплати продукції перерахував Товариству грошові кошти в сумі 188 397,22 грн.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 26.06.06 на адресу Заводу у напіввагоні  № 67856906 згідно залізничної накладної

№ 46012366 була відвантажена металопродукція, вантажовідправником якої  є Товариство. При цьому встановлено, що за даними залізничної накладної загальна маса  вантажу складає брутто 89 500,00 кг, тара 21 820,00 кг, нетто 67 680,00 кг.

Судовими інстанціями встановлено, що дата видачі вантажу у накладній зазначена "03.07.06".

При вирішенні спору по суті попередніми судовими інстанціями встановлено, що під час приймання вантажу у вагоні № 67856906 була виявлена нестача кольорового металу, у зв'язку з чим складено комерційний акт № АШ977758/3 (далі Акт), яким засвідчено, що при повторному перевантаженні вантажу на справних перевірених 200-тн. електронних вагах вантажоотримувача виявилось, що у вагоні № 67856906 вага брутто –

88 000,00 кг, тара 21 680,00 кг, нетто 66 320,00 кг, що на 1 360,00 кг менше, ніж вказано у залізничній накладній.

Також, місцевим та апеляційним судами встановлено, що у зазначеному Акті зафіксовано наступне: вантаж прибув у технічному та комерційному стані справним, двері та люки справні та зачинені; вантаж завантажений у 2 штабелі, 2 яруси, в першому та другому штабелі у нижньому ярусі по сім пачок, верхній ярус 2 пачки розташовані по діагоналі, перекривають 2 нижніх штабеля; пачки однакової довжини, тобто вантаж маркірований; кожна пачка укручена проволокою діаметром 6 мм. в 2 вітка механічним способом у трьох місцях, обв'язки не порушені, доступу до вантажу не було, ознак втрати немає; вантаж знаходився під охороною працівників станції.

Вирішуючи спір, попередні судові інстанції встановили, що зазначений Акт складено у відповідності з вимогами, встановленими до його складання Правилами складання актів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 28.05.02 № 334.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів, визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 307 Господарського кодексу України, яка кореспондується із ст. 908 Цивільного кодексу України, передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання  за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За змістом ст. 909 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із

ст. 307 Господарського кодексу та пунктом 22 Статуту залізниць України, встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (коносамента) або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 924 Цивільного кодексу України, ст. 314 Господарського кодексу України та п. 110 Статуту залізниць України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98 № 457 (далі Статут), цей Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Положеннями п. 110 Статуту визначено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачу одержувачу. Водночас, враховується, що відповідно до п.п. а п. 111 Статуту, залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу за умови надходження його у непошкодженому вагоні з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Пунктом 129 Статуту регламентовано, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодежувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач.

За змістом п. 105 Статуту залізниці, вантажовідправники, вантажоодержувачі, пасажири, транспортні, експедиторські і посередницькі організації та особи, які виступають від імені вантажовідправника і вантажоодержувача, несуть матеріальну відповідальність за перевезення у межах і розмірах, передбачених цим Статутом та окремими договорами.

Окрім того, відповідно до ч. 2 п. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 № 644, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.00 за № 862/5083,  вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2 % маси, зазначеної в перевізних документах: вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані; руда марганцева і хромова; кварцити у подрібненому стані (фракції 0 - 6 мм); мідний купорос; хімічна сировина навалом; солі; фрукти свіжі; овочі свіжі; шкіра оброблена і мокросолона; тютюн; м'ясо свіже; 1,5 % маси, зазначеної в перевізних документах: вугілля деревне; будівельні матеріали; кварцити в кусках; жири; риба солона; мінеральні добрива; 1 % маси, зазначеної в перевізних документах: мінеральне паливо; кокс; руда залізна; вовна немита; мило; м'ясо морожене; птиця бита всяка; копченості м'ясні всякі; 0,5 % маси всіх інших вантажів.

Колегія суддів Вищого господарського суду України зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення по суті спору наведеним правовим положенням юридичного аналізу в контексті спірних правовідносин надано не було, в той час, як у даному випадку необхідно було керуватися вказаними нормами в комплексі.

На підставі викладеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що спір було розглянуто місцевим та апеляційним судами без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та призвело до прийняття рішень з помилковим застосуванням норм права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що скаржник в касаційній скарзі стверджує факт порушення місцевим судом не лише норм матеріального та процесуального права, а також і питання, які стосуються оцінки доказів. Колегія суддів Вищого господарського суду України наголошує, що оцінка доказів, не віднесена до компетенції касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, враховуючи вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, відзначає, що перегляд у касаційному порядку судового рішення здійснюється касаційною інстанцією на підставі встановлених фактичних обставин справи та перевіряється застосуванням попередніми інстанціями норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, всі судові рішення, ухвалені у справі, підлягають скасуванню, а справа –направленню на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Під час нового розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" № 851-4/3-17/301 від 28.04.07 задовольнити частково.

Рішення від 13.02.07 господарського суду Донецької області та постанову від 04.04.07 Донецького апеляційного господарського суду у справі № 17/301 господарського суду Донецької області скасувати, а справу направити на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
Г.Савенко

О.Муравйов