ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21.08.2007
Справа № 8/393

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Павловського
П.П.  (доповідача).,

суддів: Швеця В.В., Чус О.В

Секретар судового засідання Корх
К.В.

Представники сторін:

від відповідача-1: Конарева С.К.,
довіреність №4/11-65  від 29.01.07,  головн.спец.юр.управ.;

від відповідача-2: Конарева С.К.,
довіреність №4/11-65  від 29.01.07,  головн.спец.юр.управ;

від третьої особи-1: Сидоренко
О.А., довіреність №09/18-4  від
10.01.07,  представник;

Представник
позивача, третьої особи 2 в судове засідання не з'явилися про час та місце
розгляду справи повідомленні належним чином.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні
матеріали апеляційних скарг Дніпропетровської міської ради м.
Дніпропетровськ  та   суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ на
рішення          господарського
суду  Дніпропетровської  області
від 28.11.05 р.   у справі № 8/393

за позовом   Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Дніпропетровської
міської ради м. Дніпропетровськ

відповідача -2:
виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ

третя особа-1:  головне архітектурно - планувальне управління
Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ

третя особа-2: суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним актів та
зобов'язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2004 року суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ звернулась
в господарський суд Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської
міської ради м. Дніпропетровськ, виконавчого комітету Дніпропетровської міської
ради м. Дніпропетровськ, третя особа -1: головне архітектурно - планувальне
управління Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ , третя особа-2:
суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_2 м. Дніпропетровськ
про визнання недійсним актів та зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.11.05 р. (Суддя -Дубінін І.Ю.) -визнано
недійсним з моменту прийняття п. 20 додатку до рішення сесії 24 скликання
Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ НОМЕР_1 “Про погодження місць
розташування об'єктів у місті  щодо
погодження розташування будівлі торговельного призначення по АДРЕСА_1 Суб'єкту
підприємницької діяльності ОСОБА_2 м. Дніпропетровськ.

Визнано недійсним з моменту
прийняття рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради м.
Дніпропетровськ НОМЕР_2 “про організацію суб'єктом підприємницької діяльності
-  фізичною особою ОСОБА_2 торговельного
майданчика “ІНФОРМАЦІЯ_1” з реалізації квітів і супутніх товарів за адресою:
АДРЕСА_1.

Зобов'язано Дніпропетровську міську
раду розглянути у встановленому порядку клопотання Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ про погодження місця
розташування об'єкта по АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення з урахуванням
клопотання, поданого суб'єктом підприємницької діяльності -  фізичною особою ОСОБА_2 м. Дніпропетровськ.

Справа переглядалась
Дніпропетровським апеляційним господарським судом ( т. 2 а.с. 35-36).

Ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 30.05.2007 року зазначено, що приймаючи рішення  у справі, суд апеляційної інстанції керувався
нормами адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду не погодилась з таким висновком, оскільки  порушення провадження у справі та її розгляд
помилково здійснено за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті
3 Кодексу адміністративного судочинства України справою адміністративної
юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення
адміністративного суду публічно -правовий спір, у якому хоча б однією із сторін
є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на
основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з викладеного, Вищий
адміністративний суд України зазначив, що між сторонам у даній справі існує
спір про право, що виключає можливість його вирішення у порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 30.05.2007 року  - задоволено частково  касаційні скарги Дніпропетровської міської
ради м. Дніпропетровськ

та суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_2 м. Дніпропетровськ, ухвалу Дніпропетровського
апеляційного господарського суду скасовано, а справу направлено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду для розгляду  апеляційної скарги в порядку господарського
судочинства.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду  від
13.07.07 року справу  прийнято до
провадження   призначено до розгляду
апеляційну скаргу Дніпропетровської міської ради.

В своїй апеляційній скарзі  скаржник посилаючись на неправильне
застосування судом першої інстанції норм матеріального права просить скасувати
рішення господарського суду від 28.11.2005 р. та винести  постанову, якою припинити провадження по
справі.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 31.07.07 року прийнято до розгляду
апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 в
якій скаржник просить скасувати рішення господарського суду від 28.11.2005 року
та припинити провадження по  справі.

Сторони відзиви на апеляційні скарги
не надали.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду
дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу заслухавши
представників сторін, дійшла до висновку, що апеляційні скарги слід залишити
без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін
з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
22.10.2002 року, 25.10.2002 року, 06.11.2002 року, 20.05.2003 року
суб'єктом  підприємницької діяльності
фізичною особою ОСОБА_1 були направлені листи на адресу Дніпропетровської міської
ради на виділення земельної ділянки по АДРЕСА_1 з метою організації торгівлі
квітами, які належним чином були зареєстровані у загальному відділі, про що
свідчать електронні реєстраційно -контрольні картки (т. 1 а.с. 73-76).

Вище зазначені листи не були
розглянуті відповідачем і докази надання відповіді на листи не надані.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд  вважає, що місцевим
господарським судом  був зроблений
обґрунтований висновок про те, що з боку відповідача -1 мало місце залишення
без розгляду  поданих позивачем  на протязі 2002 - 2003 років чотирьох
клопотань.

