СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

13 вересня 2007 року
Справа № 2-9/7355-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Маслової З.Д.,

суддів                                                                      Прокопанич Г.К.,

Антонової І.В.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Брязгін А.А. довіреність №15 від 08 червня 2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Пєтухова Н.С.) від 05 липня 2007 року у справі № 2-9/7355-2007А

за позовом           Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів (пр. Кірова, 51-52/10-а, Сімферополь, 95017)

до          товариства з обмеженою відповідальністю "Кронос" (вул. Леніна, 2, Алушта, 98500)

про стягнення 59982,00 грн. адміністративно-господарських санкцій за непрацевлаштування 3-х інвалідів у 2006 році

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2007 року Кримське республіканське відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос” (далі –ТОВ „Кронос”) про  стягнення 59982,00 грн. адміністративно-господарських санкцій за непрацевлаштування 3-х інвалідів за 2006 році.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ „Кронос” згідно статті 19, 20 ЗУ №875-Х11 від 21 березня 2003 року "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" в редакції від 06 жовтня 2005 року і 20 грудня 2005 року,  було зобов’язано забезпечити у 2006 році працевлаштування 7 інвалідів, у той час як фактично у 2006 році на підприємстві працевлаштовано тільки 4 інваліда, у зв’язку з чим відповідач повинен сплатити штраф у розмірі 59982,00 грн. Так як штрафні санкції відповідачем не сплачені до 15 квітня 2007 року, позивач просив суд першої інстанції стягнути їх в примусовому порядку.

Відповідач не погодився з позовними вимогами, його заперечення викладені у відзиві на позов за вих. № 203 від 15 червня 2007 року (а.с. 24) і зводяться до того, що обов'язок працевлаштування інвалідів полягає на органах, перелічених у статті 18 Закону, підприємство у 2006 році не мало прибутку, відсутня вина підприємства та Фонд не може заявляти позови до суду.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 липня 2007 року у справі №2-9/7355-2007А позов Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів задоволено. Стягнуто з ТОВ „Кронос” 59982,00 грн. штрафних санкцій за непрацевлаштування  3-х інвалідів у 2006 році.

Відповідач в апеляційній скарзі просить постанову господарського суду скасувати, прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовити з підстав, що господарським судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального права, а саме вимоги статей 19-20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”.

Представник ТОВ "Кронос" у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги. Позивач у судове засідання не з’явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, клопотанням за вих. №04-4/1335 від 29 вересня 2007 року просив розглянути апеляційну скаргу без участі його представника із-за відсутності коштів на відрядження.

Відповідно до пункту 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб,  які беруть участь у справі,  належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду,  не перешкоджає  судовому  розгляду справи.

Судова колегія вважає  можливим розглянути справу на відсутністю не з’явившогося представника позивача.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 13 вересня 2007 року, суддів Лисенко В.А. і Ткаченка М.І. у зв'язку з відпусткою замінено на суддів Прокопанич Г.К. та Антонову І.В.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши представника апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом заявленого спору є правомірність стягнення з ТОВ „Кронос” міста Сімферополя 59982,00 грн. штрафних санкцій за непрацевлаштування 3-х робочих місць інвалідів у 2006 році.

Задовольняючи 05 липня 2007 року позовні вимоги, господарський суд виходив з того, що підприємством не виконані вимоги статей 19-20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” №875 від 21 березня 1991 року в редакції Закону України від 06 жовтня 2005 року та 20 грудня 2005 року з подальшими змінами.

Правовими підставами, які регулюють спірні правовідносини, є статті 19-20 Закону України №875 від 21 березня 1991 року.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” в редакції на 20 грудня 2005 року для  підприємств,  установ,  організацій, у тому числі  підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних  осіб,  які  використовують найману працю, установлюється норматив  робочих  місць  для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох    відсотків    середньооблікової   чисельності   штатних працівників  облікового  складу  за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Із змісту звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2006 рік за формою №10-ПІ, яка затверджена наказом Міністерства праці України від 10 лютого 2007 року №42 і наданої ТОВ "Кронос" 01 березня 2007 року до Фонду СЗІ в АР Крим, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу склала у 2006 році 166 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність склала 4 особи, кількість інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України №875 від 21 березня 1991 року склала 7 осіб, фонд оплати праці штатних працівників склав 3319,4 тис. грн., середньорічна заробітна плата штатного працівника склала 19996,00 грн.  а отже сума адміністративно-господарських санкцій за непрацевлаштування 3-х інвалідів склала 59988,00 грн. (19996,00 х 3 а.с. 6).

Таким чином, відповідач погодив з позивачем зобов’язання зі штрафних санкцій у сумі 59988,00 грн. Даний документ підписано керівником та головним бухгалтером юридичної особи і скріплено печаткою.

Відповідно до пункту 5 Положення „Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №314 від 03 травня 1995 року, яка діяла до 31 січня 2007 року, підприємства розробляють  заходи  щодо  створення  робочих місць  для  працевлаштування інвалідів,  включають  їх  до  колективного  договору, інформують центри зайнятості,  місцеві органи соціального  захисту населення  та  відділення  Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування)  робочих  місць  для  працевлаштування  інвалідів.

У пункті 14 Положення №314 від 03 травня 1995 року зазначено, що підприємства щорічно до 1 лютого року,  що настає за звітним  інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Пунктом 3 Положення „Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів” (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1995 року за № 314, , передбачено, що робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестовано спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. Таким чином, необхідною ознакою факту створення робочого місця для інваліда є наявність саме працевлаштування його на такому місці. Судова колегія вважає, що в іншому випадку робоче місце для інваліда вважається нествореним, так як органам, визначеним у статті 18 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” невідомо, чи створені на конкретному підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Наказом   Державного   комітету статистики України від 06 липня 1998 року № 244, зареєстрованим   в   Міністерстві   юстиції   України   17 липня 1998 року № 464/2904, затверджено Інструкцію щодо заповнення державної статистичної звітності за формами № 3-ПН “Звіт про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) та потребу в працівниках” і № 4-ПН “Звіт про вивільнення працівників”, відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 якої:

- звіт за формою № 3-ПН подається підприємствами, незалежно від форм власності і господарювання, місцевому центру зайнятості 28 числа щомісячно;

- у разі потреби термінового заміщення наявних вільних робочих місць, що виникли у міжзвітний період у зв'язку зі звільненням працівників, дані про ці місця подаються додатково, в міру їх виникнення;

- в графі 4 звіту за  формою № 3-ПН проставляється наявність вільних робочих місць (вакантних посад) в рахунок річної броні, встановленої місцевими державними адміністраціями, для працевлаштування громадян, які потребують соціального захисту і не здатні на рівних умовах конкурувати на ринку праці, а також для пенсіонерів, учнів, студентів, інвалідів. Наявність вільних робочих місць (вакантних посад) зазначається щодо кожної категорії громадян окремо під встановленими шифрами (інваліди мають шифр “14”).

Даних про виконання ТОВ „Кронос” вимог пунктів, 3, 5, та 14 вказаного вище Положення суду не надало, вимог суду 1 і та 2 інстанцій, викладених в ухвалах не виконав, що розцінюється як нестворення робочих місць, незважаючи на те, що згідно пункту 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, відповідачем не виконано обов`язків, покладених на нього Законом України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” та Положеннями „Про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів” щодо створення 3-х робочих місць і працевлаштування інвалідів у 2006 році, у зв’язку з чим, настають правові наслідки у вигляді сплати штрафних санкцій, передбачених статтею 20 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” № 875 від 21 березня 1991 року в редакції Закону України станом на 20 грудня 2005 року.

Згідно статті 20 вищезгаданого Закону та відповідно до пункту 3 „Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року № 1767 (яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України №70 від 31 січня 2007 року, але діяла на період спірних у 2006 році правовідносин), підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша ніж встановлена нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 вказаного Закону, щорічно сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів, не пізніше 15 квітня року, який наступає за звітним, штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньорічної заробітної плати штатного працівника на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом, що складає 59982,00 грн.

ТОВ "Кронос" не прийнято до уваги, що на підставі ЗУ №2960 від 06 жовтня 2005 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо професійної і трудової реабілітації інвалідів", що введено в дію з 01 січня 2006 року, ст.ст. 19, 20 Закону України №875 від 21 березня 1991 року, викладені в новій редакції, згідно якої юридичні особи самі розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, самі працевлаштовують інвалідів.

Як вбачається із фактичних дій відповідача, матеріалів справи та пояснень представника ТОВ "Кронос" у судовому засіданні (що зафіксовано на диску звукозапису судового засідання), підприємство звітів за Формою-ЗПН до служби зайнятості не направляло у зв'язку з відсутністю вакантних місць.

Посилання відповідача на відсутність прибутку у 2006 році не приймається судовою колегією до уваги, так як згідно частини 5 статті 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в України” за відсутністю прибутку  штрафні санкції у примусовому порядку стягуються шляхом звернення на майно підприємства.

Згідно статті 8 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" Державне  управління   в  галузі  забезпечення соціальної  захищеності інвалідів здійснюється центральним органом  виконавчої   влади   з   питань   праці  та  соціальної  політики, Міністерством  охорони  здоров'я  України  та  органами  місцевого самоврядування.

Таким чином,  Фонд  та  його  відділення є органами державної влади,  які у  правовідносинах  з  підприємствами  (об'єднаннями, установами та організаціями,  зокрема,  у зв'язку із застосуванням штрафних санкцій,  передбачених статтею  19, 20  Закону  України  "Про основи  соціальної  захищеності  інвалідів  в Україні", реалізує владні управлінські функції,  а право відділень Фонду  на звернення   до   суду   у   відповідних   відносинах  визначено  в законодавчому порядку.

Доводи апелянта про відсутність права у Кримського республіканського відділення Фонду соціального захисту інвалідів звертатися до суду не базуються на вимогах Закону.

Відповідно пункту 9 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 27 червня 2007 року №04-5/120 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" передбачено, спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону,  вирішуються  Фондом  соціального захисту інвалідів. Фонд соціального захисту  інвалідів,  його  відділення  мають право  захищати  свої  права  та законні інтереси,  у тому числі в суді.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, постанова місцевого господарського суду прийнята без порушень і при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, викладені в постанові суду висновки відповідають обставинам справи, інших підстав для скасування (зміни) постанови місцевого господарського суду також немає.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 1 частини 1 статті 199, 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Кронос” залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 липня 2007 року у справі № 2-9/7355-2007А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала суду апеляційної за наслідками перегляду, набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                    підпис                    З.Д. Маслова

Судді                                                  підпис                    Г.К. Прокопанич

підпис                    І.В. Антонова