ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 21/127

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Національної телекомпанії України, м. Київ           (далі –НТУ)

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2007

зі справи № 21/127

за позовом  державного підприємства "Запорізький обласний радіотелевізійний передавальний центр", м. Запоріжжя (далі –Запорізький ОРПЦ)

до НТУ

про стягнення 171 208,04 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

Запорізького ОРПЦ –Христича Б.В.,

НТУ –Чоповського Д.П.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Запорізький ОРПЦ звернувся до господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про  стягнення з НТУ: 299 774,79 грн. основного боргу, 1 180, 87 грн. пені та                       6 042, 63 грн. витрат від інфляції, а всього 171 208,04 грн. у зв’язку з невиконанням відповідачем умов державного контракту від 06.06.2006                     № 2/07/559-39 на виконання державного замовлення на розповсюдження (трансляцію) телепрограм, виготовлених для державних потреб, на 2006 рік (далі –Контракт).

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.03.2007 (суддя Шевченко Е.О.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2007 (колегія суддів у складі: суддя                    Моторний О.А. –головуючий, судді Кошіль В.В., Алданова С.О.), позов  задоволено частково; з відповідача стягнуто: 299 774,79 грн. основного боргу, 500 грн. пені, 6 042, 63 грн. інфляційних витрат, 3 063, 17 грн. державного мита і 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; в частині стягнення пені відмовлено на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України). Судові рішення з посиланнями, зокрема, на статті 526, 610 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) і статтю 193 Господарського кодексу України (далі –ГК України) мотивовано необхідністю виконання сторонами своїх зобов’язань за Контрактом.

НТУ звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та доповненнями до неї, в яких просить зазначені рішення та постанову господарських судів скасувати і прийняте нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. В обґрунтування скарги зазначено, що судовими інстанціями невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, не  досліджено об'єктивно та повно наявні у справі докази.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

02.10.2007 надійшла заява про заміну сторони у справі № 21/127, згідно з якою 02.07.2007 Запорізький ОРПЦ реорганізовано у Запорізьку філію Концерну радіомовлення, радіозв’язку та телебачення.

Відповідно до статті 25 ГПК України в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов'язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов'язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

З огляду на викладене Вищий господарський суд України дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеної заяви та здійснення заміни сторони у справі –Запорізького ОРПЦ на його правонаступника –Концерн радіомовлення, радіозв’язку та телебачення в особі Запорізької філії.

Перевіривши на підставі встановлених судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судовими інстанціями у справі встановлено:

- 06.06.2006 Запорізьким ОРПЦ і НТУ укладено Контракт, згідно з умовами якого:

позивач надає НТУ телекомунікаційні послуги на виконання державного замовлення на розповсюдження (трансляцію) телепрограм, вироблених для державних потреб, у межах плану асигнувань із загального фонду Державного бюджету України на 2006 рік (підпункт 1.2 пункту 1 Контракту);

щомісячна оплата здійснюється замовником (НТУ) за фактично відпрацьований час протягом 10-ти банківських днів з дати отримання рахунку, виставленого на підставі узгоджених сторонами актів виконання, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Запорізького ОРПЦ (підпункт 4.7 пункту 4 Контракту);

у випадку невиконання або неналежного виконання грошових зобов’язань з боку НТУ відповідач сплачує Запорізькому ОРПЦ пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу (підпункт 6.4 пункту 6 Контракту);

- відповідно до актів виконання від 25.12.2006 №№ 430/1, 494, 520 та б/н, від 26.12.2006 б/н і акта звірки взаєморозрахунків за 2006 рік у період з 01.08.2006 по 31.12.2006 Запорізьким ОРПЦ надано відповідачеві зазначені у Контракті  послуги на загальну суму 299 774,79 грн.;

- на момент звернення Запорізького  ОРПЦ до суду з позовом НТУ не виконала зобов’язання з оплати вартості наданих позивачем послуг;

- Запорізьким ОРПЦ нараховано пеню в сумі 1 180,87 грн. та                                6 042, 63 грн. інфляційних витрат.

За приписами частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із зазначеною нормою кореспондується й частина перша статті 193 ГК України, відповідно до якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням того, що НТУ не виконала зобов'язання за Контрактом, судові інстанції дійшли вірного висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача 299 774,79 грн. основного боргу.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої і третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Оскільки відповідачем було подано заяву про зменшення розміру пені у зв’язку з недофінансуванням НТУ, господарським судом першої інстанції, з яким погодився і суд апеляційної інстанції, правомірно зменшено розмір пені, що підлягає стягненню з НТУ, до 500 грн.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведений припис ЦК України судові інстанції дійшли вірного висновку щодо необхідності стягнення з відповідача у справі 6 042, 63 грн. інфляційних витрат.

Таким чином, рішення господарського суду міста Києва та постанова Київського апеляційного господарського суду з даної справи відповідають встановленим судовими інстанціями фактичним обставинам, прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями  1119 – 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста Києва від 27.03.2007 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.05.2007 зі справи № 21/127 залишити без змін, а касаційну скаргу Національної телекомпанії України –без задоволення.

Суддя                                                                                                  В. Селіваненко

Суддя                І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                  Б. Львов