ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

07.06.07
Справа №6/23/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:
Сириця О.Д., довіреність № 22/20 від 08.02.2007р.;

відповідача:
ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_1

3-ої особи-1:
Алипова М.В., довіреність № 34 від 09.01.2007р.;

3-ої особи-2:
Миленький В.Л., довіреність № 21 від 17.04.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу
Регіонального відділення Фонду державного майна

України
по Запорізькій області, м. Запоріжжя

та апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства

«Запорізький сталепрокатний завод», м. Запоріжжя

на рішення                   господарського суду
Запорізької області від 06.04.2007р.

у справі                         № 6/23/07

за позовом                    Регіонального відділення
Фонду державного майна

України
по Запорізькій області, м. Запоріжжя

до відповідача             Приватного підприємця ОСОБА_1,

м.
Запоріжжя

треті особи на стороні відповідача без самостійних вимог
на предмет спору:

1.
Відкрите акціонерне товариство «Запорізька

кондитерська
фабрика», м. Запоріжжя

2.
Відкрите акціонерне товариство «Запорізький

сталепрокатний завод», м. Запоріжжя

про                                 стягнення
заборгованості, розірвання договору та

зобов'язання повернути майно

ВСТАНОВИВ:

Регіональним відділенням Фонду державного майна України
по Запорізькій області, м. Запоріжжя було подано позов до Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Запоріжжя про стягнення суми 52.497,63 грн. заборгованості за
договором оренди НОМЕР_2 державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі
ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» від 16.12.2005р., укладеного між
сторонами, у т.ч.: суми 48.552,54 грн. основного боргу, суми 3945,09 грн. пені,
а також про розірвання зазначеного договору та зобов'язання відповідача
повернути державне майно, яке розташоване за адресою:АДРЕСА_1, а саме: будівлі
складів літ. Е (56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З (26,6 кв.м), літ. Д
(84,9 кв.м) відповідно до плану експлікації з технічного паспорту будівель
(відповідно до уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд
Запорізької області своїм рішенням від 06.04.2007р. у справі № 6/23/07 (суддя
Місюра Л.С.) позов задовольнив частково: стягнув з відповідача в доход
Державного бюджету суму 6889,89 грн. основного боргу, суму 198,01 грн. пені.
Розірвав укладений між сторонами договір орендиНОМЕР_2 Зобов'язав відповідача
повернути позивачу на підставі акту приймання-передачі державне майно: будівлю
складу літ. Д (84,9 кв.м), розташовану за адресою:АДРЕСА_1. В іншій частині
позову відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що фактично відповідачу за
договором оренди НОМЕР_2 було передано в оренду лише частину орендованого майна
(будівлю складу літ.Д) 26.07.2006р., а інше майно відповідачу не передавалось,
у зв'язку з чим на підставі ч.6 ст.762 ЦК України відповідач має бути
звільнений від плати за весь час, протягом якого майно не могло ним бути
використано. За період з 26.07.2006р. по лютий 2007р. розрахована сума орендної
плати по складу літ. Д, яка складає 12.586,49 грн., з якої відповідачем
сплачено суму 5696,60 грн., у зв'язку з чим розмір боргу складає суму 6889,89
грн., а розмір пені - 198,01 грн. З урахуванням тієї обставини, що відповідачем
неналежним чином виконувались умови договору в частині сплати орендних
платежів, суд дійшов до висновку про необхідність розірвання договору НОМЕР_2
та повернення відповідачем позивачу складу літ. Д. В іншій частині позову
позовні вимоги визнані судом необґрунтованими.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у
поданій апеляційній скарзі Регіональне відділення ФДМУ по Запорізькій області,
позивач у справі, вказує на те, що висновки суду, викладені у рішенні, не
відповідають обставинам справи. Зазначає зокрема, що орендар став користуватися
майном з 16.12.2005р., що підтверджується актом приймання-передачі від
16.12.2005р., підписаним сторонами. Відповідачем не виконувались взяті на себе
договірні зобов'язання зі сплати орендних платежів. Судом не застосовано п.3
ст.767 ЦК України, в якій зазначається, що наймач зобов'язаний у присутності
наймодавця перевірити справність речі. Якщо наймач у момент передання речі в
його володіння не переконається у її справності, річ вважається такою, що
передана йому в належному стані.

