Харківський апеляційний
господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" серпня 2007
р.
Справа № 44/479-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Бондаренко В.П.,
судді Лакіза В.В. , Шепітько І.І.

при секретарі Саутенко К.О.

за
участю представників сторін:

позивача - Амелаєв Д.Ю., дор. № 9-юр від 12.01.2007 р.

відповідача -  ОСОБА_2, дор.
від 21.11.2006 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача
(вх. № 1413Х/1-9) на рішення господарського суду Харківської області від
13.03.07 р. по справі № 44/479-06

за позовом
Куп"янської міської ради Харківської області, м. Куп"янськ

до ФО-підприємця ОСОБА_1, м.
Куп"янськ

про стягнення 23977,50 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.03.2007 р.
по справі № 44/479-06 (суддя Дюкарєва С.В.) позовні вимоги задоволені частково.
З суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на користь позивача стягнено
20943,98 грн. заборгованості по орендній платі,
209,44 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено.

Відповідач з рішенням місцевого господарського суду не погодився,
звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій
просить рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити,
посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Позивач надав
відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якій просить суд відмовити
відповідачу в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення господарського
суду Харківської області від 13.03.2007 р. по справі № 44/479-06 без змін,
мотивуючи тим, що вказане рішення є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів розглянула апеляційну скаргу, перевірила матеріали
справи, заслухала присутніх у судовому засіданні представників сторін і
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.12.2005 р. між Куп'янською
міською радою (орендодавець) та Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною
особою ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди землі,  відповідно до умов якого  позивач передав, а відповідач прийняв у
строкове платне користування земельну ділянку для роздрібної торгівлі та
комерційних послуг загальною площею 0,9617га , розташовану за адресою:
АДРЕСА_1.

Відповідно до п. 9 договору річна орендна плата встановлена у
розмірі 40578,97 грн. з розрахунку 3% від грошової оцінки земельної ділянки та
повинна сплачуватися рівними частинами щомісяця до 30 числа кожного місяця.

Однак матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов'язання
належним чином не виконав, орендну плату у строк, визначений договором, не
сплатив, у зв"язку з чим його заборгованість по орендній платі станом на
01.07.2006 р. склала 20943,98 грн.

Згідно зі ст.ст. 2, 4, 5 Закону України "Про плату за
землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється
у вигляді земельного податку або орендної плати. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або
користуванні, у  тому  числі
на  умовах  оренди. Розмір   плати за землю   не
залежить  від результатів   господарської   діяльності
власників   землі    та
землекористувачів.

Відповідно до ст. 526
Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов  договору  та
вимог  цього  Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до   звичаїв   ділового
обороту  або  інших
вимог,  що  звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо
у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача
заборгованості з орендної плати в сумі 20943,98 грн. є обґрунтованими,
підтверджуються наявними у справі матеріалами та правомірно задоволені судом
першої інстанції.

Твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть
бути підставою для скасування рішення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
нежитлові будівлі, розташовані на земельній ділянці загальною площею
0,9617 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відчужені відповідачем
фізичній особі ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1(а.с. 42).

В обґрунтовання своєї позиції по справі відповідач посилається на
ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо житловий
будинок, будівля або споруда, розміщені на земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування
тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування, та на ст. 141 Земельного кодексу України,
яка передбачає, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є
добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

31.03.2006 р. відповідачем звернувся до позивача із заявою з
вимогою припинити правовідносини, що випливають з договору оренди землі від
07.12.2005 р. (а.с. 55). На вказану заяву відповідач посилається як на
добровільну відмову від права користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або
розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає
із звичаїв ділового обороту.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що договір
оренди землі від 07.12.2005 р., укладений між позивачем та відповідачем,  було змінено або розірвано у відповідності до
вимог вищевказаної норми законодавства.

Слід також зазначити, що ст. 377 Цивільного кодексу України
та  ст. 141 Земельного кодексу України,
на які посилається відповідач, не передбачають автоматичного переходу або
припинення права користування земельною ділянкою.

Відповідно до глави 15 Земельного кодексу України
землекористування можливе на підставі права
постійного користування землею та на підставі права оренди земельної
ділянки.

Таким чином, на даний час згідно з діючим на цей час договором
оренди землі від 07.12.2005 р. користувачем
земельної ділянки загальною площею 0,9617 га, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, є відповідач.

Що стосується посилання відповідача на рішення господарського суду
Харківської області від 06.02.2007 р. по справі АС-13/543-06, яким стягнуто з
відповідача суму орендної плати у розмірі 27999,52 грн., то слід зазначити, що  постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 05.07.2007 р. вказане рішення було змінено та
відмовлено у позові в частині стягнення 27999,52 грн. орендної плати у
зв"язку з тим, що стягнення цієї суми є предметом спору по даній справ.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 3033,52грн. пені,
однак позовні вимоги в цій частині обгрунтовано не задоволені судом першої
інстанції, оскільки пеня нарахована позивачем на підставі п. 13 договору, де
зазначено, що на будь-яку суму орендної плати, яка не була сплачена у строки,
визначені цим договором, нараховуються річні проценти за ставкою 10%
несплаченої суми за кожен наступний день, доки суму простроченої орендної плати
не буде повністю сплачено.

Розрахунок суми пені позивачем здійснено з урахуванням суми
заборгованості, облікової ставки НБУ та кількості прострочених днів.

Однак нарахування процентів річних як відповідальності за
порушення грошового зобов'язання передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України
і не є за своєю природою пенею.

Нарахування пені за прострочення внесення орендної плати договором
оренди від 07.12.2005р. не передбачено, при укладанні договору сторони не
встановили такий вид відповідальності, а тому позивачем без належних правових
підстав нараховано та пред'явлено до стягнення 3033,52 грн. пені.

На підставі викладеного судова колегія дійшла висновку, що рішення
господарського суду Харківської області від 13.03.2007 р. по справі № 44/479-06
прийняте у відповідності до чинного матеріального та процесуального права і
підстави для його скасування відсутні, у зв'язку з чим апеляційна скарга
відповідача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п.1 статті 103, статтею 105
Господарського процесуального кодексу України судова колегія, -

постановила:

У задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

Рішення господарського суду Харківської області від 13.03.2007 р.
по справі № 44/479-06 залишити без змін.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Судді
Лакіза В.В.

Шепітько І.І.