донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

20.08.2007 р.
справа №9/40пн

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Алєєвої  І.В.

суддів

Величко  Н.Л. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:

(за первісним
позовом):ОСОБА_2-довіреність НОМЕР_1 від 05.02.07, ОСОБА_3 - довіреність від
20.07.07р.,

від відповідача:
від третьої особи:

Косенчук В.Ю. - довіреність б/н
від 26.02.07р.,  не з"явився  від Донецького міського управління
земельних ресурсів: Хотлубей О.Л.- довіреність

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Куйбишевське" м.Донецьк

на рішення (ухвалу)
господарського суду

Донецької області

від

21.06.2007 року (підписане
22.06.07р.)

по справі

№9/40пн (Марченко О.А.)

за позовом

Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Київ

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Куйбишевське" м.Донецьк

про

усунення перешкод у користуванні
земельною ділянкою

за зустрічним позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Куйбишевське" м.Донецьк

до

Суб"єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 м.Київ

про

встановлення земельного сервитуту
на безоплатне користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, Суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 м. Київ, звернувся до  господарського  суду Донецької області з позовом до
відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк,
про усунення перешкод з боку відповідача у законному праві позивача
користуватись земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на
праві оренди та про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю
„Куйбишевське” м.Донецьк, демонтувати ворота та пандус, а також прибрати
незаконно збудований проїм у будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

За письмовими уточненнями до
позовних вимог від 21.03.2007р. позивач просив суд зобов'язати відповідача
усунути перешкоди у законному праві позивача користуватись земельною ділянкою
за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на праві оренди, визнати право Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.Київ, користуватись
земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_2 від 27.12.2005р., визнати, що
Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк порушує право
позивача користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_2 від
27.12.2005р., зобов'язати відповідача встановити тверді земельні межі,
зобов'язати відповідача демонтувати пандус, як спосіб для відновлення стану
земельної ділянки до порушення Земельного законодавства, зобов'язати відповідача
демонтувати ворота, як гарантія того, що права позивача землекористувача не
будуть порушуватись на даний момент та у майбутньому, а також зобов'язати
відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку (див.т.1, л.с.
128-132).

За додатковими поясненнями до
позовної заяви від 02.04.2007р. позивач просив суд визнати його право
користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_2 від
27.12.2005р., визнати, що ТОВ „Куйбишевське” м.Донецьк порушує право позивача
користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_2 від
27.12.2005р., зобов'язати відповідача (за первісним позовом) демонтувати пандус
та ворота, заборонити відповідачу та орендарям на праві оренди з ТОВ
„Куйбишевське” заїзд, проїзд, парковку та зупинку транспортних засобів
керівників, співробітників та клієнтів, заборонити відповідачу та орендарям на
праві оренди з ТОВ „Куйбишевське” здійснювати миття автомобілів на земельній
ділянці позивача (див. 9арк.,  2т.
справи).

За останніми уточненнями до
позовних вимог від 16.06.2007р. (т.2, л.с.80) позивач просив суд визнати його
право користуватись земельною ділянкою згідно договору оренди НОМЕР_2 від
27.12.2005р.; прийняти рішення про усунення перешкод відповідачем законному
праву позивача користуватись належною йому на праві оренди земельною ділянкою,
яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з боку відповідача (за первісним позовом)
шляхом заборони останньому та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське”
заїжджати, проїжджати, паркувати та зупиняти транспортні засоби керівників,
співробітників та клієнтів на орендованій позивачем земельній ділянці;
заборонити відповідачу та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське”
здійснювати розвантажувально-навантажувальні роботи на орендованій позивачем
земельній ділянці; зобов'язати відповідача демонтувати пандус розміром 5,10 х
3,80 м, який примикає до будівлі магазину „Valmi” за адресою: АДРЕСА_2 та
частково знаходиться на земельній ділянці, орендованій позивачем розміром 4,10
х 3,8; зобов'язати відповідача демонтувати ворота, як гарантія дотримання прав
позивача, як землекористувача (див. 80 арк., 2 т.справи).