Просить рішення господарського суду Запорізької області
від 06.04.2007р. у справі № 6/23/07 скасувати та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити.

ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод», третьою особою-2
у справі, також була подана апеляційна скарга, в якій  вказується на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи та вимогам норм процесуального права.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт
передачі балансоутримувачем будівель складів в користування ВАТ «Запорізька
кондитерська фабрика». Судом неповністю з'ясовані всі обставини справи,
оскільки в рішенні не зазначено, у чийому володінні перебувають будівлі складів
літ. Е (56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З (26,6 кв.м).

Просить рішення господарського суду Запорізької області
від 06.04.2007р. у справі № 6/23/07 скасувати і направити справу на новий
розгляд.

ПП ОСОБА_1, відповідач у справі, у відзиві на апеляційну
скаргу позивача вказує на те, що рішення суду прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права, з повним дослідженням всіх доказів у
справі. Зазначає, що орендоване майно (склад площею 83 кв.м) було фактично
передано орендарю в користування лише 26.07.2006р. Інші приміщення складів
загальною площею 93,8 кв.м (літ. Е (56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З
(26,6 кв.м)) не були передані у фактичне користування відповідача. Таким чином,
судом вірно встановлено заборгованість відповідача перед бюджетом в сумі
6889,89 грн. основного боргу та 198,01 грн. пені.

Просить рішення господарського суду Запорізької області
від 06.04.2007р. у справі № 6/23/07 залишити без змін, а у задоволенні
апеляційної скарги відмовити.

ВАТ «Запорізька кондитерська фабрика», третя особа-1 у
справі, у відзиві на апеляційну скаргу позивача заперечує проти викладених в
ній доводів та вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню. Зазначає, що
нерухоме майно, яке є об'єктом договору оренди, було самовільно збудоване
Держпродторгом. Під час здійснення приватизації приміщень першого поверху за
адресою АДРЕСА_1, вказані приміщення не отримали законного статусу і були
фактично передані в користування покупцям приміщень без правових підстав. На
момент укладення договору оренди позивачеві було відомо про наявність третіх
осіб, які відкрито використовують це майно з 1997р., однак жодних заходів по
звільненню приміщень позивачем вжито не було.

В судовому засіданні представники сторін підтримали
доводи, викладені в апеляційних скаргах та у відзивах на неї.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного
господарського суду № 1851 від 06.06.2007р. справу призначено до розгляду у
складі колегії - Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Мойсеєнко Т.В.,
Юхименка О.В.

В судовому засіданні 07.06.2007р. за згодою
представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду
апеляційної інстанції.

За клопотанням учасників судового процесу розгляд справи
вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового
процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при
винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційні скарги такими, що не
підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 16.12.2005р. між
Регіональним відділенням ФДМУ по Запорізькій області (орендодавець) і ПП
ОСОБА_1(орендар) був укладений договір НОМЕР_2 оренди державного нерухомого
майна, що знаходиться на балансі ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод», згідно
з п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне
користування державне нерухоме майно, що розташоване за адресою:АДРЕСА_1, а
саме: будівлі складів: літ. Е (56,5 кв.м), літ. Е' (10,7 кв.м), літ. З (26,6
кв.м), літ. Д (84,9 кв.м) відповідно до експлікації з технічного паспорту
будівель. Орендоване майно знаходиться на балансі ВАТ «Запорізький сталепрокатний
завод» та не ввійшло до його статутного фонду (балансоутримувач).

