ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.02.07                                                                                               Справа №9/287/06-7/292/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Акімовій Т.М.

За участю представників:

позивача: Матюха А.В. дов. №б/н  від 01.08.06р.

відповідача: Карасьов В.О. голова правління, Мороз О.М. дов. б/н від 18.12.06р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства Камянсько-Дніпровське підприємство “Сортнасіннєовоч” м. Камянка-Дніпровська Запорізької обл.

на рішення господарського суду  Запорізької області  від 13.12.2007р. по справі №9/287/06-7/292/06

за позовом: Кам’янсько - Дніпровської міжрайонної державної насіннєвої інспекції Запорізької області м. Кам’янка - Дніпровська, Запорізької обл.

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства “ Кам’янсько - Дніпровського підприємства “Сортнасіннєовоч”, м. Кам’янка - Дніпровська Запорізької обл.

про стягнення суми

встановив:

Рішенням  господарського суду Запорізької області від 13.12.2007р. у справі №9/287/06-7/292/06 (суддя Кутіщєва Н.С.) позовні вимоги  Кам’янсько – Дніпровської міжрайонної державної насіннєвої інспекції Запорізької області задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства “ Кам’янсько - Дніпровське підприємство “Сортнасіннєовоч” м. Кам’янка -Дніпровська Запорізької області на  користь позивача 4173грн.62коп. основного боргу,  102грн.00коп.- витрат на державне мито і 118 грн.00 коп. - витрат  на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі знаходились в договірних відносинах на проведення аналізів насіння сільськогосподарських культур за договором від 01.09.2002р. № 1. На виконання зазначеного договору позивач виконав для відповідача послуги по проведенню аналізу насіння сільгоспкультур на загальну суму 4173 грн., що підтверджено актами виконаних роботів, копії яких додані до матеріалів справи. Надані до суду документи в сукупності суд оцінив як наявність між сторонами господарських відносин, що породили взаємні обов’язки.

Посилаючись на ст.ст. 4, 42 ЦК УРСР, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.530 Цивільного кодексу України суд визнав законними та обґрунтованими вимоги позивача в  сумі 4173грн.62коп. основного боргу, 102грн.00коп. держмита і 118грн.00коп. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та присудив їх до стягнення.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду ВАТ “ Кам’янсько – Дніпровське підприємство “Сортнасіннєовоч” звернулось з апеляційною скаргою.

Заявник вважає, що рішення суду було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим є необґрунтованим, а тому  підлягає скасуванню .

Зокрема зазначає, що судом не вірно визнані встановленими обставини, які мають значення для справи, але в суді не були  доведені. До того ж, на думку заявника, висновки суду, викладені у рішенні місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи. Погоджуючись з кваліфікацією правовідносин сторін, наданою судом, як такими, що виникли з договору  №1 від 01.09.2002р. відповідач вказує на порушення зобов’язань зі сторони позивача , що полягають в неякісному виконанні ним робіт по проведенню аналізів. З вини позивача, вказує заявник, ним були понесені збитки у вигляді оплати за проведення повторного аналізу та списання насіння, яке на думку позивача не могло бути реалізоване.

Крім того, заявник вважає, що позивачем пропущено загальних трьохрічний строк позовної давності,  передбачений ст.71 ЦК УРСР та ст.257 ЦК України, оскільки строк позовної давності на звернення позивача до суду слід відліковувати з врахуванням  гарантійного листа відповідача від 05.10.2002р. № 64, в якому вказано, що позивачем направлявся рахунок на оплату виконаних робіт №40/48 від 18.09.2002 р.

За вказаних обставин просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 13.12.2006р. по справі № 9/287/06-7/292/06 та припинити провадження у справі.

Апеляційна скарга Кам’янсько - Дніпровської міжрайонної державної насіннєвої інспекції Запорізької області прийнята до розгляду та призначена слуханням на 22.02.2007р.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду від 21.02.2007р. за № 544 розгляд справи передано колегії суддів у складі: головуючий – Коробка Н.Д. (доповідач), суддів : Радченко О.П., Шевченко Т.М.

В судовому засіданні відповідач підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач  у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, рішення господарського суду вважає таким, що прийняте при повному з’ясуванні фактичних обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За згодою представників сторін засідання суду апеляційної інстанції закінчено 22.02.2007р. оголошенням вступної та резолютивної частин постанови.

Відповідно до ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення  в апеляційному порядку, користується правами наданими суду  першої інстанції.

Згідно зі ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи  апеляційний господарський суд за наявними  у справі  і додатково поданими доказами  повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обгрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши  матеріали справи та проаналізувавши на  підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права  при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів  приходить до висновку про скасування судового акту , виходячи з наступного.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком господарського суду, що правовідношення сторін врегульовано договором №1 від 01.09.2002 р., оскільки зазначений договір не має всіх істотних умов необхідних для договору підряду. Зокрема в ньому відсутні такі умови як: предмет договору ( не узгоджено насіння яких сільгоспкультур буде проводитись аналіз), його кількість та ціна ( хоча і є посилання на розцінки встановлені наказом Міністерства аграрної політики України і  Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України №240/257 від 23.08.02р.

Згідно ст.4 Цивільного кодексу України ( в редакції 1963р.) цивільні права та обов’язки виникають із підстав, передбачених законодавством України, а також із дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов’язки. Згідно з цим цивільні права і обов’язки виникають в тому числі внаслідок дій громадян і організацій. А статтею 41тогож кодексу передбачено, що угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків. Згідно з підписаними сторонами актами здачі - прийняття виконаних робіт від 01.09.2002 року №37, від 16.09.2002року №38,від01.09.2002року № 39 позивач виконав для відповідача роботи з проведення аналізу сільськогосподарських культур на загальну суму 4173 грн.62 коп., а відповідач мав оплатити вартість робіт.

Відповідно до ст. 151 ЦК України, який діяв на той час, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди за всіма істотними умовами.

Оцінюючи акти виконаних робіт (виходячи з їх змісту), в яких зазначено найменування виконаних робіт, їх кількість, ціна та сума,  колегія суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що на підставі виконаних робіт між сторонами виникли зобов’язальні відносини.

Свої зобов’язання позивач виконав, але відповідач вартість виконаних робіт не сплатив.

Згідно Прикінцевим та перехідним положенням Цивільного кодексу України та Прикінцевим положенням Господарського кодексу України, які набрали чинності з 01.01.2004 року щодо цивільних  та відповідно господарських відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним та  Господарським кодексами України, положення цих кодексів застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ними чинності.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, згідно якій цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також  із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічні приписи містяться в ст. 526 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 530 ЦК України в разі невизначеності строку виконання зобов’язання воно підлягає виконанню в семиденний строк від дня пред’явлення вимоги виконання  зобов’язання кредитором, якщо обов’язок негайного виконання не витікає з договору або актів цивільного законодавства.

На сплату виконаних робіт позивачем виставлявся рахунок від 18.09.02р. № 40/48.  Факт направлення зазначеного рахунку відповідачу позивач визнає, що відображено в протоколі засідання суду апеляційної інстанції. Крім того, це підтверджено копією листа відповідача № 64 (лист справи 11). Як було встановлено в судовому засіданні інших правовідносин сторони не мають.

Цивільний кодекс України не містить чіткого визначення форми вимоги, в якій кредитор може вимагати виконання зобов’язання. Колегія суддів вважає, що вимога про сплату виконаних робіт шляхом направлення рахунку позивачем на їх сплату це також вимога в розумінні ст.530 ЦК України.

Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення свого права (ст.261 ЦК України). Таким чином, одержавши в жовтні 2002 року відповідь на вимогу про сплату рахунку виконаних робіт (лист відповідача № 64) позивач вже на той час знав, що його право на отримання від відповідача вартості виконаних робіт порушено.

Відповідно до ст. 257 ЦК загальна позовна давність встановлюється в три роки.

Згідно ст.267 ЦК України сплив строку позовної давності до пред’явлення позову, про застосування якої заявлено відповідачем по справі, є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає причину пропуску строку позовної давності поважною, порушене право підлягає захисту. При досліджені наявності у позивача поважних причин пропуску строку позовної давності такі причини позивач назвати не зміг. Отже, мотиви пропуску строку позовної , які можуть бути визнані судом поважними відсутні.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, позивач не довів наявність поважних причин пропуску строку позовної давності в позові слід відмовити.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати  покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.101, п.2.ст.103, п.4.ст.104, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Кам’янсько - Дніпровське міжрайонне державне підприємство “Сортнасіннєовоч” задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від  13.12.2006р. у справі №9/287/06-7/292/06 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова оформлена і підписана відповідно до ст.84 ГПК України 26.02.2007р.