ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.01.07                                                                                           Справа  № 1/104-21/17

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючий суддя:                                     Кравчук Н.М.

суддя                                                              Гнатюк Г.М.

суддя                                                              Мирутенко О.Л.

розглянув апеляційне подання В.о. Прокурора Львівської прокуратури з нагляду за додерженням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, м.Львів  №160 від 21.08.2006 року

на рішення господарського суду Львівської області від 11.08.2006 р.

у справі № 1/104-21/17

за позовом   Львівського прокурора з нагляду за додерженням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, в інтересах держави в особі Львівської виправної колонії № 48 м.Львів

до відповідача  товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Арк», м.Львів

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача : підприємство

ЛВК №48     управління Державного департаменту України з питань виконання

Покарань у Львівській області

про  визнання  договором оренди недійсним

за участю представників сторін :

від прокуратури : не з”явився;

від позивача : Данилишин С.П., Тайстра В.Ю. представники ( довіреності в матеріалах справи);

від відповідача : Уляник Р. представник ( довіреність в справі);

від третьої особи : Данилишин С.П. представник;

Права та обов’язки, передбачені статтями 20, 22 ГПК України представникам сторін роз’яснено. Клопотання  про технічну фіксацію судового процесу від сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ :

рішенням господарського суду Львівської області від 11.08.2006 р.у справі № 1/104-21/17 (суддя Масловська Л.З.) відмовлено у задоволенні позову   Львівського прокурора з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, в інтересах держави в особі Львівської виправної колонії № 48 м.Львів  до товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс-Арк», м.Львів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача : підприємство ЛВК №48 про визнання  договору оренди недійсним .

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором внесено апеляційне подання, в якій дане рішення вважає прийнятим при неповному з”ясуванні обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм  матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю, мотивуючи тим, що судом не враховано, що договір оренди фактично є недійсним, так як суперечить приписам  Закону України «Про оренду державного та комунального майна», що тягне за собою визнання договору недійсним.

Відповідач  в судовому  засіданні та   відзиві  на апеляційну скаргу проти доводів скаржника заперечує,  вважає рішення суду законним та обґрунтованим, оскільки судом повно та всебічно з”ясовані всі обставини справи,  які пов”язанні з фактом користування земельною ділянкою, а відтак,  і відсутістю будь-яких порушень.

Розглянувши подану апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив, що підстави для скасування оскаржуваного рішення та, відповідно, задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

Львівська виправна колонія №48 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області наділена правами юридичної особи  і є державною організацією,  що базується на загальнодержавній власності. Остання діє на підставі Положення, затвердженого начальником Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області 03.01.2002р.

Відповідно до п.4.5. Положення, колонія має право відповідно до вимог чинного законодавства здавати в оренду підприємствам, організаціям та установам, а також громадянам належні їй устаткування, транспортні засоби, інвентар та інші матеріальні цінності, крім цілісних майнових комплексів, структурних підрозділів (філіалів, цехів) на строк до п”яти років (включно), а на більший строк – за узгодженням з Управлінням або за погодженням з Держдепартаментом України.

У відповідності до листа Львівської виправної колонії № 48 №5873 від 10.10.2002 р., управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області листом №10/1847 від 10.10.2002 р. надало дозвіл, чим погодило укладення  договору оренди  приміщень колишньої АЗС з прилеглими нежитловими приміщеннями  з відповідачем.  Даний лист не оцінюється апеляційною інстанцією як доказ правомірності укладення договору з підстав сумнівності походження такого.

01.12.2002 р. між Львівською виправною колонією №48 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Альянс-Арк” (орендар) 01.12.2002 р. було укладено договір оренди державного майна –автозаправної станції з прилеглими нежитловими приміщеннями площею 44,8 кв.м., розташованої за адресою м. Львів, вул. Хуторівка, 2 (п. 1.1. договору).

Розділом 3 договору передбачено порядок передачі об’єкта в оренду. Зокрема, згідно з п. 3.2. договору, сторони повинні призначити своїх повноважних представників у двосторонню комісію та приступити до передачі об’єкта, що орендується, протягом одного місяця з моменту підписання даного договору. Об’єкт, що орендується, повинен бути переданий орендодавцем та прийнятим орендарем протягом одного дня з моменту початку роботи двосторонньої комісії (п. 3.4. договору). Як вбачається з акту прийому-передачі №1 автозаправної станції з прилеглими нежитловими приміщеннями до договору оренди між ЛВК №48 УДДУ ПВП у Львівській області та ТзОВ “Альянс-Арк”, даний акт було підписано 01.09.2003р.

