ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

"19" липня 2007 р.
Справа №  02/2818

Господарський суд Черкаської
області в складі   головуючого судді  Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання Давиденко В.Г.,

за участю представників: позивача:
Митрієва І.В. - за довіреністю,
відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси  справу

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси»

до
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи  ОСОБА_1

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про визнання
недійсним з моменту укладення  на
підставі частини 2 статті 215 Цивільного кодексу України договору № НОМЕР_1 про
надання послуг,  укладеного  ТОВ «Гранекс-Черкаси»та приватним підприємцем
ОСОБА_1(яка на момент укладання даного договору була ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ „Гранекс-Черкаси”)
з мотивів підписання вказаного договору від імені ТОВ „Гранекс-Черкаси” його
засновником ОСОБА_2, який не був директором товариства і не мав повноважень на
підписання договорів від імені товариства.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що ОСОБА_2ніколи не
був ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ «Гранекс-Черкаси», правом підпису від імені позивача не
наділявся і не мав права підписувати даний договір, він діяв від свого імені,
без схвалення вказаного правочину з боку позивача.

Представник відповідача у відзиві на
позов та у судовому засіданні проти позову заперечив повністю та пояснив, що
відповідач на момент підписання договору була ІНФОРМАЦІЯ_1 ТОВ
«Гранекс-Черкаси», розуміла зміст та наслідки укладеного договору, виконувала
положення договору належним чином, факт підписання договору з боку ОСОБА_1 є
підтвердженням тjuj, що вона, як перший керівник позивача, була повідомлена про
дії ОСОБА_2в майнових інтересах ТОВ «Гранекс-Черкаси»і схвалила їх від імені
позивача, тому факт схвалення договору підтверджує його дійсність.

У судовому засіданні оголошувалися перерви із 21.06.2007 року по
04.07.2007 року та по 19.07.2007 року.

Оцінивши докази у справі в їх
сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, суд  встановив наступне.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Гранекс-Черкаси»оспорюється договір № НОМЕР_1 без дати про
надання послуг, підписаний приватним підприємцем ОСОБА_1(як Виконавець) та  від імені ТОВ «Гранекс-Черкаси»(як Клієнт)
підписаний головою правління ОСОБА_2,  що
діє на підставі повноважень,  наданих
йому засновниками товариства.

На договорі відсутня дата  підписання,
однак  представники сторін  у судовому засіданні пояснили,  що вони вважають, що договір № НОМЕР_1 був
укладений в перших числах липня 2004 року. Представник позивача пояснила, що на
примірнику договору, яку пред'являв відповідач у іншій справі, була проставлена
дата 5 липня 2004 року;  а на першому
акті здачі-прийняття робіт (надання послуг) проставлена дата 01 липня 2004
року.

Виходячи із вказаних пояснень та
враховуючи те,  що відповідачем не
спростовано доводи позивача у цій частині, суд приймає за основу Статут
товариства з обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси у новій редакції,
зареєстрований  у виконкомі Черкаської
міської ради 01 жовтня 2003 року, тобто редакцію статуту, діючого станом на
липень 2004 року.

Відповідно до  пункту 17 статті 9 вказаного Статуту  управління поточною діяльністю товариства
здійснюється  виконавчим органом -Ген.
директором.

В пункті 23 статті 9 Статуту
вказано,  що Ген. директору  в період між зборами  учасників
надається вся повнота влади  по
управлінню Товариством, за винятком рішення питань,  що є винятковою компетенцією зборів учасників
у відповідності з цим статутом, чинним законодавством, а також  внутрішніми документами Товариства,
затвердженими в установленому порядку.

В Статуті ТОВ «Гранекс-Черкаси»не
передбачено такого органу управління товариства, як правління, і відповідно, в
ТОВ не передбачено посади голови правління.

Суду не подано доказів надання
засновнику ОСОБА_2 зборами учасників ТОВ «Гранекс-Черкаси»повноваження на
підписання договорів від імені товариства.

Згідно частини 1 статті 207
Господарського кодексу України  господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї  із сторін визнано судом недійсним повністю
або в частині.

Відповідно до частини 1 статті 215
Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) підставою недійсності
правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами)  вимог, які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

В частині 2 статті 203 ЦК
України  вказано,  що
особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності.

За статтею 92 ЦК України юридична
особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до ст. 237 Цивільного
кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона
(представник) зобов'язана або має право вчинити правочин  від імені другої сторони,  яку вона представляє.  Згідно частини 2 статті 237 ЦК України не є
представником особа , яка хоч і діє в чужих інтересах, але  від власного імені.

Як встановлено судом, ОСОБА_2не
було надано повноважень на підписання договору від імені товариства. Суду на
подано також доказів  схвалення
оспорюваного договору, як то вимагається статтею 241 ЦК України  для його дійсності,  оскільки акти прийняття виконаних робіт,  на які посилається відповідач,  підписані також ОСОБА_2,  який, як встановлено,  не мав повноважень на підписання документів
від імені товариства.

Той факт,  що він є одним із учасників товариства,  у даній ситуації  не може впливати на дійсність договору.  Відповідно до пункту 8 “ж” статті 9  Статуту товариства,  до виключної компетенції зборів  відноситься
визначення умов оплати праці
службових осіб товариства, а фактично мета  оспорюваного договору направлена на вирішення
питання оплати  за послуги
перекладу,  оскільки, як підтвердила
представник позивача у судовому засіданні, засновники підприємства не знали
української та російської мови, посади перекладача у штаті підприємства не
було, тобто послуги перекладача  дійсно
були потрібні.  Тим більше,  що відповідно до змін до статуту ТОВ
«Гранекс-Черкаси»частка ОСОБА_2 у статутному фонді товариства складала  6 відсотків,
тобто він не мав права самостійно приймати рішення із таких питань
діяльності товариства.

За таких обставин  вимога
позивача про визнання  недійсним
договору від НОМЕР_1 про надання послуг
підлягає  до задоволення.

Сторонами нічого не  передавалося одна одній, отже,  правові наслідки виконання договору не
застосовуються.

На
підставі ст. 49 ГПК України понесені позивачем
судові витрати підлягають відшкодуванню із відповідача в повному
обсязі.

Виходячи
з викладеного,  керуючись ст.ст. 49,
82-84 ГПК України,  суд

В И Р І Ш И В
:

1.          Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір № НОМЕР_1
про надання послуг,  укладений  ТОВ «Гранекс-Черкаси»та  суб'єктом підприємницької діяльності
-фізичною особою  ОСОБА_1.

3. Стягнути із суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи   ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_2)  на користь товариства з
обмеженою відповідальністю «Гранекс-Черкаси» (18000, м. Черкаси,  вул. Гоголя. 221, кв. 123, ідентифікаційний
код  31423617)  витрати на сплату державного мита в сумі  85 грн., 118 грн. витрат на  інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

Рішення може бути оскаржене до Київського міжобласного апеляційного
господарського суду.

Суддя
А.Д.Пащенко