16.03.2003 року суб'єктом
підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_2 був направлений міському
голові лист “Про розміщення павільйону з реалізації квітів”, у якому ОСОБА_2
просив вирішити питання щодо розміщення квіткового павільйону на території, що
перебуває у віданні міської ради по АДРЕСА_1.

На підставі зазначеного звернення
рішенням Дніпропетровської міської ради м. Дніпропетровськ НОМЕР_1 “Про
погодження місць розташування об'єктів у місті” були погоджені місця
розташування об'єктів, у тому числі приватному підприємцю ОСОБА_2 будівлі
торговельного призначення по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_3. Зазначеним
рішенням також була надана згода замовникам на розробку проектів відведень
земельних ділянок для розташування об'єктів
після погодження проектної документації, а Дніпропетровське міське
управління земельних ресурсів зобов'язано організувати виконання землевпорядних
робіт зі складанням проектів відведень земельних ділянок для розташування
об'єктів.

22.08.2003 року Дніпропетровським
міським управлінням земельних ресурсів за НОМЕР_4 СПД ОСОБА_2 був наданий
висновок щодо місця розташування об'єкта
за попереднім кадастровим номером територіальної зони у  Державному земельному кадастрі НОМЕР_3.

Рішенням виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради НОМЕР_2 “Про організацію суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичної особою ОСОБА_2 торговельного майданчика
“ІНФОРМАЦІЯ_1” з реалізації квіті і супутніх товарів за  адресою: АДРЕСА_1”, яким СПД ОСОБА_2 було
дозволено організацію торговельного майданчика на спірній земельній ділянці.

01.02.2004 року на підставі
оспорюваного рішення Дніпропетровської міської ради НОМЕР_1 між виконкомом
Дніпропетровської міської ради і приватним підприємцем ОСОБА_2 був укладений
договір НОМЕР_5 резервування земельних ділянок у місці, а саме: земельної
ділянки орієнтовною площею 0, 0284 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 в районі б.
11 на період виконання проектно -
кошторисної документації об'єкта та розробки проекту відведення
земельної ділянки.

Відповідно до ст. 15 Закону України
“Про оренду землі” (в редакції, яка була чинною на день звернень позивача із
відповідними заявами) особа, яка бажає одержати земельну ділянку  оренду із земель державної або комунальної
власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання
земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, передбаченому Земельним
кодексом України, а саме: ст. ст. 123 і 124 Земельного кодексу України.

При цьому, ч. 8 ст. 15 Закону
України “Про оренду землі” визначено, що у разі надходження двох або більше
клопотань (заяв) на оренду однієї й тієї ж самої  земельної ділянки, що є у державній або комунальній
власності, відповідні орендодавці проводять земельний аукціон (конкурс) щодо
набуття права оренди земельної ділянки, якщо законом не встановлено інший
спеціальний порядок. Порядок набуття права оренди земельної ділянки на
конкурентних засадах визначається орендодавцями з дотриманням вимог
законодавства про добросовісну конкуренцію.

Оскільки станом на день подання
заяви приватним підприємцем ОСОБА_2 заяви позивача не були розглянуті по суті у
порядку встановленому Земельним кодексом України, то на момент прийняття
спірного рішення НОМЕР_1 існувало два клопотання, які повинні були розглядатися
у порядку, встановленому ч. 8 ст. 15 Закону України “Про оренду землі”.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду вважає, що доводи апеляційної скарги щодо
того, що Дніпропетровська міська рада приймаючи рішення НОМЕР_1 не прийняла
рішення відносно спірної земельної ділянки, а лише врегулювала відносини у
сфері дозволеної системи є помилковими, оскільки в силу ч. 5 ст. 123 ЗК України
відповідна районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська рад
розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту
відведення земельних ділянок, тобто прийняла рішення відносно земельної ділянки
поряд із рішенням про погодження місця розташування об'єктів.

Не є обґрунтованими і посилання
Дніпропетровської міської ради  на
неможливість застосування до спірних правовідносин ст. 123 ЗК України, яка
регулює порядок надання у постійне користування земельних ділянок юридичним
особам, оскільки ч. 3 ст. 124 ЗК України прямо зазначає, що передача в оренду
земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового
призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами
відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 Цього кодексу.

З огляду на вищевикладене не можуть
бути прийняті до уваги та бути підставою для скасування рішення суду першої
інстанції доводи викладені в апеляційних скаргах  Суб'єкта підприємницької діяльності фізичної
особи ОСОБА_2 та Дніпропетровської міської ради.

Колегія суддів Дніпропетровського
апеляційного господарського суду приходить до висновку, що правові підстави для
скасування рішення  господарського суду
відсутні. Рішення суду першої інстанції
відповідає обставинам справи і при його прийнятті  судом не порушено норми матеріального та
процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись
ст. 101- 103, 105  ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Дніпропетровської
міської ради м. Дніпропетровськ  та   суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2, м. Дніпропетровськ на
рішення          господарського
суду  Дніпропетровської  області
від 28.11.05 р.  - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.05 р.
-залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя
П.П. Павловський

Суддя
В.В. Швець

Суддя
О.В. Чус