ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2007 р.
Справа № 7/12

Господарський суд Івано-Франківської області в складі судді Кишинського М.І.

при секретарі судового засідання Попович В.В.

розглянувши матеріали справи

позивача :    Богородчанська селищна рада

вул. Шевченка, 68, смт.Богородчани,77700

до відповідача:  ДК"Укртрансгаз"

м.Київ-21, Кловський узвіз-9/1

в особі УМГ "Прикарпаттрансгаз"

вул. Незалежності,48, м.Івано-Франківськ,76000

про              виконання зобов"язань про передачу нежитлових приміщень у фонд

комунальної власності територіальної громади - Богородчанської селищної ради

Представники:

Від позивача:  Клебан Б.З.-представник, (довіреність № 195 від 01.12.06 )

Від відповідача:  Двірник М.М. - начальник відділення робітничого постачання, (довіреність ВЕС № 98977 від 28.11.06. )

Від відповідача: Римарук Ю.І. - юристконсульт, (довіреність ВЕМ №008221 від 18.12.06)

Позивач, Богородчанська селищна рада, заявив адміністративний позов до відповідача ДК"Укртрансгаз"   в особі УМГ "Прикарпаттрансгаз" про зобов"язання передати нежитлові приміщення, які прибудовані до житлових будинків №7  кр. 4, №14, №20 по вул. Шевченка в смт.Богородчани, в яких розміщені два продуктових магазини та кафе "Ватра" у фонд комунальної власності територіальної громади Богородчанської селищної ради.

Ухвалою суду від 19 січня 2007 року відкрито провадження в справі за ст. 107 Кодексу адміністративного судочинства в Україні.

В зв"язку із тим , що за предметною підсудністю даний спір, в якому однією із сторін є орган місцевого самоврядуваня, який зверувся до суду із позовом про захист порушеного права та визнання права, що виникає з відповідних правовідносин, встановлених в законодавчому порядку, суд переводить подальше провадження  у справі за нормами господарсько-процесуального судочинства.

Позивач позов підтримує, вважає що при передачі трьох житлових будинків , введних в експлуатацію по вул. Шевченка в смт. Богородчани, УМГ "Прикарпаттрансгаз" зобов"язано було на виконання Постанови Кабінету Міністрів України №891 від 06 листопада 1995р. "Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного фонду, що перебуває в повному господарському віданні або оперативному управлінні підприємств і організацій" передати Богородчанській селищній раді  вбудовані та прибудовані приміщення двох магазинів та кафе.

В обгрунтування своїх позовних вимог Богородчанська селищна рада посилається також на Закон України "Про передачу об"єктів права державної та комунальної власності".

Щодо пропуску позовної давності зверненя до суду із позовом про захист своїх прав, то позивач, Богородчанська селищна Рада, обгрунтовує дану обставину тим, що за період з 1996 року неодноразово  змінювався голова селищної ради, виконком та представницький орган селищної Ради, яким не було відомо про їх право та передачу спірних обєктів до комунальної власності і повинен вираховуватись з часу обрання нового (останнього) складу представницьких органів місцевого самоврядування, яким після звернення в 2006 році УМп "Прикарпаттрансгаз" до селищної радиіз питанням про упорядкування земельних прававідносин, стало відомо про порушення права.

Відповідач, ДК "Укртрансгаз"   в особі УМГ "Прикарпаттрансгаз", із позовними вимогами не погоджується, позов не визнає , як з процесуальних підстав із-за  пропуску позивачем строку позовної давності, так і виходячи із норм матеріального права. Зокрема у своєму відзиві відповідач посилається на норми цивільного законодавства, згідно яких право власності набуте на підставах не заборонених законом не може бути порушено іншими особами. Спірні приміщення, як і все інше майно філії УМГ "Прикарпаттрансгаз", станом на 1 січня 1999 року увійшло до статутного фонду АТ "Укргазпром"  в результаті передачі його від НАК "Нафтогаз України" в процесі реорганізації, а згідно Закону України "Про трубопровідний транспорт" №605 -V від 06 лютого 2007 року  відчуження основних фондів державних підприємств магістрального труборовідного транспорту, передача їх  з балансу на баланс, в концесію, оренду, лізинг, заставу, управління, передачу до статутного фонду інших юридичних  осіб основних фондів та акцій таких підприємств, вчиненя інших правочинів, що можуть призвести до відчуження основних фондів та акцій цих підприємств, а також основних фондів та акцій Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", дочірніх та заснованих нею підприємств і газосховищ забороняється.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Богородчанська селищна Рада,  заявив позов про зобов"язання ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" передати в комунальну власність приміщення двох магазинів та кафе, розташованих в житлових будинках по вул. Шевченка 20, 18 та 7/5. Вказані житлові будинки збудовані УМГ "Прикарпаттрансгаз" за кошти на той час АТ "Укргазпром" і були здані в експлуатацію за інформацією НАК "Нафтогаз України"  відповідно будинок №20- в 1986 році, будинок №18 в 1998 році, будинок №7- в 1995 році. З ініціативи УМГ "Прикарпаттрансгаз" житлові будинки після їх здачі в експлуатацію були передані в комунальну власність смт. Богородчани. На вимогу суду сторони не представили суду матеріали по передачі будинку №20 в 1986 році та будинку  №18 в 1990 році із-за їх відсутності. На даний час збереглись та долучені до матеріалів справи звернення начальника Богородчанського УМГ №145 від 11.06.96 до голови Богородчанської селищної ради про прийняття на баланс селищної ради будинків №7 корпус 4 та №10 по вул. Шевченка; розпорядження голови райдержадміністрації від 12.01.96р. №4 про створення комісії з питань приймання відповідного житлового фонду в комунальну власність; рішення Богородчанської селищної ради  від 12.06.96 р. №39 "Про прийняття на баланс від Богородчанського УМГ заселених житлових будинків по вул. Шевченка №7 корпус 4 та №10 та акт приймання-передачі відомчого житлового фонду у комунальну власність будинку по вул. Шевченка,7 корпус 4 .

