СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

19 вересня 2007 року
Справа № 2-8/703-2006

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Плута В.М.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

позивача: Леонова Валерія Микитовича (повноваження перевірені), директор приватного підприємства "Феррит";

позивача: Світлицького Дмитра Анатолійовича (довіреність №  43/2   від 07.06.06);

позивача: Івануса Дениса Олександровича, довіреність №  43   від 07.04.06;

відповідача: Шейкіна Олега Миколайовича, довіреність №  72-л   від 02.10.06;

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу дитячого оздоровчого табору "Салют" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя    Чумаченко С.А.) від 11.04.2006 у справі № 2-8/703-2006

за позовом           приватного підприємства "Феррит" (вул. 60 років ВЛКСМ, 24-9,Євпаторія,97400)

до           дитячого оздоровчого табору "Салют" (вул. Маяковського, 10,Євпаторія,97400)

третя особа: Будівельно-виробниче підприємство "Будівельник"  (вул. Аральська, 71/88, к. 233,Сімферополь,95000)

про стягнення 51842,61 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Феррит” звернулось до господарського суду АР Крим з позовом до Дитячого оздоровчого табору „Салют” про стягнення заборгованості в розмірі 51842,61 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору, укладеного між приватним підприємством „Феррит” та Дитячим оздоровчим табором „Салют” було виконано роботи з реконструкції корпусу № 3 на загальну суму 286138,80 грн., яка погашена частково.

Рішенням господарського суду АР Крим від 11.04.2006 року у справі № 2-8/703-2006 позов приватного підприємства „Феррит” задоволено. Суд стягнув з Дитячого оздоровчого табору „Салют” на  користь позивача заборгованість за виконані роботи, індекс інфляції, три відсотки річних, судові витрати, збитки по наданню юридичних послуг – всього на суму 210493,58 грн.

При прийнятті рішення, суд першої інстанції встановив, що між сторонами у справі було укладено договір підряду № 7 від 30.10.2000 року, відповідно до умов якого Дитячий оздоровчий табір „Салют” виступав замовником, а приватне підприємство „Феррит” –підрядником з приводу реконструкції корпусу № 3, котеджів №№ 1, 2 з кошторисною вартістю 435780,00 грн. З метою з`ясування питань, що потребують спеціальних знань, господарським судом АР Крим призначалась експертиза, на підставі висновку якої суд було встановлено фактичний розмір заборгованості. Прийнявши до уваги висновок експерта, норми статей 525, 526 Цивільного кодексу України стосовно належного виконання прийнятого на себе зобов`язання та недопустимості односторонньої відмови від нього, а також норми статей 509, 549, 625 Цивільного кодексу України, які передбачають відповідальність боржника за несвоєчасне виконання зобов`язання, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не  погодившись  з  цим  судовим  актом, Дитячий оздоровчий табір „Салют” звернувся до  Севастопольського  апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову приватного підприємства „Феррит” відмовити.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі полягають у посиланні на неповне дослідження судом першої інстанції фактичних обставин справи, невірне здійснення експертом розрахунку фактичної вартості виконаних робіт, а також на те, що до переліку виконаних робіт безпідставно включено роботи, які взагалі не виконувались. На думку відповідача, наведені вище обставини, а також невірне застосування норм матеріального права призвели до невірного вирішення спору по суті.

Представник позивача у судовому засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.06.2006 року провадження у справі № 2-8/703-2006 було зупинено у зв`язку із призначенням судово-бухгалтерської експертизи. У зв`язку із надходженням на адресу Севастопольського апеляційного господарського суду висновку експерта, ухвалою від 29.08.2007 року провадження у даній справі було поновлено.

З причини зайнятості в іншому судовому засіданні судді Борисової Ю.В., на підставі розпорядження заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено заміну на суддю Гоголя Ю.М.

Третя особа у судове засідання не з'явилась, своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні  не скористалась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України, зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає можливим розглянути справу за відсутності третьої особи за наявними документами в матеріалах справи.

Повторно розглянувши справу у порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судовою колегією встановлено наступне.

30.10.2000 року між Дитячим оздоровчим табором „Салют” – Замовник та приватним підприємством „Феррит” - Підрядник був укладений договір підряду №7. Відповідно до умов договору підрядник здає, а замовник приймає роботу з реконструкції корпусу №3, котеджів №№1,2 кошторисною вартістю 435780,00 грн.

Як вказує позивач, вартість виконаних робіт складає 286138,80 грн., при тому, що замовником фактично оплачено виконану роботу лише в розмірі 237010,00 грн. (відповідно до первісного позову).

