ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.08.07 р.                                                                               Справа № 11/179

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Л.Ф.Чернота

при секретарі судового засідання Острополець В.С.

За участю представників:

від позивача: Ахметова Н.В. – за довіреністю

від відповідача 1: Цвітун М.М. – за довіреністю

від відповідача 2: Прилепська Н.А. – за довіреністю

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом: Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м.Макіївка

до відповідача 1: Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк

про: стягнення 3155,45грн.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Закрите акціонерне товариство “Макіївкокс” м.Макіївка, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача-1,  Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк, до відповідача-2, Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк, про стягнення вартості нестачі вугільного концентрату марки “Ж” в сумі 3155,45грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на комерційний акт № БН 684649/92 від 17.02.07р., копію залізничної накладної № 49133779, копію рахунку-фактури № 7043 від 19.02.2007р., копію платіжного доручення № 586 від 27.02.07р., ст.ст.110, 113, 114, 129 Статуту залізниць України та інше.

Відповідач-1 надав відзив за № 2022/730 від 11.07.07р., в якому проти позовних вимог заперечує, посилаючись на вимоги ст.ст.24, 111 Статуту залізниць України.

Відповідач-2 надав відзив за № 1508 від 26.07.2007р. та заперечує проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні позивач просить стягнути розмір позовних вимог з ДП „Донецька залізниця”.

Представників сторін було ознайомлено з правами та обов’язками у відповідності із ст. 22 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Ст.33 Господарського процесуального кодексу України зазначає - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Справа слуханням була відкладена, згідно ст.ст.69, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив, що за залізничною накладною № 49133779 у 6 вагонах зі станції “Кривий Торець” Донецької залізниці на адресу позивача (ст. призначення Ясинувата Донецької залізниці) було відправлено вугільний концентрат марки “Ж” у кількості 399500кг, вантажовідправником якого зазначено ТОВ “Енергоімпекс”.

При прибутті вантажу на станцію Ясинувата Донецької залізниці було здійснено комісійну видачу вантажу.

При комісійній видачі вантажу було виявлено нестачу вугільного концентру                  марки “Ж” в 3-х вагонах у кількості 1600кг у вагоні № 67370874, у кількості 2700кг у вагоні                № 66372913, у кількості 2900кг у вагоні № 67659615.

Відповідно до ст.129 Статуту залізниць України був складений комерційний акт                № БН 684649/92 від 17.02.07р.

Згідно комерційного акту № БН 684649/92 від 17.02.07р.: при переважуванні виявилось – вантаж вугілля, завантаження навалом, вага: у вагоні 67370874 брутто 84350кг, тара з документа 21950кг, нетто 62400кг, що менш зазначеного в документі на 1600кг; у вагоні 66372913 брутто 86000кг, тара з документа 21200кг, нетто 64800кг, що менш зазначеного в документі на 2700кг;  у вагоні 67659615 брутто 88100кг, тара з документа 23200кг, нетто 64900кг, що менш зазначеного в документі на 2900кг. При повторному переважуванні вагонів нестачі підтвердились. Завантаження в даних вагонах нижче бортів на 500мм.

Переважування вантажу здійснювалося на справних перевірених 150т електронних вагах.

За даними комерційного акту вантаж прибув у технічно справних вагонах.

Комерційний акт підписаний заст. начальника станції, прийомоздатчиком,                                   ст. прийомоздатчиком, представником вантажоотримувача.

З огляду на норми чинного законодавства слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов`язується доставити довіреній йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його управомоченій на отримання вантажу особі.

У випадку порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст.920 ЦК України).

Згідно ч.2 ст.924 ЦК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України “Про залізничний транспорт” та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та     на залізничних станціях.

Відповідальність перевізників за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України, встановлено ст.23 ЗУ “Про залізничний транспорт”.