Згідно примітки в розділі 7 вказаного вище акту приймання-передачі будинок по вул. Шевченка,7 корпус 4  зданий в комунальну власність без вбудованого магазину загальною площею 953,1 м2 . В зв"язку із цим позивач вважає, що на той час Богородчанським УМГ, яке було структурним підрозділом АТ "Укргазпром" було допущено порушення права Богородчанської селищної ради на передачу в комунальну власність разом із житловим будинком і вбудованого магазину.

З метою востановлення порушеного права Богородчанська селищна рада звернулась до НАК "Нафтогаз України" , ДК "Укртрансгаз" та УМГ "Прикарпаттрансгаз" із  претензією №143 від 10.10.2006 року, якою просила виконати вимоги чинного законодавства і передати в комунальну власність смт. Богородчани спірні об"єкти (два магазини та кафе "Ватра").

НАК "Нафтогаз України" у своїй відповіді від 06.11.06 №10/6-1952 на претензію селищної ради посилається на те, що згідно ст.7 Закону України "Про передачу об"єктів права державної та комунальної власності" спірні магазини та кафе не відносяться до об"єктів, які можуть бути передані безоплатно до комунальної власності, а Постанова Кабінету Міністів України №891 від 06.11.95р. на момент передачі житлових будинків до комунальної власності Богородчанської селещної ради не була прийнята.

ДК "Укртрансгаз" у своїй відповіді від 26.04.07 №5113/14-15 на запит УМГ "Прикарпаттрансгаз" зробила висновок про те, що будівлі кафе "Ватра"  та магазинів №3 та №4 увійшли до статутного фонду ДК "Укртрансгаз", а тому не можуть бути передані до комунальної власності.

Таким чином органи, уповноважені управляти державним майном, відмовили Богородчанській селищній раді в передачі в комунальну власність об"єктів соціальної інфраструктури, що спричинило звернення позивача до суду із позовною заявою про захист порушеного права територіальної громади Богородчанської селищної ради на передачу в комунальну власність спірних приміщень.

Приймаючи рішення по справі, суд виходить з наступного:

-житловий будинок №20 по вул.Шевченка в смт.Богородчани із вбудованим приміщенням кафе "Ватра" був зданий в експлуатацію УМГ "Прикарпаттрансгаз" і переданий в комунальну власність Богородчанській селищній раді в 1986 році; житловий будинок №18 по вул.Шевченка із  вбудованим приміщенням магазину №4 відповідно зданий в  експлуатацію та переданий до комунальної власності селищної ради в 1990 році.

На час передачі цих житлових будинків до комунальної власності Богородчанської селищної ради питання про передачу інших об"єктів соціальної інфраструктури разом із житловим фондом до комунальної власностіне не було врегульовано ні в нормативно-правовому ні в законодавчому порядку.

Постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про порядок передачі в комунальну власність державного житлового фонду, що перебував у повному господарському віданні або в оперативному управлінні підприємтсв, установ та організацій" та Закон України "Про передачу об"єктів права державної та комунальної власності" визначили порядок передачі житлового фонду та інших об"єктів соцільної інфраструктури до комунальної власності відповідно з 1995 та 1996 р.р. Враховуючи конституційну норму про незворотніть дії законів та нормативно-правових актів в часі, в даному випадку у позивача немає підстав для законної вимоги про передачу цих об"єктів (магазин №4 в будинку №18 та кафе в будинку №20 по вул.Шевченка) до комунальної власності територіальної громади смт.Богородани. Крім того позивач в останньому судовому засіданні подав заяву про фактичну відмову від позовних вимог в цій частині.

Що стосується  спірного приміщення магазину №3 вбудованого в житловий будинок №7, корпус 4, то цей об"єкт був переданий до комунальної власності територіальної громади на підставі заяви начальника Богородчанського УМГ від 11.06.1996р., рішення Богородчанської селищної ради від 12.06.96 №39 та згідно акту приймання-передачі відомчого житлового фонду в комунальну власність комісією утвореною розпорядженням голови Богородчанської райдержадміністрації від 12.01.96 №4.

