ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.08.2007
Справа №2-23/2181-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі:

судді ІщенкоГ.М.,

секретаря судового засідання Ємєнджієвої А.М., розглянувши за участю представників:

від позивача – Концевой К.І. - представник, дов. від  10.11.2006р.,

від відповідача - Сачок О.А. - начальник юридичного відділу, дов. від  08.08.2007р.  №8521110/10-0,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів», (96000, АР Крим, м. Красноперекопськ, вул. Фрунзе, 60),

до відповідача Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим (96000, АР Крим, м. Красноперекопськ, вул. Северна, 1),

про визнання протиправними та нечинними рішення і акту опису,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Красноперекопський завод продовольчих товарів» звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим про скасування: рішення Красноперекопської об’єднаної  державної податкової інспекції в АР Крим №14/24-0 від 11.02.2002р. про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів та акту опису майна Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів» від 01.09.2003р. №15/24-0,  (аркуші справи 90,98).

Крім того, позивач просить поновити строки позовної давності з моменту, коли     Державному підприємству «Красноперекопський завод продовольчих товарів»  стало відомо  про порушення своїх прав – 31 серпня 2006р.

При цьому позивач вказує, що відповідач не міг одночасно арештовувати майно боржника (01.09.2003р. згідно акту опису майна №15/24-0) і ініціювати процедуру банкрутства, (у лютому 2004р.  відповідач надав документи, як конкурсний кредитор в процедурі банкрутства позивача).

24.07.2007р. у судовому засіданні позивач, уточнив позовні вимоги і, просить суд визнати нечинними та протиправними: рішення №14/24-0 від 11.02.2002р. Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів та акт опису Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів» №15/24-0 від 01.09.2003р.,         (аркуш справи 68).

Відповідач з позовними вимогами не згоден за мотивами, викладеними у відзиві на позов та додаткових поясненнях, вважає, що податкова служба діяла відповідно до вимог діючого законодавства.

07.08.2007р. від відповідача в господарський суд АР Крим надійшло клопотання про повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, яке судом задоволено, (аркуш справи 20).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 09.08.2007р. позивачу у задоволенні клопотання про поновлення строку звернення з позовом до адміністративного суду відмовлено.

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив надані сторонами докази, суд вважає, що  позов  не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з  метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків  і зборів (обов’язкових платежів) є Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. №2181, який набрав чинність з 01.04.2001р. Зокрема, положення пункту 1.17 статті 1, статті 8 Закону регулюють виникнення права податкової застави, її змісту, реєстрації, зупинення, обмеження щодо її застосування  тощо.

Згідно пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» з метою захисту інтересів бюджетних споживачів активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

Право податкової  застави  виникає згідно закону і не потребує письмово оформлення (стаття 8 Закону України «Про порядок погашення  зобов’язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами.»).

Реєстрація податкової застави здійснюється відповідно до пункту 8.3 статті 8 Закону податковим органом у відповідному державному реєстрі застав.

Матеріалами справи підтверджено, що дата виникнення податкової застави відносно Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів» – 08.05.1998р., право податкової застави виникло 01.10.2001р. Податковий борг зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 11.11.1999р., запис №12-31.

У зв’язку з несплатою узгоджених сум податкового зобов’язання у встановлені строки, на адресу позивача направлені: перша податкова вимога від 05.10.2001р. №1/2 та друга податкова вимога від 22.11.2001р. №2/31.

Однак, Державне підприємство «Красноперекопський завод продовольчих товарів»  податковий борг не погасило, активи для продажу не виділило.

Порядок продажу активів платника податків, що перебувають у податковій заставі, встановлений статтею 10 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Особливості погашення податкового боргу державних або комунальних підприємств передбачені статтею 11 цього Закону. У пункті 11.1 статті 11  Закону  №2181-ІІІ для підприємств державної та комунальної форм власності передбачений механізм, згідно з яким у разі, якщо такі підприємства не погашають суму податкового боргу у строки, встановлені цим Законом, податковий орган здійснює заходи щодо продажу активів такого платника податків, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує здійснення основної діяльності платника податків.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.08.2003р. Красноперекопська об’єднана державна податкова інспекція в АР Крим направила Державному підприємству «Красноперекопський завод продовольчих товарів» лист за №843 з пропозицією самостійно виділити активи, які не входять в цілісний майновий комплекс, для реалізації з метою погашення податкового боргу.

Згідно протоколу засідання ради трудового колективу від 01.09.2003р. №2 за пропозицією директора Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів»  виділено для реалізації 25 ємностей і частина спорудження квасного цеху та компресорної. У зв’язку з чим, податковим керуючим описано майно, яке не входить в цілісний майновий комплекс, а саме: 25 ємностей лінії асептики, про що свідчить акт опису від 01.09.2003р. №15/24-0, який є предметом оскарження у даній справі.

