ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.09.07 р.                                                                               Справа № 11/226

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: не з’явився, належним чином повідомлений

від відповідача: Миронець О.В. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь, Дніпропетровської області

до відповідача: Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве

про стягнення 3841,75грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь, Дніпропетровської області, звернувся до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача, Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве, вартість нестачі коксової продукції в сумі 3841,75грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на копію договору поставки, акти про приймання продукції, посвідчення на представника громадкості, залізничні накладні та інше.

Відповідач надав до суду відзив за № 014-3357 від 19.09.07р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Представник позивача у судові засідання не з’явився, причини неявки не повідомив.

Представника відповідача було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст.22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив, що між сторонами був укладений договір за № 685/4592 від 20.12.2004р. (надалі – Договір), згідно п.1.1. якого на умовах, викладених в розділах Договору, Постачальник зобов’язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити коксову продукцію (в подальшому – Товар), асортименти, ціна та якість якої зазначені в специфікаціях, оформлених у вигляді додаткових угод до Договору, які є невід’ємною його частиною.

Відповідно до п.3.1. Договору товар за Договором поставляється на умовах “F.C.A., станція Єнакієве Донецької залізниці згідно базисним умовам поставки ІНКОТЕРМС, в редакції 2000 року”.

На виконання умов зазначеного договору від ЗАТ „Єнакієвський коксохімпром” (Вантажовідправник) на адресу ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” (Вантажоодержувач) 20, 22, 23, 24 липня 2005р. надійшов коксовий горішок за залізничними накладними № 52408680, № 52408693, № 52408687, № 52408675, № 52408676, № 52408706, № 52408715, № 52408708, № 52408707, № 52408740, № 52408746, № 52408657, № 52408667, № 52408656, № 52408702,  № 52408720, № 52408721.

Як вбачається з перелічених залізничних накладних вантаж на станцію призначення прибув в справних вагонах, без слідів втрати та був виданий Вантажоодержувачу Залізницею без перевірки  згідно до ст.52 Статуту залізниць України, про що свідчить відповідна відмітка на зворотній стороні вказаних залізничних накладних.

Пункти 5.1., 6.1. Договору передбачають, що якість товару повинна відповідати встановленим в України державним стандартам та підтверджуватися сертифікатом якості виробника. Прийомка  товарів за кількістю повинна здійснюватися у відповідності з Інструкцією “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості”, затвердженої постановою Держарбітражу № П-6 від 15.06.1965р. з доповненнями та змінами від 14.11.1974р., та якості – Інструкцією “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю”, затвердженої постановою Держарбітражу № П-7 від 25.04.1966р. зі змінами та доповненнями від  14.11.1974р. та сертифікатом якості заводу виробника. У випадку виявлення неякісності або нестачі Товару виклик представників Постачальника обов’язковий.

Пунктом 6.2. Договору встановлено, що кожний вагон перед подачею під завантаження зважується на вагонних вагах і в накладній проставляється маса тари згідно показників ваг.

Як зазначено в позовній заяві, під час зважування вагонів з коксовим горішком на 100-тонних тензометричних вагах позивачем виявлена нестача вантажу у кількості 12,6тони по вазі брутто.

Виявлена нестача зафіксована актами прийомки продукції № 3752/1 від 22.07.2005р.,                       № 3752/2 від 23.07.2005р., № 3765/1 від 23.07.2005р., № 3765/2 від 26.07.2005р., № 3774/1 від 24.07.2005р., № 3774/2 від 26.07.2005р., № 3748/1 від 20.07.2005р., № 3748/2 від 21.07.2005р.,                    № 3762/1 від 23.07.2005р., № 3762/1 від 24.07.2005р. Однак, зазначені акти складені з порушенням Інструкції “Про порядок прийомки продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю” П-6, а саме:

За умовами Договору сторони дійшли згоди щодо прийому продукції за кількістю згідно Інструкції П-6.

Пунктом 3 Інструкції П-6 передбачено здійснення приймання продукції за кількістю відповідно до умов договору.

Відповідно до п.14 зазначеної Інструкції перевірка ваги нетто здійснюється в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами. При неможливості переважування продукції без тари визначення ваги нетто здійснюється шляхом перевірки ваги брутто в момент отримання продукції та ваги тари після звільнення її з-під продукції. Результати перевірки оформляються актами.

Визначення ваги “нетто” шляхом віднімання ваги тари із ваги “брутто” за даними, які вказаними у супровідних та транспортних документах, без перевірки фактичної ваги “брутто” та ваги тари не допускається.

Позивачем порушені вимоги пп. б) абзацу 2 п.25 Інструкції П-6, в якій зазначено, що                   “В акте о недостаче продукции должно быть указано: дата и номер акта, место приемки продукции и составления акта, время начала и окончания приемки продукции, в случаях, когда приемка продукции произведена с нарушением установленного срока, - причины несвоевременности приемки, время их возникновения и устранения”. Однак, в актах приймання продукції за кількістю, наданих до позовної заяви, не зазначені причини несвоєчасного приймання продукції за кількістю.

Крім того, акти приймання продукції за кількістю № 3752/2 від 23.07.2005р., № 3765/2 від 26.07.2005р., № 3774/2 від 26.07.2005р., № 3748/2 від 21.07.2005р., № 3762/1 від 24.07.2005р. підписані представником відповідача із зауваженнями, що “разница перевести произошла по потере пути следования”.

Відповідно до п.12 Інструкції П-6 “приёмка продукции по количеству производится по транспортным и сопроводительным документам (счету-фактуре, спецификации, описи,  упаковочным ярлыкам и др.) отправителя (изготовителя). Отсутствие указанных документов или некоторых из них не приостанавливает приемки продукции. В этом случае составляется акт о  фактическом наличии продукции и в акте указывается, какие документы отсутствуют”. У тих випадках, коли після отримання рахунку-фактури буде встановлено, що кількість прийнятої за актом про фактичну наявність продукції, що поступила, менш ніж зазначено в рахунку-фактурі, повинен складатися акт, згідно п.п. 16, 20, 25 Інструкції П-6.

Тотожні положення відображені у роз’ясненнях Вищого Арбітражного суду України за             № 01-6/1106 від 12.10.93р. “Про деякі питання практики вирішення господарських спорів, пов'язаних з прийомкою продукції і товарів за кількістю та якістю”.

Однак, у матеріалах справи відсутні відомості щодо складання акту відповідно до                      п.п. 16, 20, 25 Інструкції П-6 після отримання рахунку-фактури.

Згідно п.14 Інструкції П-6 “проверка веса нетто производится в порядке, установленням стандартами,  техническими  условиями  и  иными  обязательными для сторон правилами”.  Пункт 27 зазначеної Інструкції передбачений перелік документів, які можуть свідчити про причини недостачі продукції. Однак наданий позивачем розрахунок не містить відомостей щодо способу визначення показника загальної вологості.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на вимоги ст.24 Статуту залізниць України. Однак, зазначена стаття передбачає відповідальність вантажовідправників за всі наслідки  неправильності,  неточності  або  неповноти  відомостей, зазначених ним у накладній.

Однак, позивачем не надано доказів, відповідно до вимог ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, в обґрунтування своїх вимог.

Позивачем не доведено факт неналежного виконання відповідачем зобов’язань, зокрема: підстави виникнення нестачі.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.9, 638, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст.175, 264, 265 Господарського кодексу України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог – відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя