СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"06"
липня 2007 р.                                                                              Справа  № 19/192

За позовом ОСОБА_1

до відповідача Спільне
українсько-чеське підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю
"РСТ України"

про зобов'язання провести
незалежну аудиторську перевірку по результатах діяльності товариства за 2006
рік та 1-й квартал 2007 року, зобов'язання внести в повістку дня та розглянути
питання про виділення частки майна

Суддя  Тимошенко О.М.

Представники:

Від позивача  : представник  не з'явився

Від відповідача : представник
Загривий М.М.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду Рівненської області з позовом про зобов'язання відповідача провести
незалежну аудиторську перевірку по результатах діяльності товариства за 2006
рік та 1-й квартал 2007 року, а також зобов'язати дирекцію СП ТзОВ "РСТ
Україна" внести в повістку дня та розглянути питання про виділення частки майна,
пропорційно статутного внеску позивача одночасно із розглядом питання про вихід
із товариства на найближчих загальних зборах. В судовому засіданні 22.05.2007
року позовні вимоги підтримав.

На слухання справи 06.07.2007 року
представник позивача не з'явився, однак надіслав клопотання про відкладення
розгляду справи в зв'язку з сімейними обставинами. Дане клопотання судом до
уваги не прийнято зважаючи на закінчення двохмісячного розгляду спору, а також
на ту обставину, що явка сторін обов'язковою не визнавалась і витребовувались
лише додаткові документи. Відтак позивач не був позбавлений права направити
додаткові документи по пошті.

Заява позивача про забезпечення
позову шляхом призупинення питання про його вихід із складу учасників
товариства до вирішення справи в суді, а також накладення арешту на все рухоме
та нерухоме майно, що належить СП ТзОВ "РСТ Україна", судом залишена
без задоволення з огляду на те, що позивачем не доведено та документально не
підтверджено можливість утруднення чи невиконання рішення суду.

Відповідач у відзиві на позов проти
вимог заперечив, мотивуючи тим, що товариством жодним чином не порушено прав
позивача як учасника товариства та не створюються перешкоди для виділення
частки його майна в стутному фонді. Просить в позові відмовити.

Статті
20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених
статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання
складено відповідно до статті 811 ГПК України.

Заслухавши у відкритому судовому
засіданні пояснення представників сторін, вивчивши подані ними письмові докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позивачу в позові слід
відмовити.

Суд виходив з такого.

ОСОБА_1 є учасником спільного
українсько-чеського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю
"РСТ Україна" про що зазначено у Статуті товариства.

Відповідно до заяви від 09 січня
2007 року, посвідченої приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального
округу ОСОБА_2, ОСОБА_1 прийнято рішення про вихід зі складу учасників  спільного українсько-чеського підприємства
Товариство з обмеженою відповідальністю "РСТ Україна". Одночасно у
даній заяві позивач просить видати належну йому частку майном та грошовими
коштами у відповідності до чинного законодавства.

Відповідно до повідомлення про
проведення зборів учасників спільного українсько-чеського підприємства
Товариство з обмеженою відповідальністю "РСТ Україна" № 118 від
28.03.2007 року, у зв'язку із поданням заяви гр. ОСОБА_1. про вихід із складу
учасників товариства, призначено збори учасників на 30 квітня 2007 року об
11:00 год. На порядок денний, крім іншого, винесено питання про надання згоди
на вихід громадянина ОСОБА_1 із складу учасників СП ТзОВ "РСТ
Україна".

Зважаючи на прийняте рішення,
11.04.2007 року позивач направив на ім'я в.о. генерального директора ТзОВ СП
"РСТ Україна" Вознюка С.П. факсограму слідуючого змісту:

"У зв'язку з підготовкою на
розгляд зборів Учасників товариства СП "РСТ Україна" питання про мій
вихід зі складу Учасників товариства, та визначення частини, яка мені належить,
прошу забезпечити можливість для проведення незалежного аудиту
фінансово-бухгалтерської та господарської діяльності підприємства за 2000 -
2007 роки.

Аудит буде проводитись з 16 по 22
квітня 2007 року на території офісу СП "РСТ Україна" по вул.
Дубенській, 37".

У відповідь, листом від 13.04.2007
року № 160-21 товариством відмовлено у проведенні такої аудиторської перевірки
та вказано, що питання про вихід із складу Товариства на даний момент не
розглядалось загальними зборами товариства, а визначення частки майна не є
предметом наступних загальних зборів, окрім того, частина майна, яке належить
гр. ОСОБА_1. як співвласнику товариства визначена Статутом і не потребує
аудиторського підтвердження. При цьому зазначено, що виплата вартості частини
майна, пропорційно частці гр. ОСОБА_1. у Статутному фонді, у разі прийняття
позитивного рішення Загальними зборами засновників товариства про вихід із
складу засновників, буде проведена згідно чинного законодавства.