Правомірність складення акту опису від 01.09.2003р. №15/24-0 підтверджується також листом керівника підприємства від 05.09.2003р. №10379/4, згідно якому директор Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів» звернувся до Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим для отримання  дозволу самостійно реалізувати  вищевказані (25) нержавіючі ємності лінії асептики, які не входять до цілісного майнового комплексу.

У виконанні  підпункту  10.1.1 статті 10  Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  від 15.09.2002р. №538 «Про затвердження порядку стягнення коштів та продажі інших активів платника податків, які знаходяться у податковій заставі»  Красноперекопською об’єднаною державною податковою інспекцією в АР Крим винесене спірне рішення №14/24-0 від 11.02.2002р. про стягнення коштів та продаж активів платника податків в рахунок погашення  податкового боргу, (аркуш справи 98).

Відповідно до  частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Матеріалами справи підтверджується, що питання про правомірність реалізації активів Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів» було неодноразово  досліджено судовими інстанціями.

Як свідчать матеріали справи, Державне підприємство «Красноперекопський завод продовольчих товарів» звернулось до господарського суду АР Крим  з позовом та уточненнями до нього від 18.11.2004р. до Красноперекопської об’єднаної державної податкової інспекції та суб’єкта підприємницької діяльності – фізичної особи Яновського Б.Л. про визнання недійсною угоди, укладеної  між  Красноперекопською об’єднаною державною податковою інспекцією та підприємцем Яновським  Б.Л., а також про визнання дій податкового керуючого, який  актом від 01.09.2003р. здійснив опис  активів підприємства, неправомірними.

Рішенням господарського суду АР Крим від  18.11.2004р. у справі №2-10/2757.1-2006р., яке залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 30.06.2005р., в задоволенні позову в частині визнання недійсною угоди, укладеної між Красноперекопською об’єднаною державною податковою інспекцією та підприємцем Яновським Б.Л. з купівлі-продажу 25 ємностей із нержавіючої сталі згідно біржового  контракту  від 30.09.2003р. №001-597, відмовлено. В іншій частині провадження у справі припинено. Судове рішення обґрунтовано тим, що предмет спірної угоди згідно з висновком експерта не є цілісним майновим комплексом, а тому згода органу приватизації на продаж такого майна законодавством не вимагається. В іншій частині позовні вимоги визнані таким, що непідвідомчі господарському суду, що зумовило припинення провадження у справі. Судом встановлено і це підтверджується  матеріалами справи, що за актом опису  від 01.09.2003р. податковим керуючим здійснений опис активів підприємства, а саме: 25-ти ємностей, які знаходяться в цеху асептики.

Тобто, суд приходить до висновку, що Красноперекопською об’єднаною державною податковою інспекцією в АР Крим, як захід погашення податкового боргу платника податку, здійснено реалізацію належних Державному підприємству «Красноперекопський завод продовольчих товарів» активів (нержавіючих ємностей), що перебували в податковій заставі, відповідно до біржового контракту від 30.09.2003р. №001/597, укладеному за дорученням інспекції членом біржі з брокером, який діяв в інтересах покупця  - суб’єкта підприємницької діяльності Яновського Б.Л., (аркуш справи 76).

Згідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69, 70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає, що рішення  №14/24-0 від 11.02.2002р. про стягнення коштів та продажу активів платника податків в рахунок погашення  податкового боргу і акт опису №15/24-0 від 01.09.2003р. прийняті відповідно до діючого законодавства і є слідством виконання поетапної процедури погашення податкового боргу боржника, а саме: перша та друга вимоги, відсутність факту самостійного виділення активів боржника для реалізації в рахунок погашення податкового боргу.

З прийняттям рішення та акту опису, Красноперекопською об’єднаною податковою інспекцією розпочато роботу з погашення податкового боргу Державного підприємства «Красноперекопський завод продовольчих товарів» за рахунок реалізації активів.

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається  на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач надав докази, що підтверджують свої заперечення та документально спростував надані позивачем  вимоги.

Отже, Красноперекопською об’єднаною державною податковою інспекцією в АР Крим надані докази, які підтверджують обґрунтованість прийняття спірних актів: рішення №14/24-0 від 11.02.2002р. про застосування заходів погашення податкового боргу платника податків за рахунок стягнення його активів та акту опису №15/24-0 від 01.09.2003р., що є підставою для відмови Державному підприємству «Красноперекопський завод продовольчих товарів» у позові.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 09 серпня 2007року.

У повному обсязі постанову складено 14 серпня 2007року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.