Ухвалою від 21.03.2007р.
господарський суд Донецької області залучив до участі у справі третю особу, яка
не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство
з обмеженою відповідальністю „Валми автомотив” м.Донецьк.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк, звернулось 03.04.2007р. до
господарського суду Донецької області із зустрічною позовною заявою до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.Київ про встановлення
земельного сервітуту ТОВ „Куйбишевське” на безоплатне користування земельною
ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_3), що полягає у праві проїзду до будівлі
магазину, праві зупинки транспортних засобів біля будівлі магазину, праві
здійснення заїзду до існуючих воріт через спеціально облаштований в'їзд
розміром 5,10 м на 3,80 м та праві здійснювати інші дії, необхідні для
обслуговування будівлі магазину, що належить ТОВ „Куйбишевське”.

Рішенням господарського суду Донецької області від
21.06.07р. по справі № 9/40пн позовні вимоги Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.Київ до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк були задоволені частково.

Було зобов'язано ТОВ „Куйбишевське”
м.Донецьк усунути перешкоди у законному праві Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 користуватись належною йому на праві оренди
земельною ділянкою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з боку Товариства з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк, шляхом заборони ТОВ „Куйбишевське”
м.Донецьк та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське” заїжджати,
проїжджати, паркувати та зупиняти транспортні засоби керівників, співробітників
та клієнтів на орендованій позивачем (за первісним позовом) земельній ділянці.

Було заборонено ТОВ „Куйбишевське”
м.Донецьк та орендарям на праві оренди з ТОВ „Куйбишевське” здійснювати
розвантажувально-навантажувальні роботи на орендованій позивачем (за первісним
позовом) земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Було зобов'язано ТОВ „Куйбишевське”
м.Донецьк демонтувати пандус розміром 5,10 х 3,80 м, який примикає до будівлі
магазину „Valmi” за адресою: АДРЕСА_2, та який частково знаходиться на
земельній ділянці, орендованій позивачем (за первісним позовом) за адресою:
АДРЕСА_1 в частині розміром 4,10 х 3,8 м.

В іншій частині первісного позову
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.Київ було
відмовлено.

У зустрічному позові Товариства з
обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк до Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.Київ про встановлення земельного сервітуту
ТОВ „Куйбишевське” на безоплатне користування земельною ділянкою (кадастровий
номер НОМЕР_3), що полягає  вправі
проїзду до будівлі магазину, вправі зупинки транспортних засобів біля будівлі
магазину, праві здійснення заїзду до існуючих воріт через спеціально об
лаштований в'їзд розміром 5,10 м на 3,80 м та праві здійснювати інші дії,
необхідні для обслуговування будівлі магазину, що належить ТОВ „Куйбишевське”
було відмовлено.

Відповідач за первісним позовом,
Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк, з рішенням
місцевого господарського суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду Донецької області по справі № 9/40пн  від 21.06.07р. скасувати та прийняти нове
рішення, яким у  задоволенні позовних
вимог за первісним позовом відмовити в повному обсязі, а зустрічний позов ТОВ
„Куйбишевське” м. Донецьк про встановлення земельного сервітуту задовольнити.

Скаржник вважає, що рішення суду
першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме ст.96
Земельного кодексу України, ст.ст. 1, 14 Закону України „Про планування і
забудову територій”, ст.18 Закону України „Про автомобільні дороги”, при цьому
висновки суду не відповідають обставинам справи.