Зазначену відповідь позивач вважає
порушенням його прав як учасника товариства.

Відповідно до ч. 2 ст. 148
Цивільного кодексу України учасник, який виходить із товариства з обмеженою
відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його
частці у статутному капіталі товариства. Порядок і спосіб визначення вартості
частини майна, що пропорційна частці учасника у статутному фонді, а також
порядок і строки її виплати встановлюються статутом і законом.

За умовами п. 4.5 Статуту спільного
українсько-чеського підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю
"РСТ Україна" у разі виходу учасника з Товариства йому сплачується
вартість частини майна Товариства, пропорційна його частці в статутному фонді.
Виплата проводиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з
Товариства в термін до 12 місяців з дня виходу. За вимогою учасника та за
згодою зборів учасників Товариства частка учасника, який виходить з Товариства,
повертається йому повністю або частково у натуральній формі. Аналогічні
положення викладені у ст. 54 Закону України " Про господарські товариства".

Таким чином виплата належної гр.
ОСОБА_1. частки в статутному фонді СП ТзОВ "РСТ Україна", буде
здійснюватися після затвердження звіту за 2007 рік, так як заяву про вихід із
складу учасників подано позивачем у 2007 році. Тому вимога про проведення аудиторської
перевірки по результатах діяльності товариства за 2006 рік та 1-й квартал 2007
року в зв'язку з виходом із складу учасників є недоцільною.

Окрім того, на замовлення СП ТзОВ
"РСТ Україна" (за рішенням зборів від 09.02.2007 р.) була проведена
аудиторська перевірка фінансово-господарської діяльності товариства за
2004-2006 роки та зроблено висновок про достовірність фінансової звітності
станом на 31.12.2006 року. Про дану обставину свідчить укладений 20.02.2007
року між СП ТзОВ "РСТ Україна" та ТзОВ аудиторська фірма
"Укрінвестаудит" договір по виконанню аудиторських послуг, Акт
прийому-здачі виконаних робіт від 26.04.2007 р. та висновок аудитора. Складений
висновок аудитора був предметом розгляду на зборах учасників товариства
30.04.2007 року.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 146 Цивільного
кодексу України для здійснення контролю за фінансовою діяльністю товариства з
обмеженою відповідальністю згідно з рішенням його загальних зборів, а також в
інших випадках, встановлених статутом товариства і законом, може призначатися аудиторська
перевірка. Порядок проведення аудиторських перевірок діяльності та звітності
товариства з обмеженою відповідальністю встановлюється статутом товариства і
законом.

На вимогу будь-кого із учасників
товариства може бути проведено аудиторську перевірку річної фінансової
звітності товариства із залученням професійного аудитора, не пов'язаного
майновими інтересами з товариством чи з його учасниками.

З викладеного вбачається, що
учасник має право вимагати проведення аудиторської перевірки фінансової звітності
товариства за рік, в той час як позивач просить зобов'язати дирекцію товариства
провести перевірку діяльності за 2006 рік та 1-й квартал 2007 року і тим більше
згідно листа від 11.04.2007 р. за період з 2000 року по 2007 рік. Таким чином
вимога позивача не відповідає встановленим законодавством нормам.

Пунктом 9.3 Статуту товариства визначено, що
періодичність, порядок скликання та проведення зборів учасників визначається
діючим законодавством України та затвердженими зборами учасників правилами процедури.

Статтями 60, 61 Закону України
"Про господарські товариства" передбачено, що збори учасників
товариства з обмеженою відповідальністю скликаються не рідше двох разів на рік,
якщо інше не передбачено установчими документами. Будь-хто з учасників товариства
з обмеженою відповідальністю вправі вимагати розгляду питання на зборах
учасників за умови, що воно було ним поставлено не пізніш як за 25 днів до
початку зборів.

Як вбачається з поданих матеріалів
збори учасників товариства було призначено на 30.04.2007 року. Вимогу про
внесення на порядок денний зборів учасників питання щодо виділення частки майна
позивач у встановлений строк не направляв. Відтак право позивача на внесення на
розгляд питання про виділення частки майна товариством не порушено. Останній не
позбавлений права вимагати розгляду даного питання на найближчих зборах
товариства.

З урахуванням вищевикладеного
позивачу в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Витрати по сплаті
держмита та витрати по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню
судового процесу, у разі такої сплати, на підставі ст.49 ГПК України,
покладаються на позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у
разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного
строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно зі статтею 91
Господарського процесуального кодексу України, сторона у справі, не згідна із
рішенням суду має право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне
подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили.
Апеляційна скарга або подання подається через місцевий господарський суд, який
розглянув справу.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 49,  811, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                              Тимошенко О.М.

Повний
текст рішення підписано "27" липня 2007 р.