ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.09.2007                                                                                       Справа  № 12/176

Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши матеріали справи

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача - 1 агропромислово –торгового підприємства „Бобовище”,                   с. Бобовище Мукачівського району

до відповідача - 2 малого приватного підприємства „Слива”, с. Череївці Мукачівського району

про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 757,33 грн.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –Дубовий І. Б.., (представник за довіреністю  від 03.01.2007 року)

Від відповідача - 1  –Біль Я. Р., (представник за до дорученням № 156 від 12.09.2007 року)

Від відповідача - 2  –не викликався (явка на розсуд сторін)

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Закарпатській області, м. Ужгород до відповідача - 1 агропромислово –торгового підприємства „Бобовище”, с. Бобовище Мукачівського району до відповідача - 2 малого приватного підприємства „Слива”, с. Череївці Мукачівського району про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 757,33 грн.

Представникам позивача та відповідача - 1 роз’яснені права і обов’язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи.

Відповідач –1 надіслав суду письмову заяву (вих. № 151 від 04.09.2007 року) про те, що відповідач –2 сплатив суму боргу по орендній платі в розмірі 757,33 грн., про що ствердив копією платіжного доручення № 359 від 29.08.2007 року.

За таких обставин провадження у справі в цій частині позову підлягає припиненню відповідно п.1-1 ст. 80 ГПК України у зв’язку з відсутністю предмету спору, поклавши відшкодування судових витрат на відповідача - 2 за змістом ст. 49 та Роз’яснення Президії ВАСУ від 26.06.95. № 01-8/453 «Про деякі питання практики застосування окремих норм чинного законодавства при вирішені спорів», оскільки врегулювання спору в цій частині позову відбулося  після порушення провадження у справі.

Окрім цього, згідно ст. 771 ЦК України, ст. 10, 24 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” від 10.04.1992 року № 2269-XII орендоване майно страхується орендарем на користь того учасника договору оренди, який бере на себе ризик випадкової загибелі чи пошкодження об’єкта оренди. Таким чином, відповідно до п.5.5 договору оренди відповідач –2, зобов’язаний протягом місяця після укладення договору застрахувати орендоване майно не менше ніж на його балансову вартість, на користь орендодавця як сторони, що несе ризик випадкової загибелі та надати орендодавцю і позивачу копію страхового полісу, яку він не надав, чим не виконав договір оренди, ч. ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, ст. 286 ГК України та ст. ст.18, 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна”.

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість господарської діяльності сторін, обставин, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача - 2 з огляду його вини у виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”; Методикою розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затв. Постановою Кабінету України від 04.10.1995 року № 786, Положенням про регіональне відділення Фонду державного майна України, затв. Постановою Кабінету Міністрів України № 412 від 15.06.1994 року, ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 75; 82 –84; 115; 116; Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.   Позов задоволити  частково.

2. Стягнути з малого приватного підприємства „Слива” (с. Череївці Мукачівського району, вул. Миру, 42; код 413895):

- на користь державного бюджету України суму 102 (сто дві грн.) державного мита із зарахуванням по коду бюджетної класифікації 22090200, символ звітності банку 095. Видати наказ.

- на користь державного бюджету м. Ужгорода (р/р 0002, банк одержувача ГУДКУ у Закарпатській області, МФО 812016, код ОКПО 22108040, код бюджетної класифікації 22050000, символ звітності 259) суму 118 (сто вісімнадцять грн.) витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3. Зобов’язати мале приватне підприємство „Слива” застрахувати орендоване майно в обсязі його балансової вартості на користь агропромислово –торгового підприємства „Бобовище” та надати Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Закарпатській області відповідні докази щодо виконання цього (копію страхового полісу з платіжним дорученням про сплату страхового внеску).

4. В решті позову –провадження у справі припинити.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.