Так, заявник апеляційної скарг
наполягає на тому, що висновки суду щодо самовільного будівництва з боку ТОВ
„Куйбишевське”  пандусу, який частково (розміром
4,10м на 3,80м) розташований на ділянці, орендованій позивачем, не відповідають
дійсності, так як позивачем (за первісним позовом) не був належним чином
доведений факт самовільного будівництва зазначеного пандусу, а судом не було
встановлено коли саме і ким був облаштований зазначений пандус. За змістом
документів, на які робив посилання суд першої інстанції не вбачається про
будівництва пандуса саме відповідачем (за первісним позовом) та взагалі не
визначено час побудови. Скаржник наполягає на тому, що ворота та облаштований
в'їзд до приміщення (пандус) існують протягом 10 років, ТОВ „Куйбишевське”
набуло їх разом з приміщенням і вони існували і у 2003р. -на момент укладання
договору оренди нежитлового приміщення № 1 АРФ між відповідачем за первісним
позовом та ТОВ „Валмі Авто мотив”, і у 2005р. -на момент укладання договору
оренди земельної ділянки позивачем за первісним позовом.

Крім зазначеного, заявник
апеляційної скарги звертає увагу, що суд в своєму рішенні, визнавши право
позивача за первісним позовом користуватись орендованою ним земельною ділянкою,
взагалі не врахував інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені. В
підтвердження своїх доводів посилається на ч.1 ст.96 Земельного кодексу
України, п.6.1 Договору оренди № 6264 від 27.12.05р., ст.1, ч.3 ст.14 Закону
України „Про планування і забудову територій”, ст.18 Закону України „Про
автомобільні дороги” та зазначає, що доступ до будівлі магазину ТОВ
„Куйбишевське” м.Донецьк та проїзд транспорту із товаром до складу магазину
можливий тільки через частину земельної ділянки, право користування якою надано
СПД ОСОБА_1.

Крім зазначеного, скаржник вважає,
що суд першої інстанції невірно застосував положення Цивільного кодексу
України, а саме ст.ст. 402-404 та Земельного кодесу України (ст.ст.98-100), що
стосуються підстав та порядку встановлення земельних сервітутів.

Відповідач за первісним позовом
звертає увагу в апеляційній скарзі на ті обставини, що будівля магазину за
адресою: АДРЕСА_2, що належить ТОВ „Куйбишевське”, включає в себе приміщення
торгівельного залу та складу із вбудованими воротами та спеціально облаштованим
в'їздом (пандусом), через які до приміщення потрапляють транспортні засоби з
товаром, який розвантажується у складі, без чого функціонування магазину
неможливе. Доступ до будівлі магазину ТОВ „Куйбишевське” та проїзд транспорту
із товаром до складу можливий тільки через земельну ділянку, право користування
якою надано позивачу за первісним позовом, що обумовлює, на думку скаржника,
необхідність встановлення зазначеного земельного сервітуту.

Стосовно висновку суду щодо
відсутності у позивача за зустрічним позовом законного права власності на
земельну ділянку площею 564,2 кв.м., на якій розташована будівля магазину ТОВ
„Куйбишевське” або права користування нею, скаржник зазначає, що у 2000р. ТОВ
„Куйбишевське” було створено в порядку реорганізації виробничо-комерційного
акціонерного товариства закритого типу „Куйбишевське” та, відповідно до
Статуту, є правонаступником ВК АТЗТ „Куйбишевське”, у зв'язку з чим до позивача
за зустрічним позовом перейшло право власності на майно ВК АТЗТ „Куйбишевське”,
в т.ч. на будівлю магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, загальною
площею 564,2кв.м. Скаржник зазначає, що відповідно до ч.1 ст.30, ст.67
Земельного кодексу України від 18.12.1990р., що був чинним на момент переходу
права власності на будівлю магазину, до нього перейшло і право власності на
земельну ділянку, на якій розмішений зазначений магазин. В підтвердження своїх
доводів посилається також на ч.2 ст.377 діючого Цивільного кодексу України та
наполягає на тому, що ТОВ „Куйбишевське” на сьогоднішній день є законним
користувачем земельної ділянки, на якій розміщена будівля магазину, розміри
якої визначаються відповідно до меж будівлі магазину, відображених у технічному
паспорті.

