СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

03 липня 2007 року
Справа № 2-14/2400-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Чемерічка Олександра Анатолійовича, довіреність №  б/н   від 17.05.07;

відповідача: Алексєєва Вячеслава Володимировича, довіреність №  15   від 02.07.07;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРбуд" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) від 03.04.2007 у справі № 2-14/2400-2007

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Київенергомонтаж" (вул. Лейпцизька, 6,Київ 15,01015)

до           товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРбуд" (вул. Некрасова, 16-20,Сімферополь,95000)

про стягнення 227334,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду АР Крим від 03.04.2007 року у справі № 2-14/2400-2007 позов товариства з обмеженою відповідальністю „Київенергомонтаж” задоволено частково. Суд стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю „СтарБуд” на користь позивача 222334,40 грн. заборгованості, 2273,34 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В інший частині позову провадження у справі припинено.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що наявність заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується укладеним між ними договором про дострокове розірвання Договору субпідряду від 09.09.2005 року № 1081-2005, а також наявними у справі матеріалами. Встановивши, що збоку товариства з обмеженою відповідальністю „СтарБуд” мали місце дії по ухиленню від сплати обумовленої сторонами заборгованості, господарський суд АР Крим прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог. При припиненні провадження у справі в частині стягнення 5000,00 грн., судом першої інстанції було встановлено, що вказана сума була добровільно сплачена відповідачем та предмет спору в межах такої суми відсутній.

Не погодившись з цим судовим актом, товариство з обмеженою відповідальністю „СтарБуд” звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, провадження у справі припинити.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, полягають у тому, що суд першої інстанції неповно дослідив умови укладеного між сторонами у справі договору про дострокове розірвання Договору субпідряду від 09.09.2005 року № 1081-2005 та невірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права. Відповідач вважає, що застосуванню підлягає підпункт 3 пункту 3 статті 1212 Цивільного кодексу України, згідно з яким спірну суму слід вважати такою, яка підлягає поверненню виконаного однією із сторін у зобов’язанні.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 суддю Сотула В.В. замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Повторно розглянувши справу порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю „СтарБуд” не підлягає задоволенню з наступних підстав.

09.09.2005 року між товариством з обмеженою відповідальністю „СтарБуд” –Замовник, та товариством з обмеженою відповідальністю „Київенергомонтаж” –Субпідрядник, був укладений договір субпідряду № 1081-2005, відповідно до пункту 1.1 якого Субпідрядник бере на себе зобов'язання по завданню Замовника виконати монтажні і пусконалагоджувальні роботи внутрішньоплощадкових систем електроосвітлення та електрообладнання блоків А, В, С на об'єкті: готельний комплекс „Гранд-Круїз Готель” на 500 місць за адресою: м. Алушта, вул. Набережна, 24, а Замовник зобов'язується надати Субпідряднику фронт робіт на підставі розробленого Субпідрядником проекту, забезпечити фінансування робіт, прийняти та оплатити виконані роботи.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що загальна вартість договору становить 5680000,00 грн.

30.05.2006 року між сторонами у справі було підписано Угоду про дострокове розірвання Договору субпідряду від 09.09.2005 року № 1081-2005 (а.с.20).

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено зобов'язання Замовника повернути заборгованість Субпідряднику, яка існує на момент розірвання договору у сумі 227334,40 грн. протягом 90 календарних днів (а.с.20).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що факт існування заборгованості за виконані роботи в сумі 227334,40 грн. також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 15.06.2006 року (а.с.21).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено в договорі або законі.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України також встановлено, що якщо у зобов’язанні встановлено строк (дату) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

У даному випадку, сторони погодили обов’язок товариства з обмеженою відповідальністю „СтарБуд” повернути заборгованість, яка існує з його боку на момент розірвання договору протягом 90 календарних днів.

Відповідно до статті 33 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Однак, відповідачем не надано суду належних доказів виконання прийнятого на себе обов’язку щодо сплати суми заборгованості. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а їх задоволення судом першої інстанції є правомірним.

Приймаючи до уваги той факт, що платіжним дорученням № 1162 від 19.03.2007 року відповідач частково перерахував заборгованість за виконані монтажні роботи у сумі 5000,00 грн., господарський суд АР Крим правомірно припинив провадження у справі у частині стягнення вказаної суми на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на той факт, що при укладені сторонами додаткової угоди від 30.05.2007 року зобов’язання між сторонами взагалі припинились, у зв’язку з чим, відсутній предмет спору у даній справі.

Судова колегія вважає такі доводи безпідставними, оскільки фактично між сторонами припинились зобов'язання по щодо виконання монтажних і пусконалагоджувальних робіт, обумовлених договором субпідряду № 1081-2005 від 09.09.2005 року.

Пунктом 3 угоди про дострокове розірвання до договору підряду прямо передбачено, що сума в розмірі 227334,40 грн. є саме заборгованістю, яка існує на момент розірвання договору.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України, за договором    підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Фактичне виконання підрядних робіт підтверджується довідками про вартість виконаних робіт за лютий, березень, квітень та травень 2006 року та акти виконаних підрядних робіт № 1-4 (а.с. 49-60). Тому, суми, які замовник був зобов'язаний оплатити за виконану роботу та не оплатив є саме заборгованістю.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зобов’язання відповідача щодо сплати заборгованості в сумі 227334,40 грн. належним чином не виконувалось, у зв’язку з чим, підстав для його припинення не було. Крім того, часткова сплата суми в розмірі 5000,00 грн. підтверджує фактичне визнання відповідачем факту існування заборгованості в цілому.

На підставі викладеного, оскаржуване рішення господарського суду АР Крим є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103 п.1, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРбуд" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.04.2007 у справі № 2-14/2400-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді