ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"31" серпня 2007 р.                                                             Справа №     А18/407-07

м. Київ, вул. Комінтерну, 16

(зал судових засідань №  1)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді А.Ю. Кошика при секретарі   розглянувши матеріали адміністративної справи

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Молочна Компанія"

до  Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (Згурівське відділення)

про      скасування податкового повідомлення - рішення та визнання права позивача на бюджетне відшкодування податку на додану вартість

За участю представників:

Позивач -  Хмара  О.О.

Відповідач -  Тасаєв  К.Х., Молодий І.М., Білошапко Т.Г.

Суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія»(надалі позивач) до Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (Згурівське відділення) (надалі відповідач) про скасування податкового повідомлення–рішення Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (Згурівське відділення) від 20.07.2007р. №/0 та визнання права Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія»на бюджетне відшкодування податку на додану вартість у сумі 1 773 333,00 грн. за 5-й місяць 2007 року.

Провадження в адміністративній справі було відкрите відповідно до ухвали від 06.08.2007 року та призначено справу до розгляду на 21.08.2007 року.

В судовому засіданні 21.08.2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем здійснено нарахування податкового кредиту внаслідок придбання, спорудження (будівництва) основних фондів, а відповідно до підпункту «а»підпункту 7.7.11 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»на бюджетне відшкодування мають право особи, які мали обсяги операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, якщо це витрати на придбання, спорудження (будівництво) основних фондів.

Відповідач проти позову заперечив, в письмових запереченнях посилається на відсутність у позивача права на бюджетне відшкодування, оскільки згідно з підпунктом 7.7.11 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»особа, яка була зареєстрована як платник цього податку менш, як за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування, та/або мала обсяги операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); не провадила діяльність протягом останніх дванадцяти календарних місяців, не має права на бюджетне відшкодування. Відповідач вважає, що  нарахований позивачем  податковий кредит не пов’язаний з придбанням  або спорудженням (будівництвом) основних фондів, оскільки  факт виконаних робіт не доведений,  також відповідач вважає, що реконструкція та добудова не підпадають під дію п.п. 7.7.11 п. 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»як тотожні  поняття придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судом встановлено наступне:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія»04.06.2007року подало до Яготинської МДПІ Київської області (Згурівське відділення)  податкову декларацію за 5-й місяць 2007 року та заяву про бюджетне відшкодування податку на додану вартість в сумі 1 773 333,00 грн.

Свої вимоги щодо бюджетного відшкодування ПДВ позивач обґрунтовує нормою підпункту «а»підпункту 7.7.2. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», якою передбачено: якщо у наступному податковому періоді сума, яка розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 статті 7 вищезгаданого Закону, має від’ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальником таких послуг.

Розрахунок суми ПДВ за 5-й місяць 2007 року, яку позивач зазначив у податковій декларації від 04.06.2007 року для бюджетного відшкодування, було перевірено відповідачем, про що складено акт № 134-2301-34099131 від 20.07.2007 року.

В ході проведеної перевірки порушень в розрахунку суми ПДВ, яка заявлена позивачем для бюджетного відшкодування, відповідачем не виявлено, однак 20.07.2007 року винесено податкове повідомлення–рішення № /0, яким відмовлено позивачу у бюджетному відшкодуванні ПДВ на суму 1 773 333,00 грн. на підставі підпункту 7.7.11 пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»з причин відсутності права на бюджетне відшкодування, так як підприємство мало обсяги оподаткованих операцій за останні 12 місяців менш ніж заявлена сума бюджетного відшкодування.

Позивач, не погоджуючись з висновками контролюючого органу звернувся до суду за захистом своїх прав з вимогою про скасування спірного податкового повідомлення–рішення №/0 від 20.07.2007 року та визнання права позивача на бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 1 773 333,00 грн. за 5-й місяць 2007 року.