Апелянт наполягає також на тому, що
суд першої інстанції невірно застосував положення ст.125 Земельного кодексу
України, так як зазначена норма не може бути застосована до ТОВ „Куйбишевське”,
оскільки набуття ним права власності на зазначену земельну ділянку відбулось
внаслідок отримання права власності на будівлю, що розташована на цій земельній
ділянці, цільове призначення якої після переходу права власності на будівлю не
змінювалось. Дії, необхідні для набуття права користування земельною ділянкою,
визначені у ст.125 Земельного кодексу України, були вчинені попереднім
власником будівлі.

Скаржник робить посилання на довідку
Донецького міського управління земельних ресурсів № Ю-7553/2003 про грошову
оцінку земельної ділянки, в якій користувачем земельної ділянки (кадастровий
номер НОМЕР_4) є ТОВ „Куйбишевське”, яке щомісяця сплачує земельний податок за
користування вказаною земельною ділянкою (див.20 арк., 2т.справи).

Заявник апеляційної скарги звертає
також увагу на наявність суперечливостей в оскарженому рішенні місцевого
господарського суду від 21.06.07р., та зазначає, що встановивши безспірне право
власності ТОВ „Куйбишевське” на будівлю магазину № 22, розташованого за
адресою: АДРЕСА_2, суд одночасно дійшов висновку, що ТОВ „Куйбишевське” не має
законного права власності або права користування на земельну ділянку площею
564,2кв.м., на якій розташована будівля магазину відповідача (за первісним
позовом).

З огляду на наведене відповідач за
первісним позовом вважає, що суд першої інстанції не застосував положення
ст.377 Цивільного кодексу України, невірно застосував положення ст.125
Земельного кодексу України, що призвело до прийняття неправильного рішення.

Крім зазначеного, скаржник вважає, що
висновки суду щодо порядку встановлення земельного сервітуту суперечать діючому
законодавству та зазначає, що ні в діючому Земельному кодексі ні в діючому
Цивільному кодексі не передбачено чіткої поетапної процедури встановлення
земельного сервітуту, при цьому жодна норма чинного законодавства не обумовлює
можливість звернення до суду з позовом про встановлення земельного сервітуту
лише після звернення до землевласника або землекористувача з пропозицією
укласти зазначений договір. При цьому скаржник звертає увагу на неможливість про
встановлення земельного сервітуту між сторонами в порядку мирного урегулювання.

Позивач за первісним позовом,
ОСОБА_1 м. Київ, у відзиві на апеляційну скаргу та письмових доповненнях до
відзиву на апеляційну скаргу від 13.08.07р. доводи скаржника відхилив, рішення
місцевого господарського суду вважає законним та обґрунтованим, прийнятим
відповідно до вимог діючого законодавства та таким, що не підлягає скасуванню з
підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Представник третьої особи, Товариства
з обмеженою відповідальністю „Валми автомотив” м.Донецьк,  в судове засідання не з'явився, письмових
пояснень по суті спору суду не представив.

Фіксація судового процесу
здійснювалась за допомогою технічних засобів відповідно до ст. 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

За розпорядженням першого
заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 09.07.07р.
для розгляду апеляційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк на
ріщення господарського суду Донецької області від 21.06.07р. (підписане
22.06.07р.) по справі № 9/40пн призначена колегію суддів у складі: судді
Алєєвої І.В. (головуючий), судді М”ясищева А.М., судді Шевкової Т.А.

За розпорядженням першого
заступника голови Донецького апеляційного господарського суду від 23.07.07р. у
зв'язку з відпусткою судді М”ясищева А.М. та
виходом із відпустки судді Величко Н.Л., для розгляду апеляційної скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк по справі №
9/40пн була змінена та призначена колегія суддів у складі: судді Алєєвої І.В.
(головуючий), судді Величко Н.Л., судді Шевкової Т.А.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, Донецький апеляційний господарський
суд  встановив.