Згідно ст.2 Закону Україи "Про передачу об"єктів права державної та комунальної власності" об"єктами передачі за цим Законом, наряду з іншими, є житловий фонд та об"єкти соціальної інфраструктури, які перебувають у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, установ, організацій.

У відповідності до ст.7 вказаного вище Закону, яка регулює умови передачі об"єктів "з державної у комунальну власність передається безоплатно такі об"єкти:

-житлові будинки (разом із вбудованими та прибудованими приміщеннями та гуртожитки (в тому числі незавершені будівництвом)".

За своїм правовим статусом спірне приміщення магазину №3 загальною площею 953,1 кв.м. вбудоване в житловий будинок №7 корпус 4 по вул.Шевченка в смт.Богородчани є якраз таким об"єктом, який підлягав передачі разом із житлом до комунальної власності територіальної гродади смт.Богородчани.

Аналогічний порядок безоплатної передачі разом із житловим фондом вбудованих і прибудованих приміщень визначений і Постановою Кабінету Міністрів України від 06.11.95 №891 частиною 3 якої передбачено, що відомчий житловий фонд передається у комунальну власність безоплатно разом із вбудованими чи прибудованими приміщеннями.

Виходячи із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або осорювання. Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у визначений ст.16 Цивільного кодексу України спосіб, в тому числі способом визнання права або примусове виконання обов"язку в натурі.

В даному спірному правовідношенні обов"язок відповідача передати позивачу спірне майно виникає із Закону України та Постанови Кабінету міністрів України, які безпосередньо  регулюють такі правовідносини між спірними сторонами.

Розглянувши клопотання відповідача про відмову позивачу в позові в зв"язку із пропуском строку позовної давності, суд при прийнятті рішення по цьому питанню виходить із того, що в даному випадку не допущено пропуску строку позовної давності, так як в судовому засіданні заявлено, що позивач дізнався про порушення його права на одержання в комунальну власність спірного приміщення тільки в 2006 році, після того, як відповідач звернувся до Богородчанської селищної ради із відповідним зверненням про передачу у користування земельних ділянок на яких  розташовані всі три об"єкти соціальної інфраструктури. Виходячи із того, що строки позовної давності на звернення до суду обчислюється з моменту порушеного права, або з часу коли особі стало відомо про порушення його права, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати порушеними строки позовної давності з боку позивача Богородчанської селищної ради.

Посилання відповідача на Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про трубопровідний транспорт" щодо підприємств магістрального трубопровідного транспорту", суд вважає необгрунтованим, окільки ст.7 цього Закону не розповсюджує заборону на будь яку передачу і зміну форми власності щодо об"єктів державного житлового фонду, які передаються до комунальної власності разом із прибудованими та вбудованими приміщеннями інфраструктури. Вказаний Закон не зупинив дію Постанови Кабінету Міністрів України №891 від 06.11.95 та Закону України "Про передачу об"єктів права державної власності та комунальної власності", а тому цей порядок передачі спірних об"єктів на даний час є незмінним.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову Богородчанської селищної ради в частині зобов"язання ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" передати до комунальної власності територіальної громади смт.Богородчани приміщення магазину №3 загальною площею 953,1 кв.м. вбудованою в житловому будинку №7 корпус 4 по вул.Шевченка в смт.Богородчани.

В решті позовних вимог, суд приймає відмову позивача від позовних вимог і провадження в цій частині припиняє. Судові витрати слід покласти на відповідача, стягнути з ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" 81,60грн. держмита в дохід державного бюджету України, як різницю між сплаченим судовим збором, та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в державний бюджет м.Івано-Франківська, згідно ГПК України.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Зобов"язати ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" передати в комунальну власність територіальної громади Богородчанської селищної ради  нежитлове приміщення магазину №3 загальною площею 953,1 кв.м. вбудованого в житловий будинок №7 корпус 4 по вул.Шевченка в смт. Богородчани Івано-Франківської області.

В решті позовних вимог провадження припинити.

Стягнути з ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" (м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності,48, ) на користь Богородчанської селищної ради (смт.Богородчани, вул.Шевченка,68, ) 3,40грн. держмита.

Видати наказ.

Стягнути з ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" (м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності,48, )  в дохід державного бюджету ( отримувач: УДК, м.Івано-Франківськ; банк отримувача: ГУДК  України в Івано-Франківській  області,  МФО 836014, р/р 0002,  , код  платежу 22090200) 81,60грн. державного мита .

Видати наказ.

Стягнути з ДК "Укртрансгаз" в особі філії УМГ "Прикарпаттрансгаз" (м.Івано-Франківськ, вул.Незалежності,48, ) 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу ( отримувач: Державний бюджет м.Івано-Франківська, код ЄДРПОУ, отримувач: 20568100, р/р 0002, банк- ГУДК України в Івано-Форанківській області, МФО 836014, код платежу 22050000).

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                          Кишинський   М.І.

Рішення підписане _____________________.

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

Гандера М.В.