Згідно із п. 5.1. договору, розмір орендної плати за весь об’єкт, що орендується, визначається експертною оцінкою згідно діючого законодавства. Орендна плата сплачується у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця або може оплачуватися послугами згідно додаткової домовленості. В орендну плату  можуть зараховуватись капітальні вкладення за ремонт споруди, а також благоустрій території (п. 5.2.). Строк оплати в договорі не зазначений. Згідно із додатком до договору оренди автозаправочної станції (об’єкта нерухомості) та майна №1, сторони погодились, що орендар використовує об’єкт, що орендується, під автомийку для надання побутових послуг до початку роботи автозаправної станції. Розрахунком плати оренди державного майна, затвердженого позивачем, вбачається, що за перший місяць орендна ставка становить 2%.

Згідно із Постановою Кабінету Міністрів України №786 від 4 жовтня 1995 р. „Про Методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна”, розмір орендної плати встановлюється договором оренди між орендодавцем та орендарем (п. 2).

Як вбачається з додатку № 2 до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 січня 2000 р. № 75) „Орендні ставки за використання нерухомого майна”, провадження підприємницької діяльності у сфері надання комунальних, побутових послуг (крім послуг автосервісу)  розміщення аптек, які самостійно виготовляють ліки (реалізують готові ліки)  здійснення торгівлі продовольчими товарами для пільгових категорій громадян (учасників Великої Вітчизняної війни, учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, хворих на цукровий діабет, багатодітних сімей тощо)  розміщення бібліотек, архівів розміщення телерадіоорганізацій, видання вітчизняних друкованих засобів масової інформації (крім тих, для яких встановлено орендні ставки у розмірі 7 відсотків і 1 гривні), розміщення державних інформаційних агентств, орендна ставка становить 2% до вартості нерухомого майна, визначеної експертним шляхом. З врахуванням додатку №1 до оспорюваного договору, яким встановлена мета –надання зазначених побутових послуг, твердження прокурора та позивачів про необхідність застосування ставки 15% не знаходять підтвердження в матеріалах справи. Наведене свідчить про встановлення ставки орендованого майна та не впливає на неправомірність договору вцілому.

Твердження про допущені відповідачем порушення умов договору, зокрема, не проведення страхування орендованого майна (хоча договір наявний в матеріалах справи), як  і використання орендованого майна не за цільовим призначенням безпосередньо стосується зобов”язань по належному (чи неналежному) виконанню умов договору.

Стосовно представленої Позивачем довідки про те, що передане Львівською виправною колонією № 48 УДДУПВП майно знаходиться на балансі підприємства ЛВК № 48 не може бути прийнято як беззаперечний доказ, та відповідно не тягне за собою недійсності договору за ст.ст.203,215 ЦК України.

Слід зазначити, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

У відповідності до ст. 33 ГПК України, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 48 ЦК УРСР, діючого на час існування спірних відносин, недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону. Однак, наявність таких підстав також не доведена суду у встановленому порядку,  оскільки прокурор та позивач  стверджують про недійсність договору в зав”язку з  відсутністю істотних умов договору.

Відповідно до ст. ст. 203, 215 Цивільно кодексу України підставами недійсності правочину є недодержанні в момент вчинення правочину стороною визначених вимог, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства,  а також моральним засадам суспільства або (чи) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Слід також зазначити, що підставами визнання недійсним оскаржуваної угоди( договору)  можуть бути лише норми ЦК УРСР ( 1963 р.) , який був чинний на момент укладення цього договору. Проте, позивачем не доведено суперечність даної угоди ст.48 ЦК УРСР.

Львівський апеляційний господарський суд приходить висновку про те, що звернувшись з вимогою про визнання договору недійсним прокурор фактично наводить підстави  невиконання умов/неукладення договору, а тому, спосіб захисту порушеного права не відповідає нормам ЦК УРСР щодо недійсності договору.

На підставі вищевикладеного, Львівський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без  задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103,105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення господарського суду Львівської області від 11.08.2006 р. у справі № 1/104-21/17  залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

3.          Справу передати до місцевого господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя                                                            Н. М. Кравчук

Суддя                                                                               Г.М. Гнатюк

Суддя                                                                               О.Л.Мирутенко