ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2007                                                                                   Справа № 41/95-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:Чимбар Л.О., Швець В.В.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін :

від позивача: Торхов Д.О., посвідчення 00359, копія довіреності №144/4016  від 27.12.06

від  відповідача 1: Сакало А.А., довіреність №1591  від 01.08.06;

від відповідача 2:  Нагорянський О.В., довіреність №4207/14  від 30.05.07

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь на рішення господарського суду Дніпропетровської області від  05.04.07р у справі  № 41/95-07

за позовом відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь

до В1 товариства з обмеженою відповідальністю “Інтертрейдинг систем”, м.Дніпропетровськ

до В2 відкритого акціонерного товариства “Ясиновський коксохімзавод”, м.Макіївка, Донецька область

про стягнення 3 450,74грн.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2007р. у справі №41/95-07 (суддя Е.В.Орешкіна) відкритому акціонерному товариству (далі-ВАТ) “Нікопольський завод феросплавів” відмовлено в задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю (далі-ТОВ) “Інтертрейдинг систем” та ВАТ “Ясиновський коксохімзавод” про стягнення з останніх 3 450грн.74коп. вартості недостачі коксової продукції з урахуванням податку на додану вартість та залізничного тарифу;

- не погодившись  з прийнятим рішенням , ВАТ”Нікопольський завод феросплавів” подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить це рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про безпідставність застосування судом положень абзаців 2-4 п.14 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання по кількості, затвердженої Держарбітражем при Раді Міністрів СРСР №П-6 від 15.06.1965р.(далі-Інструкція П-6), що призвело до помилкових висновків стосовно необхідності переваження тари вагону для визначення ваги нетто, оскільки такі висновки суперечать вимогам абзацу 1 п.14 Інструкції, згідно з яким перевірка ваги нетто здійснюється в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами, про те, що, у даному випадку, слід керуватися Інструктивними вказівками Держарбітражу СРСР №І-1-6 від 31.12.1982р., які є частиною норм матеріального права і відповідають положенням абзацу 1 п.14 Інструкції, про те, що у зв”язку з цим обов’язковими для сторін є положення п.А.1 додатка А до ДСТУ 322-12-2-94 правил приймання коксу кам”яно-вугільного, пеків та термоантрациту, а також положення п.22 правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №64 від 21.11.2000р., за якими перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції призначення, про те, що згідно з п.10 Правил приймання вантажів до перевезення зважування на вагонних вагах коксової продукції провадиться із зупинкою вагонів без розчеплення або під час руху на вагонних вагах, призначених для цього способу зважування, маса тари вагонів у цих випадках може прийматися за трафаретом на вагоні, а також про те, що посилання господарського суду на недоліки оформлення актів приймання не є тими обставинами, які б могли мати будь-які правові наслідки або стосуватися предмету даного спору;

- відповідачі вважають рішення суду обґрунтованим, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.06.2005р. ТОВ“Інтертрейдинг систем”(продавцем) та ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”(покупцем) укладено договір поставки №31-05/05-01, відповідно до умов якого продавець зобов’язався передати покупцю коксову та вугільну продукцію, асортимент, ціна та кількість якої вказані у специфікаціях до договору, що є його невід’ємними частинами, а покупець  зобов’язався прийняти вказану продукцію та сплатити її вартість.

П.4.2 договору сторони передбачили здійснення приймання продукції по кількості у відповідності до Інструкції П-6. Сторонами узгоджено також, що у випадках розбіжностей фактичних показників кількості товару з показниками в товаросупровідних документах виклик представників продавця та вантажовідправника обов’язковий.

На виконання умов зазначеного договору 06.11.05 року на адресу позивача від вантажовідправника (відповідача-2) надійшов вантаж –коксова продукція, що підтверджується залізничними накладними, доданими до матеріалів справи.

Матеріали справи свідчать також про те, що вантаж у зазначених в накладних вагонах, прибув на станцію призначення в справному стані, без ознак втрати, розкрадання і виданий залізницею в порядку ст.52 Статуту залізниць України без перевірки.

При прийманні вантажу позивачем виявлена його недостача в загальній кількості 8,55 т з урахуванням норми природної втрати 1 % на суму, згідно її розрахунку, 3450,74 грн. (з податком на додану вартість та залізничним тарифом).