Відповідно до уточнень позовних вимог, з рахуванням висновків експертиз, індексу інфляції, трьох  відсотків  річних, судових  витрат, збитків по наданню юридичних послуг ціна позову складає 210493,58 грн.

Вислухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши правильність застосування господарським судом при винесені оскаржуваного рішення норм матеріального і процесуального права та на підставі встановлених фактичних обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга  Дитячого оздоровчого табору „Салют” підлягає задоволенню з наступних  підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Зобов'язання - це заборгованість підприємства, що виникла внаслідок минулих подій і погашення якої в майбутньому, як очікується, приведе до зменшення ресурсів підприємства, що втілюють у собі економічні вигоди.

В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Так, з метою з’ясування наявності або відсутності заборгованості   відповідача, а також з метою встановлення фактичних правовідносин сторін щодо підряду та здійснення у зв’язку з цим сторонами господарських операцій, судом апеляційної інстанції було призначено судово-бухгалтерську  експертизу.

Частиною 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом питання.

Дослідивши  висновок  судового  експерта, судова  колегія  вважає, що експертом зроблено докладний опис проведених досліджень, в результаті досліджень та доказів, наданих сторонами, зроблено висновки і обґрунтовані відповіді на поставлені господарським судом запитання.

Відповідно  до  висновку  судово-бухгалтерської експертизи № 39 від 20.08.2007 року, зробленого ТОВ „Інститут обліку та аудиту”, позивачем виконано будівельні роботи на об’єктах замовника на загальну суму 220936,30 грн. В свою чергу, відповідно до експертного висновку, відповідачем  сплачено  підряднику за  виконані роботи 237010,00 грн.

Експертизою також встановлено, що відповідно до первинних документів заборгованість відповідача перед позивачем за виконані підрядні роботи по корпусу № 3 та котеджам не підтверджується (таблиця №1 висновку).

Крім  того,  судом  встановлено, що  також  підтверджується  висновком  експерта, що будівельні роботи за період травень–липень 2001-2002 року по  котеджам та корпусу № 3 також виконувались третьою особою - СПП „Будівельник”, яким роботи виконано на загальну суму 108450,00 грн.

Приватним підприємством „Феррит” у судовому засіданні апеляційної інстанції було заявлено заперечення на висновок судово-бухгалтерської експертизи № 39 від 20.08.2007 року, зазначено, що перед експертом було поставлено суто правові питання, а також заявлено клопотання про призначення додаткової судово-бухгалтерської експертизи. По суті заявлених заперечень та клопотання судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

У даному випадку, для правильного вирішення спору по суті, у суду виникла необхідність у застосуванні спеціальних знань в галузі бухгалтерського обліку. У зв`язку з цим, на вирішення судово-бухгалтерської експертизи, судом апеляційної інстанції було поставлено наступні запитання: чи підтверджується первинними бухгалтерськими документами (за даними бухгалтерського обліку дитячого оздоровчого табору „Салют”) заборгованість дитячого оздоровчого табору „Салют” перед приватним підприємством "Феррит" за виконані підрядні роботи по корпусу №3 і котеджам ?; яку суму грошових коштів сплатив дитячий оздоровчий табір „Салют” приватному підприємству "Феррит" за виконані підрядні роботи по корпусу № 3 і котеджам?; чи отримувалася за рахунок засобів дитячого оздоровчого табору "Салют" будівельні матеріали для виконання робіт по корпусу № 3 і котеджам ?; чи використовувалися власні будівельні матеріали дитячого оздоровчого табору "Салют" або інші будівельні ресурсі (автомобілі, механізми і т.п.) при виконанні робіт по корпусу № 3 і котеджам? чи здійснювалися господарські операції при виконанні робіт по корпусу № 3 і котеджам між дитячим оздоровчим табором "Салют" та будівельно-виробничим підприємством "Будівельник"?; яку суму грошових коштів сплатив дитячий оздоровчий табір "Салют" підрядчику - будівельно-виробничому підприємству "Будівельник"?; визначити кількість койко-місць, кімнат (номерів) в корпусі № 3?; визначити з якого моменту почав експлуатуватися корпус № 3 (з якого моменту був здійснений перший заїзд відпочиваючих в корпус № 3 і в якій кількості)?.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Для вирішення питання, яке є спірним та у зв`язку з яким призначено експертизу, є необхідність у дослідженні документів, які хоча і містяться у матеріалах справи, однак для належної оцінки яких потрібна спеціальні знання.

