ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 20/324

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Антракс”, м.Донецьк

до відповідача Державного підприємства „Шахтоуправління Південнодонбаське № 1”, м.Вугледар

про стягнення 25950,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача Торкін С.А. – за довіреністю

від відповідача не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю „Антракс”, м.Донецьк, із позовом до Державного підприємства „Шахтоуправління Південнодонбаське № 1”, м.Вугледар, про стягнення 25950,00 грн. за договором № 486 від 19.04.2006р., з яких 25750,00 грн. – сума основного боргу, 72,00 грн. – сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 128,00 грн. – сума 3% річних.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 486 від 19.04.2006р. із додатковою угодою від 21.04.2006р. та додатком; акт звірки розрахунків; акт прийому – передачі; накладні; рахунки.

Відповідач заперечень проти позову суду не надав та у судове засідання не з’явився, незважаючи на те, що про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв’язку з чим справу розглянуто в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу.

Дослідивши матеріали справи, та вислухавши пояснення представника позивача, суд ВСТАНОВИВ:

19.04.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Антракс”, м.Донецьк (Продавець), та Державним підприємством „Шахтоуправління Південнодонбаське № 1”, м.Вугледар (Покупець), був укладений договір № 486 (далі – договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що Продавець продає Покупцю продукцію в асортименті, кількості, за ціною та у строк відповідно до специфікації.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що загальна сума договору складає 14000,00 грн.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що Покупець здійснює оплату продукції у вигляді перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 5 календарних днів після поставки продукції на склад Покупця.

Відповідно до додаткової угоди від 21.04.2006р. до договору, об’єм продукції, яка постачається, збільшений на суму 11750,00 грн.

Позивач належним чином виконав свої зобов’язання за договором, поставив відповідачеві продукцію, що підтверджується наявними у матеріалах справи актом прийому – передачі, накладними, рахунками.

Відповідач свого обов’язку з повної та своєчасної сплати отриманої продукції у встановлені строки не виконав, чим порушив умови договору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за договором, позивач звернувся до суду із позовними вимогами та просить суд стягнути з відповідача 25750,00 грн. – суму основного боргу, 72,00 грн. – суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 128,00 грн. – суму 3% річних.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.

Згідно із ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші  учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних  вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву,  що  зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Позовні вимоги підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями договору № 486 від 19.04.2006р. із додатковою угодою від 21.04.2006р. та додатком, акту звірки розрахунків, акту прийому – передачі, накладних, рахунків.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 25750,00 грн. – суми основного боргу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від  простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 72,00 грн. та суми 3% річних в розмірі 128,00 грн., суд у задоволенні позовних вимог відмовляє, у зв’язку із необґрунтованістю розрахунку позивачем.

Відповідач до судового засідання не з’явився, проти позову не заперечив, витребуваних документів або доказів погашення боргу на користь позивача суду не надав, обставини, викладені позивачем, не спростував.

Судові витрати покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82 – 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 509, 525, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Антракс”, м.Донецьк, до Державного підприємства „Шахтоуправління Південнодонбаське № 1”, м.Вугледар, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства „Шахтоуправління Південнодонбаське № 1” (85670, м.Вугледар, Донецька область, поточний рахунок 6784 у філії ГУ Промінвестбанку, МФО 334635, ЄДРПОУ 52) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Антракс” (83015, м.Донецьк, бул. Школьний, 11, поточний рахунок у ДФ ВАТ АБ „Укргазбанк” Промінвестбанку в Донецькій області, , МФО 335894) 25750,00 грн. – суму основного боргу, 257,50 грн. – витрати по сплаті державного мита, 117,09 грн. – витрати на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.

Видати наказ у встановленому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів або в касаційному порядку через місцевий чи апеляційний господарський суд протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення оголошено 27.08.07р.

Суддя

Надруковано 3 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3. у справу

Вик. Марченко Ю.О.