КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2007                                                                                           № 05-6-25/223

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Мартюк А.І.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Поповіченко О.М. (дов. № 39 від 27.02.2007 р.)

від відповідача - Калусенко В.В. (дов. № 20/5-4-117 від 14.03.2007 р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції  у Солом'янському районі м. Києва

на рішення Господарського суду м.Києва від 29.03.2007

у справі № 05-6-25/223

за позовом                               Державної податкової інспекції  у Солом'янському районі м. Києва

до                                                   Міністерства промислової політики України

про                                                  стягнення 62580913,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 29.03.2007 р. у справі № 05-6-25/223 у прийнятті позовної заяви Державної податкової інспекції у Солом’янському районі міста Києва до Міністерства промислової політики України про стягнення 62580913,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ДПІ у Солом’янському районі міста Києва подала апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу скасувати  та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення аналогічні тим, що викладені в апеляційній скарзі, інших доводів для скасування ухвали місцевого суду не надано.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу  Господарського суду міста Києва – без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши всі доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, ухвалу суду, колегією встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва  від 29.03.2007р. у справі  №05-6-25/223, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України, відмовлено позивачу, у прийнятті позовної заяви, оскільки спір не підвідомчій господарським судам.

Відповідно до положень ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо:  заява не підлягає розгляду в господарських судах України;  у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, є справа зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав або є рішення цих органів з такого спору;  позов подано до підприємства, організації, які ліквідовано.

З 1 вересня 2005р. набрав чинності прийнятий Верховною Радою України Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.6 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення”, до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до ГПК України 1991р., вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. При цьому підсудність таких справ визначається ГПК України.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Бюджетного кодексу України у разі невиконання юридичними особами своїх зобов'язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов'язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Відповідно до п. 30 ст. 2 Бюджетного кодексу України органи стягнення - податкові, митні та інші державні органи, яким відповідно до закону надано право стягнення до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших надходжень.

Згідно з положеннями ст. 21 Закону України  “Про Державний Бюджет України на 2007 рік” органи державної податкової служби України є органами стягнення заборгованості юридичних осіб перед державою за бюджетними позичками.

Твердження апелянта, що правовідносини носять господарський характер, оскільки вони пов’язують сторін угод, засновані на принципах диспозитивності, рівності сторін, та жодна зі сторін не здійснювала управлінські адміністративні функції по відношенню до іншої в контексті зазначених угод судова колегія вважає необґрунтованим, з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача бюджетної заборгованості в розмірі 62580913,00 грн. Вказана заборгованість виникла в результаті неповернення відповідачем бюджетної позички.

Оскільки, ДПІ у Солом’янському районі міста Києва є суб’єктом владних повноважень, позивач має право звертатися з даним позовом до окружного адміністративного суду в порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено позивачу у прийнятті позовної заяви.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі м. Києва залишити  без задоволення, а ухвалу  Господарського суду м. Києва від 29.03.2007р. у справі  №05-6-25/223- без змін.

Головуючий суддя

Судді

16.07.07 (відправлено)