Згідно договору купівлі-продажу
приміщення від 20.12.2002р. Колективне підприємство „Хід” м.Донецьк продало, а
приватний підприємець ОСОБА_1 м. Київ (позивач за первісним позовом) купив
приміщення філіалу магазину №1 загальною площею 304,4 м2, розташоване у будинку
АДРЕСА_1.

На підставі рішення Виконавчого
комітету Донецької міської ради №552/6 від 16.11.2005р. приватному підприємцю
ОСОБА_1 було передано в оренду із земель житлової та громадської забудови
Донецької міської ради земельну ділянку загальною площею 0,1014га (кадастровий
номер НОМЕР_3) строком на 5 років для експлуатації існуючої будівлі магазину по
вул.Куйбишева, 98 у Куйбишевському районі. Між Виконавчим комітетом Донецької
міської ради та позивачем (за первісним позовом) був укладений договір оренди вказаної
земельної ділянки НОМЕР_2 від 27.12.2005р.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції, враховуючи
приписи ст.ст.125, 126, 152 Земельного кодексу України, правомірно зазначив, що
право позивача (за первісним позовом) користуватись спірною земельною ділянкою
згідно договору оренди НОМЕР_2 від 27.12.2005р. є безспірним і відповідачем (за
первісним позовом) не оспорюється, внаслідок чого дійшов обґрунтованого
висновку стосовно недоведення суду факту порушення існуючого права, що зумовило
правомірну відмову у задоволенні позовних вимог приватного підприємця ОСОБА_1 в
частині визнання його права користуватись вказаною земельною ділянкою.

Що стосується іншої частини
задоволених позовних вимог колегія суддів Донецького апеляційного
господарського суду, перевіривши матеріали справи на предмет повноти
встановлення обставин справи, правильності застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у
судовому засіданні представників сторін, дійшла висновку про наявність підстав
для часткового скасування рішення господарського суду Донецької області в цій
частині з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено місцевим господарським судом, Донецьким регіональним відділенням
Фонду державного майна України було видано свідоцтво про власність від
06.05.1994р. №243 на підставі договору купівлі-продажу №160 від 15.12.1993р.
Орендному торговельно-виробничому підприємству „Куйбишевське” м. Донецьк, до
якого, в тому числі, перейшло право власності на будівлю магазину за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 564,2 кв.м.

Відповідач за первісним позовом,
Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк, було створено
шляхом реорганізації виробничо-комерційного акціонерного товариства закритого
типу „Куйбишевське” та, відповідно до Статуту, є його правонаступником.

Відповідно до технічного паспорту
та експлікації до нього, які були виготовлені Комунальним підприємством Бюро
технічної інвентаризації м.Донецька 18.12.2000р., власником магазину площею
566,1 м2, по АДРЕСА_2 є Товариство з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”
м.Донецьк.

Відповідно до технічного паспорту
та експлікації до нього, виготовлених 08.12.2006р., власником магазину №22
площею 564,2 м2 по АДРЕСА_2 є також Товариство з обмеженою відповідальністю
„Куйбишевське” м.Донецьк.

З огляду на наведене, суд першої
інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що право власності відповідача (за
первісним позовом) на магазин по АДРЕСА_2 є безспірним та підтверджується
представленими сторонами матеріалами справи.

Але, зробивши такий висновок, суд
першої інстанції безпідставно в повному обсязі відмовив у задоволенні
зустрічних позовних  вимог в частині
встановлення земельного сервітуту ТОВ „Куйбишевське” на безоплатне користування
земельною ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_3), що полягає у праві проїзду до
будівлі магазину, праві зупинки транспортних засобів біля будівлі магазину, в
праві здійснення заїзду транспортних засобів до існуючих воріт та праві
здійснювати інші дії, необхідні для обслуговування будівлі магазину, що
належить ТОВ „Куйбишевське” з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю
„Валмі автомотив” орендує у відповідача (за первісним позовом) приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2. На час розгляду справи за адресою: АДРЕСА_2
знаходиться магазин „Valmi”, який здійснює свою торгівельну діяльність.

Як встановлено судом першої інстанції
під час розгляду спору, бокова частина будівлі вказаного магазину з пройомом та
воротами прилягає до межі земельної ділянки позивача.

Відповідач (за первісним позовом)
посилається на той факт, що доступ до будівлі магазину ТОВ „Куйбишевське” та
проїзд транспорту з товаром до складу цього магазину можливий тільки через
земельну ділянку, право користування якою надано первісному позивачу.

Згідно ч.1 ст.98 Земельного кодексу
України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача
земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою
земельною ділянкою (ділянками). Встановлення земельного сервітуту не веде до
позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний
сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Підставами встановлення земельного
сервітуту згідно з ч.2 ст.100 Земельного кодексу України, є договір або рішення
суду.

За приписами ч.1 ст.401 Цивільного
кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене
щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або
іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути
задоволені іншим способом. Сервітут може належати власнику (володільцеві)
сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі
(особистий сервітут).

Відповідно до ч.1 ст.402 Цивільного
кодексу України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом
або рішенням суду.

Частина 1 ст.404 Цивільного кодексу
України встановлює, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим
нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну
ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і
трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Відповідно до ст.99 Земельного
кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати
встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на
велосипеді;

б) право проїзду на транспортному
засобі по наявному шляху;

в) право прокладання та
експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних
комунікацій;

г) право прокладати на свою
земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну
ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї
земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної
водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до
природної водойми;

е) право поїти свою худобу із
природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону
худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному
шляху;

ж) право встановлення будівельних
риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та
споруд;

з) інші земельні сервітути.

Відмовляючи у задоволенні
зустрічних позовних вимог про встановлення земельного сервітуту, суд першої
інстанції зазначив, що положеннями чинного законодавства передбачено виключне
право власника або землекористувача земельної ділянки вимагати встановлення
земельного сервітуту, але судом не було враховані наступні обставини.

Відповідно до приписів ст.377
Цивільного кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх
відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх
обслуговування.

Матеріалами справи підтверджується
та місцевим господарським судом під час розгляду спору встановлено, що право
власності відповідача (за первісним позовом) на магазин по АДРЕСА_2 є
безспірним.

Згідно довідці Донецького міського
управління земельних ресурсів № Ю-7553/2003 про грошову оцінку земельної
ділянки, користувачем земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4), яка межує
зі спірною земельною ділянкою позивача (за первісним позовом) є ТОВ
„Куйбишевське”. Відповідач (за первісним позовом) сплачує земельний податок за
користування вказаною земельною ділянкою.

Таким чином, ТОВ „Куйбишевське” є
фактичним користувачем земельної ділянки (кадастровий номер НОМЕР_4), яка межує
зі спірною земельною ділянкою позивача (за первісним позовом), що також
підтвердив представник Донецького міського управління земельних ресурсів, що
був присутній в засіданні апеляційної інстанції.

За приписами ст.125 Земельного
кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що
посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою,
та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.126 Земельного
кодексу України, право власності на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Представник відповідача (за
первісним позовом) надав апеляційній інстанції докази, які свідчать про його
дії щодо одержання документу, що посвідчує право власності на земельну ділянку,
на якій розташована належна йому на праві власності будівля магазину та зазначив,
що питання стосовно оформлення відповідачем (за первісним позовом) законного
права власності або права користування на земельну ділянку площею 564,2м2, на
якій розташована будівля магазину ТОВ „Куйбишевське”, знаходиться на розгляді у
уповноважених органів виконавчої влади, вирішується тривалий час, але на цей
час ще не вирішено.

При винесенні  судового рішення за зустрічним позовом
місцевим  господарським судом не
враховані приписи ст.ст. 401- 402 Цивільного Кодексу України, частини 1 ст.100
Земельного кодексу України (в редакції Закону України „Про внесення змін та
визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України у
зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України” від 27.04.07р. № 997-У, який
був чинним на момент винесення рішення судом першої інстанції, а саме з
20.06.07р.).

За змістом цих норм, а також
Конституції України, ст.6 Конвенції “Про захист прав людини і основоположних
свобод” від 04.11.1950р., ратифікованої Законом України від 17.07.97р. №
475/97-ВР”,  ТОВ „Куйбишевське” м.
Донецьк не позбавлене права на звернення до суду з позовом про встановлення
земельного сервітуту.

Згідно ч.3 ст.402 Цивільного
кодексу України у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та
про його умови, спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає
встановлення сервітуту.

Враховуючи вищевикладене, а також
ті обставини, що під час розгляду спору в судах як першої так і апеляційної
інстанції сторони не досягли домовленості зі спірного питання   та з огляду на вищенаведені приписи чинного
законодавства України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського
суду дійшла висновку про часткове задоволення зустрічних позовних вимог шляхом
встановлення ТОВ „Куйбишевське” земельного сервітуту, що зумовлює скасування рішення
господарського суду Донецької області в цій частині.

Крім зазначеного, колегія судді
Донецького апеляційного господарського суду зазначає, що рішення суду першої
інстанції прийнято не лише відносно відповідача -ТОВ „Куйбишевське”, а і
відносно невизначеного кола осіб, а саме орендарів на праві оренди з ТОВ
„Куйбишевське”, що є порушенням, оскільки рішення суду прийняте на майбутнє.
З пояснень представника позивача, наданих в засіданні апеляційної інстанції,
вбачається, що на час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції
ТОВ „Валмі автомотив” є єдиним орендарем у відповідача (за первісним позовом)
та орендує у ТОВ „Куйбишевське” будівлю магазину, розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, де знаходиться магазин „Valmi”, який здійснює свою торгівельну
діяльність. Інших орендарів ТОВ „Куйбишевське” на даний час та на час розгляду
спору судом першої  інстанції не має.

В частині позовних вимог за
зустрічним позовом щодо встановлення ТОВ „Куйбишевське” безоплатного земельного
сервітуту щодо права заїзду транспортних засобів до магазину саме через
спеціально об лаштований в”їзд розміром 5,10м на 3,80м” частина зустрічних
позовних вимог підлягає частковому задоволенню щодо встановлення ТОВ
„Куйбишевське” м.Донецьк безоплатного земельного сервітуту на право заїзду
транспортних засобів до магазину. В частині зустрічних позовних вимог  щодовстановлення  безоплатного земельного сервітуту на заїзд
саме через спеціально об лаштований в”їзд розміром 5,10м на 3,80м. зустрічний
позов не підлягає задоволенню та в цій частині судова колегія відовляє в
зустрічному позові.

Що стосується позовних вимог щодо
зобов'язання відповідача (за первісним позовом) демонтувати пандус, судова
колегія зазначає наступне.

З висновку спеціаліста
будівельно-технічних досліджень №2868/23 від 14.06.2007р. вбачається, що
досліджений пандус розташований частково (розміром 3 800 х 4 100 мм) на
території земельної ділянки, яка орендується позивачем (за первісним позовом)
та частково (розміром 3 800 х 1 000 мм) на території земельної ділянки, яка
відноситься до будівлі магазину „Valmi” за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до технічного паспорту
на магазин за адресою: АДРЕСА_2 станом на 18.12.2000р. -пандус та ворота на
плані поверхів громадського будинку відсутні, а як вбачається з технічного
паспорту вказаного магазину станом на 08.12.2006р. -пандус та ворота на плані
поверхів громадського будинку наявні, що підтверджується оригіналами
інвентаризаційних справ, що надавались суду апеляційної інстанції представником
КП „Бюро технічної інвентаризації” м.Донецьк.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що  рішення суду
першої інстанції в частині зобов'язання ТОВ „Куйбишевське” м.Донецьк
демонтувати пандус розміром 5,10 х 3,80 м, який примикає до будівлі магазину
„Valmi” за адресою: АДРЕСА_2, та який частково знаходиться на земельній
ділянці, орендованій позивачем (за первісним позовом) за адресою: АДРЕСА_1, в
частині пандуса розміром 4,10 х 3,8 м. є правомірним і з заявлених підстав
скасуванню не підлягає.

Що стосується вимог позивача (за
первісним позовом) щодо зобов'язання відповідача демонтувати ворота, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає, що господарським судом Донецької області
було  правомірно встановлені та враховані
ті обставини, що ТОВ „Куйбишевське” є власником магазину площею 566,1 м2, по
АДРЕСА_2 (з огляду на матеріали справи), що зумовило обґрунтовану відмову у
задоволенні вимог позивача (за первісним позовом) в цій частині з огляду на те,
що такі вимоги суперечать вимогам чинного законодавства. Крім зазначеного, судова
колегія враховує, що позивач (за первісним позовом) погодився з рішенням
місцевого господарського суду в цій частині.

Враховуючи вищевикладене та
керуючись ст.91-93, ст. 99, ст.101, ст.102, п.2 ст.103,  ч.1 п.1, 3 ст.104 Господарського
процесуального кодексу України, ст.377, ст.ст. 401-404, ст.406 Цивільного
кодексу України, ст.ст.98, 99, ч.1 ст.100, ст.101, 102 Земельного кодексу
України (в редакції Закону України „Про внесення змін та визнання такими, що
втратили чинність деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям
Цивільного кодексу України” від 27.04.07р. № 997-У), ст.6 Конвенції “Про захист
прав людини і основоположних свобод” від 04.11.1950р., ратифікованої Законом
України від 17.07.97р. № 475/97-ВР”, Донецький апеляційний господарський суд

П
О С ТА Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю “Куйбишевське” м.Донецьк на рішення господарського
суду  Донецької області від 21.06.07р.
(підписано 22.06.07р.) по справі № 9/40пн - задовольнити частково.

Рішення  господарського суду Донецької області від
21.06.07р. (підписано 22.06.07р.) по справі № 9/40пн -скасувати частково.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_1 м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське”
м.Донецьк в частині заборони ТОВ „Куйбишевське” м.Донецьк та орендарям на праві
оренди з ТОВ „Куйбишевське” заїжджати, проїжджати, паркувати та зупиняти
транспортні засоби керівників, співробітників та клієнтів на орендованій позивачем
(за первісним позовом) земельній ділянці, здійснювати
розвантажувально-навантажувальні роботи на орендованій позивачем (за первісним
позовом) земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1.

Задовольнити частково зустрічний
позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк до
приватного підприємця ОСОБА_1 м.Київ про встановлення земельного сервітуту ТОВ
„Куйбишевське” на безоплатне користування земельною ділянкою (кадастровий номер
НОМЕР_3), що полягає у праві проїзду до будівлі магазину, праві зупинки
транспортних засобів біля будівлі магазину, в праві здійснення заїзду до
існуючих воріт магазину та праві здійснювати інші дії, необхідні для
обслуговування будівлі магазину, що належить ТОВ „Куйбишевське”.

Встановити Товариству з обмеженою
відповідальністю „Куйбишевське” м.Донецьк земельний сервітут на безоплатне
користування земельною ділянкою (кадастровий номер НОМЕР_3), що полягає у праві
проїзду до будівлі магазину, праві зупинки транспортних засобів біля будівлі
магазину, вправі заїзду транспортних засобів до існуючих воріт магазину та
праві здійснювати інші дії, необхідні для обслуговування будівлі магазину, що
належить ТОВ „Куйбишевське”.

В іншій частині рішення місцевого
господарського суду Донецької області від 21.06.07р.(підписано 22.06.07р.) по
справі № 9/40пн залишити без змін.

Головуючий          І.В.
Алєєва

Судді:          Н.Л.
Величко

Т.А.
Шевкова