Відповідно до протоколу засідання конкурсної комісії від
12.11.2005р., розмір орендної плати за перший місяць оренди (за грудень 2005р.)
становить без ПДВ 5000,00 грн., збільшений на індекс інфляції за грудень 2005р.
(п.3.2 договору).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць
розраховується орендарем самостійно шляхом коригування розміру місячної
орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць
(п.3.3 договору).

Орендна плата спрямовується:

- 70% від розміру орендної плати за кожний місяць - до
державного бюджету. Оплата здійснюється через органи державного казначейства;

- 30% від розміру орендної плати за кожний місяць
балансоутримувачу на його розрахунковий рахунок (п.3.4 договору).

Сплата орендних платежів до державного бюджету
проводиться щомісячно до 07 числа місяця, наступного за тим, що підлягає
оплаті, а на рахунок балансоутримувача - відповідно до угоди між ним та
орендарем (п.3.5 договору).

Орендна плата, яка перерахована несвоєчасно або не в
повному обсязі, підлягає індексації і стягується до державного бюджету та
балансоутримувачу у визначеному в п.3.4 співвідношенні відповідно до чинного
законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, на який нараховується пеня від суми заборгованості з
урахуванням індексації за кожний день прострочення, включаючи день оплати
(п.3.6 договору).

Обов'язками орендаря є, зокрема, своєчасне і в повному
обсязі внесення орендної плати; до 09 числа місяця, наступного за тим, що
підлягає оплаті, подати орендодавцю копії платіжних документів, що
підтверджують внесення орендної плати до державного бюджету (п.п. 5.2, 5.3
договору).

Орендодавець зобов'язується передати орендарю в оренду
майна згідно з розділом 1 цього договору по акту прийому-передачі майна, який
підписується одночасно із цим договором (п.7.1 договору).

Договір укладений з 16.12.2005р. по 01.12.2006р. строком
на 11 місяців (п.10.1 договору).

В разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення
або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення його
терміну дії він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих
умовах, які були передбачені цим договором (п.10.7 договору).

До договору оренди НОМЕР_2 сторонами підписаний акт
прийому-передачі, в якому зазначено, що позивач передав відповідачу державне
нерухоме майно, що розташоване за адресою:АДРЕСА_1, а саме: будівлі складів:
літ. Е (56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З (26,6 кв.м), літ. Д (84,9 кв.м)
відповідно до плану та експлікації з технічного паспорту будівель.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на
те, що відповідачем з лютого 2006р. не виконуються зобов'язання, передбачені
пунктами 3.5, 5.2, 5.3 договору оренди та станом на 30.03.2007р. заборгованість
з орендної плати складає 48.552,54 грн. За період з 08.03.2006р. по
30.03.2007р. позивачем нарахована пеня за несвоєчасне внесення орендної плати в
сумі 3945,09 грн. Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія
НОМЕР_7 з вимогами про сплату заборгованості з орендної плати, розірвання
договору оренди НОМЕР_2 та повернення державного майна на підставі акту
прийому-передачі. Вимоги позивача, викладені в претензії, відповідачем у
повному обсязі задоволені не були, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом
до суду про стягнення з відповідача суми 52.497,63 грн. заборгованості за
договором оренди НОМЕР_2 державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі
ВАТ «Запорізький сталепрокатний завод» від 16.12.2005р., укладеного між
сторонами, у т.ч.: 48.552,54 грн. основного боргу, 3945,09 грн. пені, а також
про розірвання зазначеного договору та зобов'язання відповідача повернути
державне майно, яке розташоване за адресою:АДРЕСА_1, а саме: будівлі складів літ.
Е (56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З (26,6 кв.м), літ. Д (84,9 кв.м).
Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 525, 782 ЦК України, ст.ст. 188
ГК України, ст.ст. 26, 27, 28 Закону України «Про оренду державного та
комунального майна».

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини сторін
ґрунтуються на договорі НОМЕР_2, який за своїм змістом є договором оренди.

