КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2007                                                                                           № 35/352

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі: :

За участю представників:

від позивача - Колочінський І.А.

від відповідача - Костенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства "Компанія "Поліські ковбаси плюс"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.12.2006

у справі № 35/352

за позовом                               Приватного підприємства "Компанія "Поліські ковбаси плюс"

до                                                   Заводу залізобетонних виробів ВАТ "Домобудівний комбінат № 4"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  усунення перешкод у використанні орендованих приміщень

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.09.2006 в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції зроблено неправомірні та необґрунтовані висновки наявним обставинам у справі та припущено значну кількість суттєвих порушень норм матеріального права.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, але представник у судовому засіданні просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення від 12.12.2006 без змін.

Апеляційна інстанція переглядає справу відповідно до ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд у процесі перегляду справи за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до наступного.

01.06.2005 між відповідачем та позивачем було укладено договір оренди приміщення № 0106-1.

Строк дії договору визначено з 01.06.2005 до 31.12.2005. Договір вважається пролонгованим, якщо жодна із сторін не заявила про його розірвання.

У відповідності до умов договору орендодавець зобов’язаний забезпечити персоналу орендаря безперешкодний вхід до будинку, в якому знаходиться орендоване приміщення.

Внаслідок заборгованості позивача перед відповідачем, у лютому 2005 року, чотири орендовані кімнати було опечатано. 06.07.2006 у кімнатах відділу кадрів та фінансового директора відповідачем було самостійно та без попередження змінено замки на вхідних дверях, без надання позивачу нових комплектів ключів до них. Внаслідок чого позивач був позбавлений можливості користуватись орендованим приміщенням, що завдало йому великих збитків.

17.07.2006 позивач звернувся з листом № 49, у якому повідомив відповідача про наявність перешкод у користуванні орендованим приміщенням, а також з проханням усунути вказані перешкоди.

Позивачем було складено та разом із заявою передано відповідачу акт обстеження орендованих приміщень № 51 від 19.07.2006. Але відповідач не повідомив про результати розгляду вищезазначених документів.

Як вбачається з матеріалів справи, строк дії вищезазначеного договору закінчився 31.12.2005 але враховуючи те, що позивач не виконував умов договору належним чином, відповідач не мав наміру його пролонгувати, а тому 22.12.2005 відповідачем було направлено позивачу лист № 01/563 з пропозицією укласти новий договір оренди на 2006 рік, за умови направлення повноважного представника позивача для підписання договору та з доказами оплати заборгованості в розмірі 15528,87 грн.

26.12.2005 позивач повідомив відповідача листом № 93 про готовність укласти новий договір оренди та повідомив, що 27.12.2005 буде направлений представник для підписання вказаного договору. Також цим листом позивач повідомив, що залишок заборгованості по орендній платі у розмірі 1080,29 грн. буде погашено до 28.12.2005.

Судом встановлено, що позивач для підписання договору не з’явився і вказану заборгованість не погасив.

З огляду на вищезазначене, строк дії договору закінчився 31.12.2005.

Під час розгляду справи судом, відповідач стверджував, що неодноразово направляв позивачу акти звірки взаєморозрахунків, але позивач залишив вказані звернення без відповіді.

14.07.2006 відповідачем було складено акт № 24 про відмову позивача від підписання актів звірки.

Як підтверджується наявним у матеріалах справи листом № 01/328 від 21.07.2006, відповідач звертався до позивача з вимогою звільнити займане приміщення та погасити заборгованість у сумі 16360,84 грн. Але відповідач не надав суду доказів направлення позивачу вказаного листа.

Стаття 262 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 762 ЦК України передбачає, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов’язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ст. 777 ЦК України, наймач, який належно виконує свої обов’язки за договором найму, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення договору найму на новий строк. Наймач, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору найму на новий строк, зобов’язаний повідомити про це наймодавця до спливу строку договору найму у строк, встановлений договором, а якщо він не встановлений договором, - в розумний строк. Умови договору найму на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо плати та інших умов договору переважне право наймача на укладення договору припиняється.

Апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскільки строк дії вищезазначеного договору закінчився 31.12.2005, а новий договір сторони не укладали, у позивача відсутні правові підстави для користування орендованими приміщеннями.

Таким чином, позовні вимоги позивача щодо зобов’язання відповідача усунути наявні перешкоди в користуванні орендованими приміщеннями, згідно договору № 0106-1 від 01.06.2005, та заборони відповідачу у подальшому перешкоджати позивачу користуватись цими приміщеннями, є необґрунтованими, документально не підтвердженими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку відповідачем не було доведено обставини на які він посилається для скасування рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства “Компанія “Поліські ковбаси плюс”, а рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2006 у справі № 35/352 є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Компанія “Поліські ковбасиплюс” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2006 у справі № 35/352 - без змін.

Матеріали справи № 35/352 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді