ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-99-18, факс 7-44-62
Р І Ш Е Н Н Я

"06          " вересня  2007 р.
Справа № 14/194

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю „ГАЛКА-Чернігів”

вул. Інструментальна, 5, м.
Чернігів, 14037

Відповідач: Суб'єкт  підприємницької діяльності ОСОБА_1

АДРЕСА_1, м. Чернігів, 14000

Предмет спору: про стягнення 1838грн.51коп.

Суддя    Книш Н.Ю.

Представники
сторін:

Від позивача: Матузко
Ю.В., директор

Від відповідача: не
з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов до
Відповідача - суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості у розмірі 1838,51грн. за поставлений товар на підставі накладних
№НОМЕР_1., № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, №НОМЕР_4, №НОМЕР_5.

Відповідач відзив на позов не надав,
повноважного представника в судове засідання не направив. Заяв та клопотань від
відповідача до суду не надходило.

Позивачем до матеріалів справи подано
витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців,
згідно якого станом на 23.07.07р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1
зареєстрований 01.06.2001р., місце проживання м. Чернігів, АДРЕСА_1.

Згідно ч.1 ст.18 Закону України „Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців”, якщо
відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних та
фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Як свідчать матеріали справи, ухвали про
порушення провадження у справі від 11.07.2007р. та про відкладення розгляду
справи від 16.08.2007р., поштові повідомлення направлені на адресу відповідача
вказану в позовній заяві (м. Чернігів, АДРЕСА_1.).

Не з'явлення в судове засідання
повноважного представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.
Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст.75
Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд встановив:

Позивачем в обґрунтування позовних
вимог подані видаткові накладні №НОМЕР_1. на суму 307,09грн., № НОМЕР_2 на суму
229,90грн., № НОМЕР_3 на суму 483,55грн., №НОМЕР_4 на суму 617,39грн.,
№НОМЕР_5. на суму 507,67грн., а всього на суму 2145,60грн. на відпуск товару.

Позивач посилається на оплату
відповідачем товару по видатковій накладній №НОМЕР_1. на суму 307,09грн. згідно
квитанції до прибуткового касового ордеру №НОМЕР_6. на суму 307,09грн.

Позивач просить стягнути з
відповідача борг по решті видаткових накладних на суму 1838,51грн.

Одержувачем по вказаних накладних
зазначено „СПД ОСОБА_1”, однак в графі „отримав (ла)” у видаткових накладних
№НОМЕР_4 і №НОМЕР_5. вказано прізвище ОСОБА_2, а у видаткових накладних
№НОМЕР_2 і № НОМЕР_3 вказано прізвище ОСОБА_3. При цьому у перелічених
видаткових накладних відсутнє будь-яке посилання на довіреності видані на ім'я
ОСОБА_2, ОСОБА_3. Підписи, які містяться у графі „одержав (ла)” у видаткових
накладних наданих позивачем не підтверджені також печаткою відповідача.

Позивач
стверджує, що товар одержали уповноважені відповідачем особи.

У відповідності до пункту 4 частини
третьої статті 129 Конституції України, та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. При цьому, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування,
не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності зі статті 43
Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у
їх сукупності, і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Як зазначається в частині першій
статі 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно п.2 Інструкції про порядок
реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання
цінностей, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України 16.05.96 року
за №99 та зареєстрована в Мінюсті України 12.06.96 року за №293/1318, товари та
інші товарно-матеріальні цінності відпускаються покупцям або передаються
безоплатно тільки за довіреністю одержувача.

Бланки довіреностей є документами
суворої звітності. Довіреність на одержання цінностей є первинним документом,
що фіксує рішення уповноваженої особи підприємства про уповноваження конкретної
фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість
цінностей.

Відпуск цінностей фізичній особі не
вимагає подання довіреностей у разі, якщо вона особисто одержує цінності від
підприємства за наявності у неї паспорта або іншого документа, що засвідчує
особу, та свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності, дані яких вказуються у документах, якими підприємство, у даній
справі позивач, оформлює відпуск цінностей -видаткові накладні.

У випадку, коли підприємець-фізична
особа доручає найманому працівникові одержувати цінності, то підприємець
повинен надати довіреність, яка оформляється відповідно до діючого
законодавства із зазначенням у ній даних щодо свідоцтва про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності або довіреність з печаткою підприємця
-фізичної особи.

Згідно п.15 Інструкції
відповідальність за недотримання постачальником встановленого порядку відпуску
за довіреністю цінностей покладається на посадових осіб підприємства
-постачальника (позивача у справі), які мають право підписувати первинні документи
на відпуск цінностей.

Згідно ст.8 Закону України “Про
бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” від 16.07.99р. №996
(далі по тексту -Закон №996) відповідальність за організацію бухгалтерського
обліку та забезпечення фіксування здійснення всіх господарських операцій у
первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності
протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник
(власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво
підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону
України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, п.2.4.
Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку
(Мінфін, наказ №88 від 24.05.95 та Мінюст 05.06.95 №168/704) та вищезгаданої
Інструкції, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій,
первинні документи на паперових носіях інформації для надання їм юридичної сили
і доказовості повинні мати обов'язкові реквізити посад, прізвище і підписи
осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції.

З урахуванням вищезазначеного,
господарський суд доходить висновку, що діючим законодавством встановлено певні
засоби доказування щодо первинних документів, які підтверджують відпуск та
отримання товару.

Позивачем, не подано суду доказів
(довіреностей) уповноваження відповідачем інших осіб на отримання у позивача
товару .

З урахуванням вищезазначеного, суд
доходить висновку, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджують
факт отримання відповідачем - суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1.
товару по видаткових накладних № НОМЕР_2, № НОМЕР_3, №НОМЕР_4, №НОМЕР_5., а
тому позовні вимоги позивача є безпідставні і задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 11, 655 Цивільного
кодексу України, ст. 3, 128 Господарського кодексу України, ст.ст. 8, 9 Закону
України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”,
Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей, ст.ст.32, 33, 34, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В
:

У позові
відмовити.

Суддя                                                                                                    Н.Ю.Книш

Рішення підписано 10.09.07р.

Суддя
Н.Ю.Книш