Відповідно до ст.759 ЦК України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Аналогічне положення закріплено в ст.283 ГК України.

В основу позовних вимог покладені доводи позивача про
невиконання відповідачем свого зобов'язання зі своєчасної та повної сплати
орендних платежів. З цього приводу слід зазначити наступне.

За змістом частин 1, 5 ст.762 ЦК України, за
користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється
договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо
інше не встановлено договором.

У відповідності з ч.1 ст.18 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна», орендар зобов'язаний вносити орендну плату
своєчасно і у повному обсязі.

Обов'язок по внесенню орендної плати передбачений
пунктом 5 договору оренди НОМЕР_2

З матеріалів справи вбачається, що на час укладення
договору оренди НОМЕР_2 та підписання між сторонами акту прийому-передачі майна
(додатокНОМЕР_3до договору), позивачем фактично не було передано орендоване
майно відповідачу у користування, що підтверджується листами відповідача від
18.01.2006р., від 26.10.2006р., відповіддю відповідача на претензію НОМЕР_8,
актом перевірки Регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області від
26.05.2006р., листом прокуратури м. ЗапоріжжяНОМЕР_4, актом приймання-передачі
від 26.07.2006р.

В акті перевірки від 26.05.2006р. щодо виконання умов
договору оренди НОМЕР_2, складеного позивачем сумісно з відповідачем,
зазначено, що на дату перевірки орендоване приміщення орендарем не
використовується у зв'язку з тим, що балансоутримувачем в порушення
законодавства майно передано в користування ВАТ «Кондитерська фабрика».

Згідно з актом приймання-передачі від 26.07.2006р. ВАТ
«Запорізька кондитерська фабрика» передало відповідачу склад літ. Д. Відповідач
не заперечив, що вказане майно йому було передано саме 26.07.2006р. і він почав
користуватися складом літ. Д саме з цієї дати.

З викладеного вбачається, що у користуванні відповідача
знаходився склад літ. Д з 26.07.2006р. Іншим майном (будівлі складів літ. Е
(56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З (26,6 кв.м)), яке було предметом
договору оренди НОМЕР_2 відповідач не користувався і таке майно йому фактично
не передавалось.

В силу ч.6 ст.762 ЦК України, наймач звільняється від
плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини,
за які він не відповідає.

Таким чином, відповідач зобов'язаний був сплачувати
орендну плату лише за частину орендованого майна - будівлю складу літ. Д,
починаючи з 26.07.2006р. Що стосується іншого майна (будівлі складів літ. Е
(56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м), літ. З (26,6 кв.м)), то відповідач
звільняється від плати за таке майно, оскільки майно не могло бути використане
орендарем через обставини, за які він не відповідає.

За період з 26.07.2006р. по лютий 2007р. 70 % орендної
плати по складу літ. Д складає суму 12.586,49 грн., що підтверджується
двостороннім актом звірки, підписаного між сторонами, довідкою позивача від
05.04.2007р. та розрахунком відповідача.

За вказаний період відповідач частково сплатив орендну
плату в сумі 5696,60 грн., що підтверджується двосторонніми актами звірки,
довідкою позивача від 30.03.2007р., платіжними квитанціями НОМЕР_5 та НОМЕР_6,
довідкою позивача від 05.04.2007р. та розрахунком відповідача від 06.04.2007р.

Внаслідок неповної сплати орендних платежів, у відповідача
перед позивачем за період з листопада 2006р. по лютий 2007р. утворився борг в
сумі 6889,89 грн., що підтверджується двостороннім актом звірки сторін,
довідкою позивача від 05.04.2007р. та розрахунком відповідача від 06.04.2007р.