За результатами приймання позивачем вантажу у вагонах  № № 65333049, 67864553, 67883405, 63535785, 65350746, 67359828, 63776819, 67153056, 66553652, 67380188, 67187443, 65724825, 66837006, 67656512 комісією позивача за участю представника громадськості Кузьмича В.В., діючого на підставі посвідчення № 3967/1 від 04.11.05 року складений акт № 3967/1  від 06.11.05 року.

Відповідно до даних цього акту при зважуванні на 100-тонних вагах виявлена недостача вантажу в кількості 8,55 тон, приймання продукції припинено 06.11.05 року.

08.11.05 року комісією позивача за участю представника громадськості Єшенгулова Г.В., діючого на підставі посвідчення № 3967/2 від 08.11.05 року, складений акт приймання продукції по кількості № 3967/2, яким встановлена недостача вантажу у вищезгаданих вагонах в кількості 8,55 тон.

Причиною недостачі зазначено неправильне визначення маси вантажу відправником.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, господарський суд правильно встановив, що позивачем порушені правила прийняття продукції за кількістю, передбачені Інструкцією П-6.

Так, відповідно до п. 25 Інструкції П-6, в акті недостачі повинно бути вказано найменування та адреса відправника (виготовлювача) та постачальника продукції. В порушення вказаного пункту Інструкції, в актах № 3967/1 від 06.11.05 року та № 3967/2 від 08.11.05 року найменування та адреса постачальника, а також адреса вантажовідправника продукції відсутні.

В порушення даного пункту Інструкції в акті №3967/2 від 08.11.2005р. не вказано також вартості продукції, якої не вистачає.

В порушення п.14 Інструкції позивачем не здійснено переваження тари вагону  для визначення ваги нетто. Зазначений пункт Інструкції П-6 встановлює порядок перевірки ваги нетто, згідно з яким при неможливості переваження продукції без тари визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції і ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформлюються актами.

Визначення ваги нетто шляхом перевірки ваги брутто в момент одержання продукції і ваги вагона за трафаретом, як зазначено в акті № 3967/2 від 08.11.06 року, не допускається.

Докази визначення ваги нетто вантажу у відповідності з вимогами Інструкції П-6 позивачем не надано. З акту приймання продукції  не вбачається, що позивач визначив вагу нетто вантажу зазначеним в Інструкції способом.

Цілком вірно господарським судом встановлено, що виклик представників відповідача 1 (продавця) та відповідача 2 (вантажовідправника) при виявленні недостачі є обов’язковим.

Всупереч вимогам договору №31-05/05-01/1998 від 21.06.05р. та п.17 Інструкції П-6 позивач не викликав належним чином представників відповідача-1 для участі у прийманні продукції. Докази , які підтверджують факт такого виклику в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до п.26 Інструкції П-6 акт приймання продукції затверджується керівником або заступником керівника підприємства–отримувача не пізніше, ніж на наступний день після складення акту. У випадку, коли приймання здійснювалося у вихідний або святковий день, акт приймання повинен бути затверджений керівником підприємства –отримувача або його заступником в перший робочий день після вихідного або святкового дня.

В порушення вказаного пункту Інструкції П-6, акт приймання продукції № 3967/2 від 08.11.05 року затверджений заступником керівника позивача 07.11.05 року, тобто на день раніше, ніж був складений.

З огляду на викладене, акти приймання продукції по кількості, покладені в обґрунтування позовних вимог, не можуть вважатися належним доказом у даному спорі.

У цьому зв”язку господарським судом зроблено правильний висновок про те, що відповідно до ст.33 ГПК України позивачем не доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог та про відсутність підстав для задоволення позову.

Тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки абзацем 4 Інструкції П-6 остаточно встановлено, що визначення ваги нетто шляхом відрахування ваги тари з ваги брутто по данних, вказаних в супровідних та транспортних документах, без перевірки фактичної ваги брутто та ваги тари не допускається.

Керуючись ст.ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від  05.04.07р у справі  № 41/95-07 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий                                                                                            І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        Л.О.Чимбар

Суддя                                                                                                       В.В.Швець