ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.07                                                                                        Справа №  10/401/07

Суддя   Алейникова Т.Г.

За позовом : ВАТ “Павлоградвугілля”, м. Павлоград Дніпропетровської області

До відповідача : ВАТ “Дніпроенерго”,  м. Запоріжжя

про  стягнення суми 1 874 454, 01 грн.

Суддя    Алейникова Т.Г.

Представники:

Від позивача:     Шеремета Т.і. дов. від 28.12.06р.

Від відповідача: Наливайко І.А.  дов. від 29.12.06р.

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення.

Розглядається позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за поставлене вугілля в сумі  1 874 454,01 грн. за Договором від 11.01.2002 р.  №37-ДПО/24

Відповідач позов не визнає у повному обсязі і вважає позовні вимоги неправомірними та безпідставними в зв’язку з нижченаведеним:

11.01.2002 р.  між ВАТ “Дніпроенерго” та ТОВ „Вугілля-Південь”  було укладено договір №37-ДПО/24,  згідно умов якого Постачальник виконував постачання вугільної продукції у обсягах та в терміни згідно наведеної в п.1.1 договору таблиці, а одержувач зобов’язався прийняти та оплатити вартість одержаного вугілля.

Згідно акту звірки взаємних розрахунків за вугільну продукцію між ТОВ „Вугілля-Південь” та ВАТ „Дніпроенерго” за період з 03.12.2002 р. по 01.01.2003 р. станом на 01.01.2003 р. заборгованість ВАТ Дніпроенерго” за вищевказаним договором склала 5 557 927,89 грн.

За період з травня 2003 р. по серпень 2003 р. ВАТ „Дніпроенерго” було сплачено вугілля на суму 3 683 473,88 грн. , залишок заборгованості склав 1 874 454,01  грн.

Відповідно до п. 4.6 договору оплата  фактично одержаного палива здійснюється грошовими коштами за узгодженням сторін або іншими формами розрахунків згідно з додатковими угодами на протязі 30 банківських днів з моменту підписання акта звірки на поставку.

Останній акт звірки на поставку між ВАТ „Дніпроенерго” та ТОВ „Вугілля-Південь”, в якому відображено суму, яка залишилася несплаченою за поставлене вугілля  у 2002 р. та 2003 р. на суму 2 204 717,74 грн. (1 874 454,01 грн. –заборгованість за 2002 р., 330 263,73 –заборгованість за 2003 р.), було складено та підписано  09.09.2003 р.

24.10.2003 р. ТОВ „Вугілля-Південь” на адресу ВАТ „Дніпроенерго” було направлено повідомлення про уступку права вимоги за договором №37-ДПО/24 від 11.01.2002 р. на суму 1 992 775,06 грн.(що складається з 1 874 454,01 грн. –заборгованість за поставлене у 2002 р. вугілля, 118 321,05 грн. –заборгованість за поставлене у 2003 р. вугілля), у зв’язку з чим ця сума підлягала сплаті новому кредиторові –ДВАТ „Павлоградвуглезбут”.  Цього ж дня ДВАТ „Павлоградвуглезбут” було направлено й регресну вимогу до ВАТ „Дніпроенерго”.

Згідно зі ст. 256 ЦКУ позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1, 5 ст. 261 ЦКУ передбачено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права чи про особу, котра його порушила. За зобов’язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З огляду на зміст п.4.6 договору, перебіг позовної давності по стягненню  заборгованості, у разі її не сплати протягом 30 банківських днів,  починається з 31 банківського дня з моменту  підписання акту звірки на поставку, тобто строк позовної давності по стягненню заборгованості за поставлене вугілля у 2002 р. сплив ще 22.10.2006 р.

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін в зобов’язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності , тобто укладення 24.10.2003 р. між ТОВ „Вугілля-Південь” та ДВАТ „Павлоградвуглезбут” ДП ДХК „Павлоградвугілля” договору про уступку вимоги №ПД-10 не змінює ні порядку обчислення, ні перебігу строку позовної давності. Крім того, відповідно до п.1.1 вищезазначеного договору новий кредитор приймає на себе право вимоги, належне первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором № 37-ДПО/24 від 11.01.2002 р., тобто тим самим приймає  усі умови основного договору, згідно якого саме акти звірки на поставку  та рахунки за поставлене паливо є підставою для проведення розрахунків.

З огляду на вищенаведене, у  зв’язку з тим, що позивач  не приймав заходів щодо стягнення заборгованості  у розмірі 1 874 454,01 грн., строк позовної давності по стягненню цієї заборгованості  сплив, та вона була списана у бухгалтерському обліку.

