СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.08.07                                                                                 Справа № 15/384пн.

Суддя Корнієнко В.В., розглянувши матеріали справи за позовом фірми «АВК», м. Первомайськ Луганської області

до  комунального підприємства «Попаснянське районне бюро технічної інвентаризації», м. Луганськ

про визнання права власності на нерухоме майно та спонукання зареєструвати право власності

за участю представників:

від позивача:                        Шаповалов А.В. за дов. від 12.02.2007;

Шевченко О.І. за дов. від 25.07.2007;

від відповідача:                 не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги:

§          про визнання за ним права власності на об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Попасна Луганської області, вул. 60 Років утворення СРСР, 2-а, зокрема на:

-          будівлю топочної (літера «В-1»);

-          прибудову (літера «к2»);

-          прохідну (літера «Н-1»);

§          про спонукання відповідача зареєструвати за ним право власності на ці об’єкти.

Заявою від 21.08.2007 позивач уточнив перелік майна щодо якого заявлено позовні вимоги зазначивши, що він просить визнати за ним право власності та зареєструвати це право на наступні об’єкти нерухомості:

-          будівлю топочної (літера «В-1»);

-          прибудову (літера «к2»);

-          прохідну (літера «Н-1»);

-          прибудову (літера «е»);

-          навіс (літера «Л»);

-          топочну («М-1»);

-          зливну яму, каналізацію (літера «О», № 5).

Відповідач вважає, що він не може виступати відповідачем по справі та просить суд розглянути справу без участі його представника.

21.08.2007 в судовому засіданні було оголошено перерву до 27.08.2007 (10.00).

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

На підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2000 № 15, укладеного між позивачем та ВАТ «Ремонтно—транспортне підприємство»позивач придбав у власність об’єкти нерухомості (будівлю контори, котельні, склади, сарай тощо), які розташовані за адресою: м. Попасна, вул. 60 Років утворення СРСР, 2.

В ході ведення господарської діяльності в 2002 –2004 р. р. позивачем господарським способом за власні кошти були відновлені та відремонтовані будівлі та споруди: топочна (літера «В-1»); прибудова (літера «к2»); прохідна (літера «Н-1»); прибудова (літера «е»); навіс (літера «Л»); топочна («М-1»); зливна яма та каналізація (літера «О», № 5).

Попаснянською міською радою за договором від 01.04.2005 № 10 передана позивачу в оренду строком на 5 років земельна ділянка, для розміщення та використання вищевказаних будівель та споруд.

Вказане майно знаходиться у позивача у володінні та користуванні в межах його промислового майданчика (орендованої земельної ділянки), на огородженій території  та рахується на його балансі.

Згідно п. 11.1. статуту позивача, підприємство є власником: майна, яке передане йому у власність учасниками; одержаних прибутків, а також іншого майна, придбаного підприємством на законних підставах.

Право власності на вказане майно ні за ким не зареєстроване; правомірність володіння позивачем вказаним майном, не ким не оспорюється.

Позивач зазначив, що він втратив документи, які підтверджують, що вказані об’єкти відновлені та відремонтовані ним господарським способом за власні кошти, тобто втратив докази права власності.

Постановою господарського суду від 18.02.2005 по справі № 20/32б позивача визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

З метою погашення вимог кредиторів у справі про банкрутство шляхом продажу майна банкрута, у позивача (банкрута) виникла необхідність оформити у встановленому порядку право власності на усі свої об’єкти нерухомості.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про реєстрацію за ним права власності на вищевказані об’єкти нерухомості.

Відповідачем у реєстрації права власності було відмовлено.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи вищевказані обставини справи, суд вважає вимоги позивача про визнання за ним права власності на вищевказані об’єкти нерухомості, такими, що підлягають задоволенню.

Вимога про спонукання відповідача зареєструвати за позивачем право власності на вказані об’єкти нерухомості, не підлягає розгляду в господарських судах в порядку господарського судочинства за таких підстав:

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАСУ) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі  законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КАСУ суб'єкт владних повноважень –орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних  управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання  делегованих повноважень.

Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.02.2002 за № 157/6445 встановлено, що державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації (далі –БТІ) у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць (п. 1.3. Тимчасового положення).

Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно –це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ (п. 1.4. Тимчасового положення).

Вказаним Тимчасовим положенням БТІ наділені  правом приймати рішення про реєстрацію чи відмову в реєстрації права (п. 1.12. Тимчасового положення).

Відмова в реєстрації права власності на нерухоме майно може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства (п. 1.12. Тимчасового положення).

Цивільний кодекс України (ч. 2 ст. 331) з державною реєстрацією права власності пов’язує виникнення цього права.

Тобто, БТІ здійснюючи реєстрацію права власності або відмовляючи у його реєстрації, на підставі вищевказаного законодавства здійснює владні управлінські функції.

Таким чином, БТІ при здійсненні вказаних функцій виступає суб’єктом владних повноважень у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 3 КАСУ (тобто суб'єктом, який здійснює владні  управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання  делегованих повноважень).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 17 КАСУ компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Позивач заявив вимогу про спонукання відповідача зареєструвати за ним право власності на об’єкти нерухомості обґрунтовуючи ці вимоги тим, що відповідач безпідставно відмовив йому у реєстрації права власності.

Тобто позивач на підставі положень Господарського процесуального кодексу України у господарському суді по суті оскаржує рішення суб’єкту владних повноважень про відмову в державній реєстрації права власності на об’єкт нерухомості.

Разом з цим, як вказано вище, спори юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, віднесені до компетенції адміністративних судів.

Таким чином, вказаний спір (про спонукання відповідача зареєструвати право власності) не підвідомчий господарському суду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин, провадження у справі, в частині вимог про спонукання відповідача зареєструвати право власності, підлягає припиненню.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача, так як спір виник з його вини (не надання правовстановлювальних документів відповідачу).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, п. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Визнати право власності за фірмою «АВК», м. Первомайськ Луганської області, вул. Макаренко, 8-а, ідентифікаційний код 25359819 на об’єкти нерухомості, розташовані за адресою: м. Попасна Луганської області, вул. 60 Років утворення СРСР, 2-а, зокрема на:

-          будівлю топочної (літера «В-1»);

-          прибудову (літера «к2»);

-          прохідну (літера «Н-1»);

-          прибудову (літера «е»);

-          навіс (літера «Л»);

-          будівлю топочної («М-1»);

-          зливну яму, каналізацію (літера «О», № 5).

3.          В решті позову провадження у справі припинити.

4.          Судові витрати покласти на позивача.

27 серпня 2007 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Рішення, оформлене відповідно до ст. 84 ГПК України, підписано 28 серпня 2007 р.

На підставі ч. 3 ст. 85 ГПК України дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя                                                                                                                  В.В. Корнієнко