СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

15.03.2007

Справа №2-7/239-2007

За позовом Дочірнього підприємства
„Кримцемент” (01133, м. Київ, Печерський район, вул. Щорса, 26; 04070, м. Київ,
Контрактова пл., 9, ідентифікаційний код 30860346)

До відповідача  Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

Про стягнення 4924,70 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача - не з'явився.

Від відповідача  - не з'явився.

Суть справи: Дочірнє підприємство
„Кримцемент” звернулось до Господарського суду АР Крим з позовом до Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1про стягнення 4924,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані
порушенням відповідачем своїх обов'язків по повній та своєчасній оплаті
поставленого на його адресу за договором НОМЕР_1 товару, через що
заборгованість СПД ОСОБА_1 перед ДП „Кримцемент” складає 4536,00 грн. та до
часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім того,
позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 388,70 грн.

26.02.2007 р. до ГС АР Крим від ДП
„Кримцемент” надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно якої
позивач просить стягнути з СПД ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 2996,00 грн. та
пеню у сумі 388,70 грн. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, про
час та місце слухання справи був проінформований належним чином рекомендованою
кореспонденцією.

Суд вважає за можливе
розглянути  справу за наявними в ній
матеріалами у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розгляд справи відкладався у
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення  представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ :

21.01.2006 р. між Дочірнім
підприємством „Кримцемент” (Постачальник) та Суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1(Покупець) був укладений договір НОМЕР_1, п. 1.1 якого
передбачено, що на підставі цього Договору Постачальник зобов'язується
поставити узгоджену продукцію, що найменується в подальшому „Товар”, а Покупець
зобов'язується оплатити та прийняти її згідно з умовами цього Договору.

Асортимент, кількість, технічні
умови, умови та строки поставки Товару, а також інші необхідні умови вказуються
в Специфікаціях, оформлених у вигляді Додатків, які є невід'ємною частиною
Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору ціна
на товар, що поставляється встановлюється в національній валюті України та
вказується в Додатках (Специфікаціях) до цього Договору.

Загальна сума цього Договору
складає суму, що дорівнює сумі вартості Товару, вказаній в Додатках
(Специфікаціях) до цього Договору (п. 2.2 Договору).

В п. 6.1 Договору передбачено, що
оплата вартості відповідної вартості партії Товару здійснюється Покупцем
протягом п'яти банківських днів від дати поставки.

З матеріалів справи вбачається, що
на виконання умов укладеного договору ДП „Кримцемент” був поставлений
відповідачу товар на загальну суму 11550,00 грн., що підтверджується
відповідними видатковими накладними. Проте, вартість придбаного товару була
оплачена СПД ОСОБА_1 лише частково у розмірі 7014,00 грн., про що свідчать
наступні платіжні доручення:

- НОМЕР_2 на суму 4000,00 грн.;

- НОМЕР_3 на суму 950,00 грн.;

- НОМЕР_4 на суму 504,00 грн.;

- НОМЕР_5 на суму 240,00 грн.;

- НОМЕР_6. на суму 300,00 грн.;

- НОМЕР_7 на суму 300,00 грн.;

- НОМЕР_8 на суму 300,00 грн.;

- НОМЕР_9. на суму 220,00 грн.;

- НОМЕР_10 на суму 200,00 грн.

Крім того, після подачі позивачем
позову до суду відповідачем також була частково погашена заборгованість на суму
1540,00 грн., що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

-         НОМЕР_11 на суму 300,00 грн.;

-          НОМЕР_12. на суму 1000,00 грн.;

-          НОМЕР_13 на суму 240,00 грн.

Таким чином, загальна сума
заборгованості СПД ОСОБА_1 перед ДП „Кримцемент” складає 2996,00 грн. та в
добровільному порядку не погашена.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору
та  вимог  цього
Кодексу,  інших актів цивільного
законодавства,  а за відсутності таких
умов та вимог -  відповідно до   звичаїв
ділового  обороту  або
інших  вимог,  що
звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193
Господарського кодексу України, якою визначено, що суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору,
а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання,
то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння
відмова  від  зобов'язання
або одностороння зміна  його  умов
не допускається,  якщо  інше
не   встановлено договором або
законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати
заборгованості перед позивачем у розмірі 2996,00 грн., у той час як   відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. При таких обставинах
матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем
зобов'язань по повній та своєчасній оплаті поставленого йому за договором
НОМЕР_1 товару, через що  вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2996,00 грн. підлягають
задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України
передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК
України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це
встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК
України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею
є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання
зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне
виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій
задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань
будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також
створює зобов'язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку
учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним
правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного
виконання господарського зобов'язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України,
штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках,
розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за
увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не
передбачено законом або договором.

В п. 7.1 Договору сторони
передбачили, що у випадку прострочення оплати відповідної партії товару в
строк, вказаний в п. 6.1 цього Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від суми
несвоєчасно здійсненого платежу, за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що пеня у
розмірі 388,70 грн. обчислена позивачем правомірно, а тому вимога ДП
„Кримцемент” щодо її стягнення з відповідача також підлягає задоволенню.

Державне мито та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з
відповідача відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу
України.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь
Дочірнього підприємства „Кримцемент” (01133, м. Київ, Печерський район, вул.
Щорса, 26; 04070, м. Київ, Контрактова пл., 9, ідентифікаційний код 30860346)
суму заборгованості у розмірі 2996,00 грн., пеню у сумі 388,70 грн., 102,00
грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3.          Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний
І.І.