Із змісту мотивувальної частини висновку судово-бухгалтерської експертизи № 39 від 20.08.2007 року вбачається, що експертом проведено дослідження документів, які містились у матеріалах справи, надавались додатково на підставі клопотання та являлись бухгалтерськими  документами як позивача, так і відповідача. Тому, судова колегія не може погодитись з доводами позивача про те, що висновок експерта є однобічним та наданими лише на підставі бухгалтерських даних ДОТ „Салют”.

При цьому, судом перед експертом не ставились питання, що стосуються застосування норм матеріального права, оскільки це є неприпустимим. Судовою колегією на вирішення експерта було поставлені запитання про встановлення фактичних обставин щодо взаєморозрахунків між сторонами у справі на підставі бухгалтерських документів та такі запитання не мають правового характеру.

Надаючи оцінку запереченням позивача на висновок судового експерта, судова колегія звертає увагу на те, що експерт Мишур Г.Г. була попереджена про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу заздалегідь неправдивого висновку. Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На відсутності доказів про притягнення експерта за дачу заздалегідь неправдивого висновку, судова колегія також не може погодитись з посиланням позивача про невірне дослідження експертом Мишур Г.Г. документів бухгалтерського обліку та надання невірних висновків.

Тому, суд апеляційної інстанції приймає у якості доказів вказаний висновок судового експерта та на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та наданих сторонами, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані, оскільки у відповідача  відсутня заборгованість перед  позивачем.

Згідно зі статтею 332 Цивільного кодексу УССР (який діяв на момент укладення договору), за договором підряду підрядник зобов'язується виконати на свій ризик певну роботу за завданням замовника з його або своїх матеріалів, а замовник зобов'язується прийняти і оплатити виконану роботу.

Статті 342 та 345 Цивільного кодексу УССР передбачають, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від договору або інших недоліків заявити про них підрядникові без зволікання.  Замовник зобов'язаний оплатити виконану підрядником роботу після здачі всієї роботи, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до статті 334 Цивільного кодексу УССР, на виконання робіт, передбачених договором підряду, складається кошторис.

Судова колегія звертає увагу на Положення „Про підрядні контракти у будівництві України”, затвердженого Науково-технічною радою Міністерства України у справах будівництва і архітектури (Протокол від 15.12.1993 року № 9), згідно з яким договірна ціна визначається сторонами шляхом прямої домовленості або при проведенні тендерних торгів і залежить від складу затрат. Згідно з пунктом 4.4.7 вказаного Положення, зміна договірної ціни оформляється сторонами шляхом укладання додаткових угод.

Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Враховуючи  викладене, судова  колегія  вважає, що при здійсненні підрядних правовідносин сторонами було встановлено вартість всього обсягу   майбутніх робіт –435780,00 грн.  При цьому, фактично підрядчиком виконано будівельні роботи на об’єктах замовника на загальну суму 220936,3 грн., що  підтверджується актами виконаних робіт, підписаних сторонами.

В подальшому, роботи на спірних об’єктах виконувались іншою особою - СПП „Будівельник”, що підтверджується матеріалами справи та вбачається із змісту експертного висновку.

Таким чином, відповідно до актів виконаних робіт, сторони досягли  згоди щодо саме тієї  ціни будівельних робіт, що визначена в актах. При цьому, підрядник зобов’язаний був сплатити за фактично виконані роботи, що також відображено в актах виконаних робіт. На підставі  викладеного, судова  колегія не може прийняти до уваги висновок будівельно-технічної експертизи № 827 від 12.12.2005 року, оскільки сторонами самостійно досягнуто згоду щодо вартості (ціни) виконаних робіт на підставі актів виконаних робіт, підписаних контрагентами.

Судовою  колегією також встановлено, що замовник сплатив  підряднику за виконані роботи 237010,00 грн. Таким чином, Дитячим оздоровчим табором „Салют” було здійснено переплату за виконані роботи, що також підтверджується висновком  експертизи.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення господарського суду АР Крим постановлено при неповному встановленні всіх обставин справи, даний факт призвів до невірного вирішення спору, що являється підставою для скасування   рішення та прийняття нового рішення по суті спору.

Керуючись статтями 101, 103 п.2, 104 ч.1 п.п.1, 4, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну  скаргу Дитячого оздоровчого табору „Салют” задовольнити.

2. Рішення  господарського суду Автономної Республіки Крим від 11 квітня 2006 року у справі №2-8/703-2006 скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. У задоволенні  позову приватного підприємства „Феррит” відмовити.

Головуючий суддя                                                  В.М. Плут

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Н.П. Горошко