ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

“ 26  ”  червня  2007 року                                                                              справа № 7/103

Суддя            Н.О. Скорик, розглянувши матеріали за позовом

Відкритого акціонерного товариства ?Новгород –Сіверське  хлібоприймальне  підприємство?

16000, м. Н. –Сіверський,  вул. Вокзальна, 15

До Товариства з обмеженою відповідальністю ?Нива?
Новгород –Сіверський р-н, с. Мамекине

Про  стягнення 8105,02  грн.

Представники сторін:

Від позивача : не з?явився

Від відповідача :  не з’явився

Суть спору:

Заявлено позов про стягнення 6252 грн. заборгованості, що виникла внаслідок  невиконання відповідачем зобов?язання по договору № 2 купівлі –продажу  від 01.08.2006 р., 272,96 грн.  –3% річних за період з 10.08.2006 р. по 05.03.2007 р., 1580,06 грн. інфляційних  за період з вересня 2006 р. по січень 2007 р.

Від позивача 25.06.2007 р. на адресу суду надійшло уточнення  позовних вимог  в частині обґрунтування стягнення боргу, а також в частині стягнення 3% річних та інфляційних. Так, позивач просить стягнути 68,34 грн. –3% річних за період з 08.02.2007 р. по 20.06.2007 р., 87,52 грн. інфляційних за період з лютого 2007 р. по травень 2007 р.

Заява про  зменшення позовних вимог в частині інфляційних та річних прийнята судом до розгляду. Відмова прийнята судом.

Від позивача до початку судового засідання надійшла телеграма з клопотанням про  розгляд справи за наявними документами без участі  представника  у зв?язку з неможливістю прибути в судове засідання.

Суд клопотання задовольнив.

Відповідач відзиву на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив, повноважного представника в судове засідання не направив.

Зважаючи  на  те,  що згідно  до  ст.. 22 Господарського  процесуального  кодексу  України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, неявка   представника   відповідача  у  судове  засідання ,  неподання  відповідачем   відзиву  на  позов   не  є  перешкодами  для  розгляду  справи  за  наявними   доказами  у  порядку  ст.. 75  Господарського   процесуального  кодексу  України.

Розглянувши матеріали справи, суд

Встановив:

Між сторонами 01.08.2006 р. укладено договір № 2 купівлі –продажу на виконання умов якого  відповідач  зобов’язувався  передати у власність  позивача 85,714 тонн жита, а позивач прийняти і оплатити товар (жито).

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Пунктом 4.4. договору  сторони передбачили порядок оплати: покупець (позивач) проводить оплату продавцю (відповідачу) вартості товару на протязі трьох банківських днів з моменту надання складської квитанції, що свідчить про переоформлення товару на ім’я покупця. Умовами договору (п. 5.1.) передбачалась (допускалась) також передплата товару.

На виконання  умов договору  позивачем перераховано відповідачу  грошові кошти в сумі 30000 грн. за платіжним дорученням № 370 від 09.08.2006 р.

Відповідач частково виконав умови договору -  передав позивачу  товар на загальну суму 23748 грн., що підтверджується  товаро –транспортними накладними № 06091 від 31.10.2006 р. на суму 8790 грн., № 54249 від 01.11.2006 р. на суму 5958 грн., № 54250 від 07.11.2006 р. на суму 3300 грн., № 06087 від 03.11.2006 р. на суму 5700 грн.

Строк (термін) поставки товару  умовами договору не визначено.

Частиною другою статті 530 Цивільного кодексу України  передбачено, що якщо  строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав  доказів  звернення до відповідача  з вимогою про  поставку.

Позивачем не надано доказів  звернення  до відповідача  з вимогою про  поставку і на вимоги суду  за ухвалами від 05.06.2007 р. та від 14.06.2007 р.

Посилання  позивача , що факт  проведення  передплати  позивачем є  його вимогою виконання відповідачем  зобов?язання безпідставне, оскільки факт передплати є підтвердженням виконання позивачем платіжного  зобов?язання  за договором.

Пред?явлена  позивачем претензія № 10 від 29.01.2007р. не містить вимог виконання  договірного  зобов?язання по  поставці.

Отже, на день прийняття  судом  рішення позивачем не реалізоване  своє право вимоги  від відповідача виконання зобов?язання в будь –який час (ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Матеріалами справи  не доведено  порушення  відповідачем  строку виконання зобов?язання поставки.

Таким чином, відмова позивача від прийняття  виконання і повернення суми  передплати, пред?явлена в  претензії № 10 від 29.01.2007 р. неправомірна і недопустима згідно ст.. 525 Цивільного кодексу України .

Виходячи з викладеного, у позивача  на день  пред?явлення  позову  та  на день прийняття  судом рішення відсутнє право вимоги про повернення передплаченої суми.

Позовні  вимоги про стягнення  6252 грн. неповернутої суми  передплати задоволенню не  підлягають.

З аналогічних підстав, в зв?язку з ненастанням права вимоги про повернення  передплачених коштів, не підлягають  задоволенню і додаткові вимоги про стягнення інфляційних та 3% річних.

Крім того, посилання  позивача на п.9.1 договору  як на підставу  стягнення 3% річних безпідставне, оскільки цим пунктом  договору передбачена  відповідальність не відповідача, а позивача за несвоєчасну  оплату  вартості товару.

Керуючись  ст.ст. 525, 530, 655 Цивільного кодексу України,   ст..33, 49,  82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя                                                                       Н.О. Скорик