Твердження позивача щодо підписання актів звірки і тим самим підтвердження суми заборгованості за договором №ПД-10 від 24.10.03 р.  на думку відповідача не можуть бути прийняти до уваги, так як акт звірки бухгалтерів є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а наявність чи відсутність будь-яких зобов'язань сторін підтверджується первинними документами - договором, накладними, рахунками тощо. Правильність такого висновку підтверджена судовою практикою Вищого господарського суду України/Постанова від 22.07.2003 року  у справі № 21/308 „Використання актів звірки у судовій практиці”.

Згідно з Законом України  «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ –це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Тому, акт звірки взаємних розрахунків є документом, який підтверджує факт знаходження в бухгалтерському обліку певних даних щодо обставин, які склалися у певний період, виходячи з проведених фінансових операцій. Виходячи з наведеного, підписаний акт звірки тільки відображає дані бухгалтерського обліку у ситуації, яка склалася з вищезазначеним контрагентом  та фактично не може бути підставою для встановлення юридичного факту відносно наявності заборгованості. Крім того, сторони самі  у преамбулі актів звірки від 07.12.2005 р., 13.02.2006 р., 07.05.2007 р.  підтвердили, що „ними  здійснена звірка взаємних розрахунків” і  при звірці встановлено, що за договором уступки права вимоги рахується (відображена у бухгалтерському обліку) визначена сума заборгованості, що підтверджує і сам  позивач у позовній заяві, вказавши, що заборгованість „обліковувалась на балансі відповідача”. Сам факт поставки за умовами договору було відображено у акті звірки на поставку, і саме він є підставою для проведення розрахунків і від дати його підписання, а не від дати підписання акту звірки взаємних розрахунків, рахується строк оплати та, як наслідок,  перебіг строку позовної давності.

Вищезазначені акти звірки були підписані тільки головним бухгалтером ВАТ „Дніпроенерго”,  який не є першим керівником підприємства, що ще раз підтверджує,  що акти звірки є тільки документами, по яким звіряється бухгалтерський облік операцій, проявом внутрішньої волі підприємства щодо звіряння бухгалтерського обліку операцій.

У ст. 161 ЦК України передбачено, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору. Підписання акту звірки не є додатковою угодою до договору, не є його зміною щодо продовження строків розрахунків, і не є вчиненням дії, що підтверджує визнання боргу або іншого зобов’язання, у розумінні ст.264 ЦК України.  А отже, не може переривати перебіг позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд встановив:

Між ВАТ  «Дніпроенерго»та ТОВ «Вугілля-Південь” був укладений договір №37-ДПО/24  від 11 січня 2002 року з терміном дії в редакції додаткової угоди  № 22 від 27 лютого 2004 року до 31 грудня 2004 р., а стосовно виконання взаємних фінансових зобов’язань - до повного їх виконання сторонами. Договір вважається виконаним після завершення всіх розрахунків між сторонами.

Згідно п.1.1 Постачальник на умовах передбачених Договором, виконує постачання вугільної продукції у обсягах та в терміни згідно з наведеною таблицею та в подальшому - додаткових угод.

На виконання умов договору та додаткових угод  товариством «Вугілля-Південь»була відвантажена вугільна продукція марки ГСШ-013.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.4.6 Договору оплата за фактично одержане паливо здійснюється грошовими коштами за узгодженням сторін або іншими формами розрахунків згідно з додатковими угодами на протязі 30 банківських  діб з моменту підписання акта звірки на поставку.

Згідно п.3.11 Договору в редакції додаткової угоди № 9-А від 11.10.02р. «Постачальник»і «Одержувач»складають і підписують проміжний акт звіряння на постачання в поточному місяці за станом на  10 та 25 число поточного місяця.

В грудні місяці 2002 року  за період з 05.12.02р.по 11.12.02р. Постачальник відвантажив на  адресу Відповідача  вугілля марки ГСШ-013 в кількості 12 390 тони на  суму  2 354 406,20 грн., що підтверджується залізничними квитанціями та актом приймання  твердого палива по кількості та якості  № 435 від 16.12.2002р.,  посвідченнями якості  та рахунками, а саме:

№ 1720 рахунок № 1009 від 09.12.02р. на суму 13 682,23 грн.,

№ 1007 рахунок № 1007 від 08.12.02р. на суму 422 889,17 грн.,

№ № 1724,1728 рахунок № 1008 від 09.12.02р. на суму 362 018,71 грн.,

№ 1729 рахунок № 1010 від 10.12.02р. на суму 14 424,29 грн.,

№ 1012 рахунок № 1012 від 11.12.02р. на суму 423 862,82 грн.,

№ 1005 рахунок № 1005 від 07.12.02р. на суму 1 117 528,98 грн.