Досліджуючи висновки акту перевірки  № 134-2301-34099131 від 20.07.2007 року, суд враховує наступне:

Підпунктом 7.7.11. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що не має права на бюджетне відшкодування особа, яка була зареєстрована як платник цього податку менш, як за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування, та/або мала обсяги операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Отже, нормою підпункту 7.7.11. пункту 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»прямо визначено, що обмеження права на бюджетне відшкодування ПДВ для осіб, які мали обсяги операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування, не розповсюджується на випадки нарахування такими особами податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Одним з основних видів діяльності позивача є розведення великої рогатої худоби. Позивач виконує інвестиційний проект «Створення сучасного молочного комплексу в с.Великий Крупіль Згурівського району Київської області». Виробництво молока в Україні є пріоритетним напрямком розвитку сільського господарства. Позивач за рахунок власних та кредитних коштів проводить реконструкцію корівників та здійснює будівництво молочної ферми, придбаватиме шведське обладнання для зберігання та переробки молока. Заключним етапом виконання проекту є купівля корів (нетелів) не менше 2000 голів. За період, що перевірявся відповідачем, позивачем проводились роботи по реконструкції існуючих нежитлових приміщень корівників з молочним блоком та пункту штучного запліднення з добудовою приміщень для утримання великої рогатої худоби. Нарахування податкового кредиту за 5-й місяць 2007 року було здійснено позивачем внаслідок будівництва та придбання позивачем основних фондів на суму 10 640 000,00 грн. (десять мільйонів шістсот сорок тисяч гривень 00 копійок), з яких ПДВ складає 1 773 333,33 грн. (один мільйон сімсот сімдесят три тисячі триста тридцять три гривні 33 копійок), а саме:

-          Ремонтно-підготовчі роботи згідно договору підряду № 15/06/06 від 15.06.2006р. відповідно до якого позивач сплатив 500 000,00 грн., з яких ПДВ складає 83 333,33 грн. та    6 000 000,00 грн., з яких ПДВ складає 1 000 000,00 грн.;

-          Придбання сільськогосподарського обладнання, згідно договору купівлі-продажу №28/06 від 01.12.2006р., відповідно до якого позивач сплатив  4 140 000,00 грн., з яких ПДВ складає 690 000,00 грн.

В ході розгляду спору, судом встановлено, що  відповідач, заперечуючи право позивача на бюджетне відшкодування, стверджує, що  ремонтно-підготовчі роботи згідно договору підряду № 15/06/06 від 15.06.2006р.  за які сплачено позивачем  6 000 000,00 грн.  не підтверджені актами виконання.  Відповідач  посилається на невідповідність  формування позивачем податкового кредиту за спірним податковими накладними, посилаючись на п.п. 7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», який передбачає, що  датою виникнення права платника податку на податковий кредит є дата здійснення першої з наступних подій:

а) дату списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг);

б) дату отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

При цьому, відповідач вважає, що оскільки позивачем не підтверджений факт  виконання робі,  податкова накладна  не може засвідчувати відповідний факт.

Суд не погоджується з висновками  відповідача, оскільки норма п.п. 7.5 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», визначає дату  виникнення права платника податку на податковий кредит, зокрема, або  дату списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг) , або дату отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг),  при цьому відповідна норма  викладена альтернативно, тому обидві події  є рівносильними і  кожна надає право на податковий кредит в залежності яка з них сталась раніше.

Відповідачем також не враховано, що за п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»податковий кредит –це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів, вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації (пп. 7.4.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»).

Факт сплати  позивачем зі свого банківського рахунку  вартості   замовлених робіт відповідачем не заперечується та не спростовується, в т.ч. факт сплати сум ПДВ в складі такої вартості.

Відповідно до пп. 7.2.3, пп.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість»податкова накладна складається в момент виникнення податкових зобов’язань продавця у двох примірниках і надається покупцю на його вимогу продавцем товарів (робіт, послуг).

Таким чином,  фактично  отримавши  грошові кошти як передплату за  виконання  підрядних робіт, в т.ч.  суми ПДВ,  у продавця (виконавця)    відповідно виникли податкові зобов’язання у зв’язку з чим  і були виписані податкові накладні.