На час прийняття судом першої інстанції оскаржуваного
рішення відповідачем не був сплачений позивачу борг в сумі 6889,89 грн. за
користування частиною орендованого майна.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння
відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення містить ст.193 ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки відповідач неналежним чином виконав взяті на себе
договірні зобов'язання в частині своєчасної та повної сплати орендних платежів,
позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню
в сумі 6889,89 грн. В частині стягнення з відповідача на користь позивача суми
41.662,65 грн. основного боргу позовні вимоги є необґрунтованими і не
підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,
зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання
за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової
суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.1 Закону України “Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”, платники коштів сплачують на  користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За ст.3 цього ж Закону розмір пені, передбачений статтею
1 цього Закону,  обчислюється від суми
простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової  ставки Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня.

На підставі п.3.6 договору оренди, позивачем за період з
08.12.2006р. по 30.03.2007р. нарахована пеня в сумі 248,01 грн. З урахуванням
того, що відповідачем була часткова сплачена вказана сума в розмірі 50,00 грн.
(квитанція НОМЕР_9), то сума пені складає 198,01 грн. Сума пені в розмірі
198,01 грн. також підтверджена в розрахунках позивача і відповідача. Таким
чином, позовні вимоги щодо стягнення пені підлягають частковому задоволенню в
сумі 198,01 грн. В іншій частині позову заявлена до стягнення сума пені є
необґрунтованою і не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.291 ГК України, договір оренди може бути
розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може
бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України
для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього
Кодексу.

Частиною 3 ст.26 Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» встановлено, що договір оренди може бути розірвано за
погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути
достроково розірвано за рішенням суду, господарського суду у разі невиконання
сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими
актами України.

Умовами п.10.4 договору оренди передбачено, що на вимогу
однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням
господарського суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших
підстав, передбачених законодавчими актами України та цим договором.

З урахуванням тієї обставини, що відповідач неналежним
чином виконував взяті на себе договірні зобов'язання в частині сплати орендних
платежів за користування складом літ. Д в період з листопада 2006р. по лютий
2007р., договір оренди НОМЕР_2 слід розірвати. Позовні вимоги в частині
розірвання договору оренди підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.785 ЦК України, у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані,
в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Статтею 27 Закону України «Про оренду державного та
комунального майна» закріплено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення
строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він
зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у
договорі оренди.

Умовами п.5.9 договору оренди на орендаря був покладений
обов'язок повернути орендодавцеві орендоване майно у разі розірвання договору.

З урахуванням тієї обставини, що у відповідача в
орендному користуванні фактично перебував лише склад літ. Д, то позовні вимоги
в частині повернення орендованого майна підлягають частковому задоволенню, а
саме, в частині повернення складу літ. Д. В частині спонукання відповідача
повернути інше майно (будівлі складів літ. Е (56,5 кв.м), літ. Е (10,7 кв.м),
літ. З (26,6 кв.м)) позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають
задоволенню, оскільки таке майно позивачем відповідачу не передавалось і в
користуванні у відповідача не перебувало.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов
до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, стягнувши з
відповідача на користь позивача суму 6889,89 грн. основного боргу, 198,01 грн.
пені, а також розірвавши договір оренди НОМЕР_2, укладений між сторонами, і
зобов'язавши відповідача повернути позивачу будівлю складу літ. Д, розташовану
за адресою:АДРЕСА_1.

Доводи позивача в апеляційній скарзі на необхідність
застосування при вирішенні спору положень ч.3 ст.767 ЦК України, колегією
суддів до уваги не приймаються, оскільки вказаною нормою регулюються
взаємовідносини сторін щодо якості речі, переданої у найом. В той же, даний
спір виник не з приводу якості речі, переданої у найом, а з приводу інших
обставин, наведених вище.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої
інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення
або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не
вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського
суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального
кодексу України,  Запорізький апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Запорізькій області, м. Запоріжжя і апеляційну
скаргу Відкритого акціонерного товариства «Запорізький сталепрокатний завод»,
м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду
Запорізької області від 06.04.2007р. у справі № 6/23/07 - без змін.