ВАТ «Дніпроенерго»  провело оплату за поставлене вугілля частково на суму 361 631,14 грн.. Залишок оплати за поставлене вугілля   складає 1 992 775,06 грн.

Між ТОВ «Вугілля-Південь»(Первісний Кредитор) та ДВАТ «Павлоградвуглезбут»ДП ДХК  «Павлоградвугілля»(Новий кредитор) 24.10.03 року був укладений  договір  про уступку вимоги  № ПД-10 з терміном дії згідно з п.7.1 до повного  виконання сторонами своїх зобов’язань.

Згідно п.1.1 вказаного договору Первісний  Кредитор уступає, а Новий Кредитор приймає на себе право вимоги, належне Первісному Кредиторові  по договору № 37-ДПО/24  від 11 січня 2002 року.

Пунктом 2.1 передбачено, що  уступка права вимоги,  за зобов’язанням Боржника від Первісного Кредитора до Нового Кредитора визначена Сторонами в сумі 1 992 775,06 грн.

У відповідності з п.5.2 договору  ТОВ «Вугілля-Південь» повідомило  ВАТ «Дніпроенерго» про уступку вимоги  листом за № 24/10 від 24 жовтня 2003 року .

Вказана сума обліковувалась  у  балансі Відповідача , як заборгованість перед ВАТ «Павлоградвугілля , про що свідчать акти звіряння між сторонами від 07 грудня 2005 року станом на 01.12.2005 року , від 16 січня 2006року станом на 01.12.2005року , від 13 лютого станом на 01.02.2006р.

Відповідачем  був направлений на адресу Позивача лист № 24/417 від 19.01.2007 року згідно якого Відповідач підтвердив , що  частково  погашає  заборгованість на суму 118 321,05 грн. по договору № ПД-10 від 24.10.03 року  шляхом проведення заліку  у відповідності  із Законом України № 2711-IV, та  підтвердив вказану дію про визнання боргу   актом звіряння взаємних розрахунків від 07.05.2007 року  станом на 01.05.2007 р.

Позивач звернувся до Відповідача  з вимогою № 4-8/3927 від 25.05.07р. про погашення   заборгованості в сумі 1 874 454,01 грн. з проханням погасити її до 07.06.07р. На момент розгляду справи   борг  відповідачем не погашений.

На виконання Указу Президента України № 185/2003 від 03.03.03р. „Про заходи щодо роздержавлення ВАТ „ДХК ”Павлоградвугілля”, наказу ФДМ України № 1948 від 03.11.03р. „Про приєднання дочірніх підприємств до ВАТ ДХК ”Павлоградвугілля” проведена реорганізація шляхом приєднання дочірніх підприємств до холдингової компанії та створення на їх базі філій. Правонаступником всіх прав і обов’язків дочірніх підприємств в т. ч. і ДВАТ  «Павлоградвуглезбут»являється ВАТ „ДХК „Павлоградвугілля”.

25.10.2004 р були зареєстровані зміни до установчих документів ВАТ «ДХК»Павлоградвугілля , згідно з якими змінилася назва підприємства на  ВАТ «Павлоградвугілля». У зв’язку із вищевикладеним позивач просить стягнути з відповідача  заборгованість за поставлене вугілля в сумі  1 874 454,01 грн. за Договором від 11.01.2002 р.  №37-ДПО/24.

Заперечення відповідача суд до уваги не приймає, т.я. вони спростовуються наданими документами.

Вимоги позивача засновані на законі, Договорі № 37-ДПО/24 від 11.01.2002 р.  та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Державне мито і витрати на ІТЗ судового процесу відносяться на позивача.

Керуючись ст. 49, 82, 84 ГПК України,   суд

Вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ВАТ “Дніпроенерго”,  м. Запоріжжя 69006,м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, 20, р/р 5031 в  Запорізькому  центральному відділенні  Промінвестбанку  в м. Запоріжжя, МФО 313355,

на користь ВАТ “Павлоградвугілля”, м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400  м. Павлоград , Дніпропетровська обл., вул.Леніна,76, р/р № 917 у Павлоградському відділенні Промінвестбанку, МФО 305556, , 1 874 454,01 грн. заборгованості, 18 744, 54 грн. витрат по держмиту, 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Видати наказ.

Суддя                                                        Алейникова Т.Г.

Рішення підписане 18.07.07р.