Підпунктом  7.2.3. п.7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»передбачено, що податкова накладна є звітним податковим   документом  і одночасно розрахунковим документом.

Крім того, суд критично оцінює   твердження відповідача, що  нарахований позивачем  податковий кредит не пов’язаний з придбанням  або спорудженням (будівництвом) основних фондів, оскільки  реконструкція та добудова не підпадають під дію п.п. 7.7.11 п. 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»як тотожні  поняття придбання або спорудження (будівництва) основних фондів.

Враховуючи, що реконструкція та добудова   поліпшують якість основних фондів,  збільшують їх вартість, доводять до стану, придатного для використання  в господарській діяльності,   відповідні вкладення безпосередньо пов’язані зі спорудженням основних фондів. До того ж  зазначена норма п.п. 7.7.11 п. 7.7. статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість»не вимагає саме  наявності факту придбання чи спорудження, а передбачає  провадження діяльності, пов’язаної з  придбанням чи спорудженням основних фондів.

Щодо вимоги про визнання права позивача на бюджетне відшкодування, суд зазначає, що  в розумінні ст. 105,  162 КАС України до повноважень адміністративного суду  належить прийняття  іншої постанови, яка б гарантувала  дотримання  і захист  прав свобод та  інтересів  у сфері  публічно-правових відносин від порушень з боку  суб’єктів владних повноважень. При цьому, наведена норма не визначає залежності способу захисті права позивача від   необхідності  законодавчого закріплення  такого способу.

Відповідачем  не враховано, що відповідно до ст. 19 Конституції України  правовий порядок  в Україні  грунтується на  засадах,  відповідно до яких ніхто не може  бути примушений  робитит те,  що не  передбачено законодавством.

Органи державної влади і місцевого самоврядування  зобов'язані діяти  лише на підставі і в межах повноважень та  у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, з огляду на норми  Конституції України  встановлено, що  законодачому регламентуванню підлягає  діяльність державних органів в Україні, які  повинні діяти в межах і у спосіб, що визначені в законі. В ході розгляду спору судом встановлено, що відповідачем порушено закріплений в Конституції України принцип, оскільки необґрунтовано та  протиправно позбавлено позивача закріпленого законодавчо права на податковий  кредит.

В той же час, діяльність   фізичних та  юридичних осіб, а відтак і способи захисту їх прав та інтересів,  не підлягають законодавчому регламентуванню, а  лише можуть бути обмежені у випадках, визначених законодавством.

Таким чином,   обраний позивачем спосіб захисту його права на податковий кредит, як визнання відповідного права  адекватний   порушенню зі сторони відповідача, який заперечує  відповідне право та чинить перешкоди в його реалізації.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України  в адміністративних справах  про протиправність  рішень, дій чи бездіяльності  суб’єкта владних повноважень  обов’язок щодо доказування  правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності  покладається на відповідача,  якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи зазначене вище, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія»до Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (Згурівське відділення) про скасування податкового повідомлення–рішення Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (Згурівське відділення) від 20.07.2007 року № /0 та визнання права товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія»на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на суму 1 773 333,00 грн. за 5-й місяць 2007 року є обґрунтованими і доведеними відповідними доказами, а позовна заява підлягає задоволенню.

Вимоги про присудження судових витрат з державного бюджету позивачем не заявлялись.

Керуючись статтями 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

п о с т а н о в и в :

1.     Позов задовольнити повністю.

2.  Скасувати податкове повідомлення–рішення Яготинської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області (Згурівське відділення) від 20.07.2007 року №/0.

3.          Визнати право Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська Молочна Компанія»на бюджетне відшкодування податку на додану вартість за 5-й місяць 2007 року у сумі 1 773 333,00 грн. (один мільйон сімсот сімдесят три тисячі триста тридцять три гривні 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня її проголошення, якщо заява про апеляційне оскарження постанови не буде подана. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана, в двадцятиденний строк після надання заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя