ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"31" липня 2007 р.                                                           Справа № 13/289-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Фінаровій О.Л. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Паритет”,

до Державної податкової інспекції у м. Херсоні,

за участю представників:

позивача – Савчук Н.Н.,

відповідача –Іщенка І.В., Щербини І.В., Литовченко І.О. ,

про визнання нечинним рішення № від  31 травня 2007 р. про застосування штрафних санкцій,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на незаконності прийнятого рішення з тих підстав, що відповідачем при визначенні суми готівкових коштів, що знаходилася на місці проведення розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій, не враховано тієї обставини, що підприємством здійснювалося обрахування готівки у одному місці –скрині розрахункового апарату, як у випадку проведення розрахунків за реалізовані товари, так і здійснення розрахунків із підзвітними особами. Ця обставина, на думку позивача, не суперечить положенням Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Відповідачем зазначені вимоги не визнаються з посиланням на законність прийнятого рішення, оскільки, на думку відповідача, при перевірці було виявлено невідповідність суми готівкових коштів на місці проведення розрахункових операцій сумі коштів, яка зазначена в денному звіті РРО на суму 639,02 грн,  що є порушенням положень пункту 13 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Розгляд справи проведено в судових засіданнях, що відбулися 17 та 31 липня поточного року. За результатами розгляд справи судом оголошено вступну та резолютивну частину даної постанови.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

За змістом статті 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до визначення наданого у пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного судочинства України. А тому, враховуючи суб’єктний склад оспорюваних правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір підвідомчий господарським  судам України.

Крім викладеного з матеріалів справи слідує, що 23 травня 2007 року посадовими особами Державної податкової адміністрації у Херсонській області проведена перевірка господарської одиниці –оптової бази, розташованої по вулиці Нафтовиків, 1 у м. Херсоні, та яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю фірми „Паритет”, з питань контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, за результатами якої складено відповідний акт перевірки  № 21220538/0235/233  від 23 травня 2007 року. За змістом даного акту перевірка здійснена на підставі серед іншого статті 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” та Законів України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Під час проведення цієї перевірки податковим органом встановлено факт  невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена  в поточному звіті реєстратора розрахункових операцій на суму 639,02 грн.

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у м. Херсоні 31 травня 2007 року прийнято рішення № про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 3195,10 грн.

Основні засади функціонування та діяльності державної податкової служби в Україні визначені Законом України „Про державну податкову службу в Україні” (надалі Закон № 509-ХІІ).

Зокрема, статтею 1 названого Закону встановлено, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 509-ХІІ Державна податкова адміністрація України серед іншого виконує безпосередньо, а також організовує роботу державних податкових адміністрацій та державних податкових інспекцій, пов’язану із здійсненням контролю за додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у встановленому законом порядку.  Крім того, за пунктом 2 частини 1 статті 11  даного Закону здійснення такого контролю віднесено до прав органів державної податкової  служби.

Безпосередньо правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” (надалі Закон № 265/95-ВР).

Так, статтями 15 та 16 цього Закону встановлено, що контроль за додержанням суб’єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог Закону здійснюють органи державної податкової служби України шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством України. Контролюючі органи мають право відповідно до законодавства здійснювати планові або позапланові перевірки осіб, які підпадають під дію цього Закону. Планові або позапланові перевірки осіб, що використовують реєстратори розрахункових операцій, розрахункові книжки або книги обліку розрахункових операцій, здійснюються у порядку, передбаченому законодавством України.

Таким чином, на підставі викладених правових позицій слідує висновок про наявність у податкових органів права на проведення перевірок, які можуть носити плановий або позаплановий характер, щодо контролю за додержанням суб’єктами підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги.

Поряд з цим статтею 2 Закону № 265/95-ВР надано визначення реєстратора розрахункових операцій, яким є пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг). До реєстраторів розрахункових операцій відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо. При цьому розрахунковою операцією являється приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

За статтею 3 названого Закону визначено порядок розрахунків  суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Зокрема, за пунктами 1 та 2 цієї статті такі суб’єкти зобов’язані серед іншого проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок, а також видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції. У відповідності до пункту 13 названої статті –забезпечувати відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій.

В даному випадку при перевірці податковим органом позивача саме й було виявлено порушення цієї правової норми, про що зазначено вище, а тому відповідачем правомірно застосовано за спірним рішенням положення статті 22 Закону № 265/95-ВР щодо нарахування штрафу в розмірі 3195,10 грн (з розрахунку: 639,02 грн  х 5 = 3195,10 грн), відповідно до якої у разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі готівкових коштів, яка зазначена в денному звіті, до суб’єктів застосовуються фінансові санкції у п’ятикратному розмірі суми, на яку виявлено невідповідність;

За таких обставин спірне рішення відповідає діючому законодавству, оскільки прийняте без порушенням вказаних вище норм, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

При цьому судом не приймаються до уваги посилання позивача на ту обставину, що 639,02 грн хоча і знаходилися в місці розрахунків, проте ця сума коштів обліковувалась за касою підприємства.

Такий висновок ґрунтується на положеннях Закону № 265/95-ВР, а також Порядку реєстрації, опломбування та використання РРО за товари  (послуги), затвердженого наказом ДПА України від 01.12.2000 р. № 614 (надалі Порядок).

Зокрема, відповідно до преамбули названого Закону ним визначені правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Тобто, положення цього Закону розповсюджуються на застосування лише реєстраторів розрахункових операцій, якими є, як зазначено вище, пристрій або програмно-технічний комплекс, до складу якого відносяться: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, комп'ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

З викладеного вбачається, що комп'ютерно-касова система є складовою частиною реєстратора розрахункових операцій, а не касою підприємства.

Крім цього, за статтею 2 Закону № 265/95-ВР місце проведення розрахунків –це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

Поряд з цим, у відповідності до пункту 4.4. Порядку реєстрація продажу товару (оплати послуги) через РРО проводиться одночасно з розрахунковою операцією. Розрахунковий документ повинен видаватися покупцеві не пізніше завершення розрахункової операції. Розрахункова операція вважається проведеною через РРО, якщо дані про її обсяг уведені в режимі реєстрації.  В свою чергу, за пунктом 4.5. унесення чи видача готівки з місця проведення розрахунків повинні реєструватись через РРО з використанням операцій "службове внесення" та "службова видача", якщо таке внесення чи видача не пов'язані з проведенням розрахункових операцій.

Таким чином, зберігання в касі реєстратора розрахункових операцій грошової суми, яка не облікована та не відповідає даним реєстратора, не відповідає положенням зазначених правових норм.

Приймаючи до уваги той факт, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3,40 грн державного мита підлягає  віднесенню на нього.

На підставі  зазначених правових норм та керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

постановив:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не подана у 20-денний строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –1 серпня 2007 року

Суддя                                                                  М.К. Закурін