Згідно ч.2 ст.23 ЗУ “Про залізничний транспорт” та ст.113 Статуту залізниць України  передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч.2 ст.114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст.26 вищезазначеного закону обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу засвідчуються актами; порядок і терміни складання актів визначаються Статутом залізниць України.

Обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць; для засвідчення маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт (ст.129 Статуту залізниць України).

Отже, саме комерційний акт є підставою для застосування матеріальної відповідальності до перевізника.

У даному випадку навантаження вугільного концентрату у спірні напіввагони здійснювалась вантажовідправником (Відповідачем 2) у відповідності з вимогами Правил перевезення вантажів, параграфами 1-12 Розділу 2 Технічних умов навантаження та кріплення вантажів (надалі ТУ) з повним використанням об’єму   кузова  та формуванні „шапки” у вагонах, що підтверджується  залізничною  накладною  № 49133779. На зворотній стороні зазначеної накладної  в Розділі 3 вантажовідправник зазначив, що „вантаж  розміщено і закріплено згідно з параграфами 1-12 Розділу 2 ТУ правильно”.

Параграфом 3  Розділу 2 ТУ передбачено, що незалежно від роду вантажу, що містить дрібні фракції, поверхня його після навантаження на відкритий рухомий склад має бути розрівняна, а при необхідності й ущільнена.

У параграфі 12 (сторінка 365) зазначено, що ущільнення та розрівняння здійснюється прокаткою робочого органу на поверхні вантажу. В результаті формується шапка обтічної форми та оптимальної висоти. Напіввагон  навантажується сипучим вантажем вище рівня бортів, розрівнюється та рівномірно ущільнюється, формуючи ущільнену поверхню шапки. Висота шапки вантажу після ущільнення складає 200-300мм.

Згідно параграфу 19 Розділу 1 Технічних умов навантаження та  кріплення вантажів, контроль за дотриманням вантажовідправниками Технічних умов навантаження та кріплення  вантажів на відкритому рухомому складі здійснюють робітники залізниці шляхом огляду навантажених вагонів. Додержання  вимог умов навантаження підтверджені ст.Кривий Торець Донецької залізниці,  що явилося підставою для прийняття вантажу до перевезення.

Однак, при видачі вантажу вантажоотримувачу (Позивачу),  в спірних вагонах навантаження  вже  виявилось  нижче бортів на 500мм, що зафіксовано в розділі „Д” складеного комерційного акту № БН 684649/92 від 17.02.07р.

Таким чином, відповідач-1 не довів, у розумінні ст.ст.33, 36 Господарського процесуального кодексу України, що нестача вантажу виникла з причин незалежних від перевізника.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування,    не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, сума вагової нестачі вугільного концентрату марки “Ж” складає 3155,45грн.                      із розрахунку (5,207т * 505грн. (вартість 1т вугільного концентрату марки “Ж”) + ПДВ = 3155,45грн.).

Тому, вимоги позивача відносно відповідача-1, Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк, підлягають задоволенню.

Відносно позовних вимог до відповідача-2, Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк, суд відмовляє у задоволенні в цій частині за необґрунтованістю.

Господарські витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.909, 920, 924, 925 Цивільного кодексу України, Законом України “Про залізничний транспорт”, Статутом залізниць України та на підставі ст.ст.42, 43, 22, 33, 36, 43, 49,  77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги щодо відповідача-1, Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк – задовольнити.

Відносно позовних вимог до відповідача-2, Товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоімпекс” м.Донецьк – відмовити.

Стягнути з Державного підприємства “Донецька залізниця” м.Донецьк (адреса: вул.Артема, 68, м.Донецьк, 83000) на користь Закритого акціонерного товариства “Макіївкокс” м.Макіївка (адреса: вул.Горького, 1, м.Макіївка, Донецької області, 86106) вартість нестачі вугільного концентрату марки “Ж” в сумі 3155,45грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 102,00грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118,00грн.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 4 примірники:

позивачу 1

відповідачам 2

у справу № 11/179

вик. Єрохіна В.В.