ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.07.07р.

Справа № 16/181-07

За позовом  Приватного сільськогосподарського підприємства "Інвест-Агро",                             с. Миколаївка П'ятихатського району  Дніпропетровської області

до  Закритого акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк",                                  м. Дніпропетровськ

про припинення  прововідношення та зобов'язання вчинити певні дії

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Карпічев Ю.Г.- начальник юридич. відділу, дов. від 01.09.2005р.(був присутній у судовому засіданні 18.07.07р.);

від відповідача: Тернова І.В.- юрисконсульт, дов. від 01.09.2005р.

.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати  таким, що припинив свою дію  30.11.2004 року  договір майнової поруки від 23.07.2004р. №765/ДЗ-1, який укладений між сторонами, визнати неправомірним утримання відповідачем майна позивача  на суму  3 203 471 грн. 00 коп.  та зобов'язати  відповідача повернути позивачу майно на суму 3 203 471 грн. 00 коп.

Відповідач у відзиві на позов (вх.№11949 від 09.07.07р.) позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити посилаючись на те, що: - в позовній заяві позивач  зазначає, що відповідно до укладеної  додаткової угоди до кредитного договору від 30.11.04р. №765 змінилися зобов’язання  за кредитним договором та збільшився розмір  відповідальності, але жодного  пункту в  додатковій  угоді не вписано про збільшення обсягу відповідальності  чи зміну відсоткових ставок; тобто з твердженням  позивача не можна погодитися, оскільки посилання позивача на  статтю 559 Цивільного кодексу України є неправомірним, адже законодавець  встановив припинення поруки внаслідок збільшення відповідальності  боржника  без згоди поручителя; - сторони при підписанні договору  поруки від 27.07.04р. №765/ДП-4 дійшли згоди, що  договір вступає  в силу з моменту його підписання  і діє до повного  виконання зобов’язань за кредитним  договором з правом звернення  до суду з вимогою  5 років (пункт 10, 11); таким чином сторони за вказаним договором  поруки визначили строк дії цих договорів та строк позовної давності; - відповідно до  розрахунку заборгованості  за кредитним договором від 23.07.04р. №765 встановлено  що нарахування подвійної відсоткової ставки проведено  після закінчення терміну  встановленого для повернення кредиту тобто 20.07.05р.; даний факт підтверджено  рішення суду від 04.12.06р. у справі №8/167, яким задоволено вимоги  відповідача   та стягнуто солідарно з ПСП „Агро-Союз”, ПП”Валдім”, ПСП „Інвест-Агро” заборгованість  за кредитним договором  №765 в сумі 3 664 850 грн. 91 коп. та встановлено  факт дійсності договору поруки; - згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України  факти, встановлені  рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час  розгляду однієї справи не доводяться  знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони; - позивачем викладено теорію цивільного права і  не надано доказів, що підтверджують викладені  обставини щодо припинення  правовідношення, а лише підтверджує факт небажання виконувати взяті на себе зобов’язання  згідно  вищевказаних договорів та затягування часу по виконанню рішення №8/167.

Позивач звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи через перебування представника Карпічева Ю.Г. у відрядженні.

Суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання, оскільки, по-перше, суд не обмежує коло осіб, які можуть бути представниками, і, по-друге, у судовому засіданні, яке відбулося 18.07.2007р., судом було заслухано думку представника позивача.

За згодою представника  відповідача у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

- 23.07.2004р. між позивачем –Приватним сільськогосподарським підприємством “Інвест_Агро” (заставодавцем) та відповідачем –Закритим акціонерним товариством комерційним банком “ПриватБанк” (заставодержателем) було укладено договір закладу №765/ДЗ-1, згідно з пунктом 1 якого предметом договору є надання заставодавцем в заклад майна в забезпечення виконання зобов’язань позичальника перед заставодержателем, в силу чого заставодержатель має вищий пріоритет (переважне право) в разі невиконання позичальником зобов’язань, забезпечених закладом, одержати задоволення за рахунок переданого в заклад майна переважно перед іншими кредиторами заставодавця;

- відповідно до пункту 2 зазначеного договору за цим договором заставою забезпечується виконання зобов’язань позичальника –Приватного сільськогосподарського підприємства “Агро-Союз”, що випливають з кредитного договору від 23.07.2004р. №765, згідно з умовами якого банк зобов’язався надати позичальнику кредит у виді поновлювальної кредитної лінії з загальним лімітом 2 650 000 грн. 00 коп.;

- відповідно до частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов’язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності;

- позивач просить припинити дію договору від 23.07.2004р. №765/ДЗ-1, посилаючись на нього як на договір майнової поруки, у зв’язку з тим, що без згоди позивача були змінені умови кредитного договору, тобто погіршилася кредитна ситуація і збільшився розмір відповідальності за договором від 23.07.2004р. №765/ДЗ-1; відповідач проти цього заперечує.

Враховуючи викладене суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного:

- як вбачається із умов договору закладу від 23.07.2004р. №765/ДЗ-1, зазначений договір є договором застави, оскільки заклад відповідно до статті 575 Цивільного кодексу України є видом застави;

- тобто, на зазначений договір закладу від 23.07.2004р. №765/ДЗ-1 розповсюджуються вимоги §6 ‘Застава’ глави 49 ‘Забезпечення виконання зобов’язання’ Цивільного кодексу України;

- відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов’язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави);

- пунктом 1 статті 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель);

- як вбачається з договору закладу від 23.07.2004р. №765/ДЗ-1 заставодавцем виступив позивач, як майновий поручитель;

- відповідно до частини 1 статті 592 Цивільного кодексу України право застави припиняється у разі: - припинення зобов’язання, забезпеченого заставою; - втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; - реалізації предмета застави; - набуття заставодержателем права власності на предмет застави; право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом;

- отже, чинним законодавством встановлено вичерпний перелік припинення права застави, до якого не входить зазначена позивачем зміна умов кредитного договору без згоди заставодавця;

- таким чином, позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Згідно із статтею  49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі  слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі віднести за рахунок позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня  підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ                                                                                 Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„06„  серпня   2007р.