ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2007                                                                                   Справа № 32/112-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:   судді Науменко І.М. –доповідач

суддів: Ясир Л.О., Джихур О.В.

при секретарі судового засідання: Прокопець Т.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Чичотка Валерій Валентинович, довіреність №61  від 01.01.06,  представник;

від відповідача: Суденко Ростислав Володимирович, довіреність №3  від 18.12.06,  представник;

від третьої особи: Шарамов Тарас Олександрович, довіреність №б/н  від 21.06.07,  представник;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Приват”, м. Дніпропетровськ   на рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.07р.   у справі № 32/112-07

за позовом            товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Приват”, м. Дніпропетровськ

до              відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра”, м. Київ

третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Олександрія-Хліб”, смт. Приютівка

про  визнання недійсним договору застави

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.07р. у справі № 32/112-07 (суддя Васильєв О.Ю.) в позові відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог та визнання недійсним договору застави.

Не погодившись з рішенням господарського суду від 03.04.07р., позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення, позов задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції не були повно з”ясовані обставини, що мають значення для справи, в зв’язку з чим порушено норми матеріального та процесуального права, а саме суд першої інстанції прийшов до неправомірного висновку про те, що договір застави майнових прав № 011 від 21.11.05р. в частині порядку звернення стягнення на предмет застави (право грошової вимоги) відповідає нормам діючого законодавства, оскільки позивач вказував на невідповідність порядку звернення стягнення на предмет застави.  Також звернення стягнення на заставлене право грошової вимоги передбачають обов’язкову реєстрацію відомостей про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідач в своєму відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, дослідивши матеріали справи, вивчивши апеляційну скаргу вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, 21.11.05 р. між ВАТ КБ “Надра”( банк ) та  ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”                      ( позичальник ) було укладено кредитний договір  № 011, відповідно до умов якої банк надав ,а позичальник отримав кредит  в розмірі 6 412 000,00 грн. строком з 21.11.05 р. по 22.11.05р. із сплатою 9,5 % річних; шляхом перерахування коштів єдиним траншем у день підписання цього договору. Розділом 2 цього кредитного договору визначено, що в якості забезпечення своєчасного повернення  кредиту, сплати відсотків за його користування, а також можливих пені та штрафних санкцій, що витікають з цього договору; позичальник надає банку за договором  застави майнових прав ( з майновим поручителем ) ТОВ “Торговий Дім “Приват”, який є майновим поручителем по зобов’язанням позичальника; передає у заставу банку в якості забезпечення виконання позичальником за даним кредитним договором: майнові права за договором строкового банківського вкладу ( депозиту )  № 798/Д від 21.11.05 р. в сумі 7 124 500,00 грн., оформлений у ВАТ КБ “Надра”.

В той же день - 21.11.05 р. , між ВАТ КБ “Надра”( банк ) та ТОВ “Торговий Дім “Приват”( вкладник ) було укладено договір № 798/Д строкового банківського вкладу    ( депозиту ), відповідно до умов якого вкладник перерахував на свій депозитний рахунок   № 8002 в філії ВАТ КБ “Надра”в м. Олександрії, грошові кошти в сумі 7 124 500,00 грн., строком на 3 дні, дата повернення вкладу –23.11.05 р. ; процентна ставка по вкладу –6% річних .

В той же день - 21.11.05 р., між ВАТ КБ “Надра”(заставодержець ) та ТОВ “Торговий Дім “Приват” ( заставодавець )  було укладено оспорюваний позивачем договір застави майнових прав № 011; відповідно до  умов якого заставодавець в забезпечення виконання зобов’язань  за кредитним договором  передає заставодержателю  в заставу майнові права за договором банківського вкладу, укладений між заставодавцем та боржником. Майнові права, що належать заставодавцю за договором банківського вкладу, оцінюються сторонами в сумі 7 124 500, 00 грн. При цьому в розділі “Визначення термінів”зазначено, що: “кредитний договір”- кредитний договір № 011  від 21.11.05 р. , укладений між ВАТ КБ “Надра”( банк ) та  ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”( позичальник ); “зобов’язання”зобов’язання позичальника по кредитному договору, а саме: повернути 22 .11.05 р. кредит у сумі 6 412 000,00 грн.; сплатити відсотки  за користування кредитними коштами із розрахунку 9,5 % річних; сплатити можливі штрафні санкції ( штраф, пеня ); “позичальник ”ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”; “предмет застави”,”майнові права ”право вимоги, що належить заставодавцю  по договору банківського вкладу; “боржник ” ВАТ КБ “Надра”, яке є боржником за договором банківського вкладу ; “договір банківського вкладу”договір банківського вкладу ( депозиту ) № 798/Д від 21.11.05 р. , укладений між банком та заставодавцем. Відповідно до розділу 4 цього договору застави “Реалізація предмета застави”: у випадку, коли позичальник при настанні строку виконання зобов’язання не виконає його, заставодержатель набуває права вимоги до боржника за договором банківського вкладу ( п.4.1.)

Реалізація предмета застави проводиться шляхом переведення на заставодержателя всіх прав по договору банківського вкладу ( п.4.2.) Цим заставодавець погоджується , що у випадках , передбачених п.п.3.1.1.,3.1.2. цього договору , всі права вимоги до боржника по договору банківського вкладу переходять до заставодержателя ( п.4.3.)

Враховуючи ту обставину , що ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”в строки , передбачені умовами кредитного договору  № 011  від 21.11.05 р. , кредит не повернув ; ВАТ КБ “Надра”23.11.05 р. звернувся до ТОВ “Торговий Дім “Приват”з претензією № 954 , в якій запропонував заставодавцю сплатити заборгованість за кредитом в сумі 6 412 000, грн. та відсотки за користування кредитом –3 384,11 грн., в разі ж не сплати заборгованості , банк зазначив , що зверне стягнення на майно , передане в заставу за договором застави майнових прав № 011 , укладеним 21.11.05 р. , між ВАТ КБ “Надра”(заставодержець ) та ТОВ “Торговий Дім “Приват” ( заставодавець ) .

23.11.05 р. за № 23/11 генеральний директор ТОВ “Торговий Дім “Приват”направив на адресу банку відповідь на претензію № 954 від 23.11.05 р. , в якій зазначив , що враховуючи невиконання позичальником –ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”, зобов’язань за кредитним договором № № 011  від 21.11.05 р.; та укладання 21.11.05 р. між ТОВ  “Торговий Дім “Приват”та ВАТ КБ “Надра”договору застави майнових прав   № 011; просить перерахувати кошти в розмірі  6 412 000, грн. ( розмір основного зобов’язання ) та 3384,11 грн. ( розмір відсотків )  з депозитного рахунку  № 8002 на рахунок ВАТ КБ “Надра”на виконання умов кредитного договору та договору застави майнових прав .В той же день вищезазначені грошові кошти були перераховані на користь ВАТ КБ “Надра”.

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України, господарське   зобов'язання,   що  не  відповідає  вимогам закону,  або вчинено з метою,  яка за відомо  суперечить  інтересам держави  і  суспільства,  або  укладено  учасниками  господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної  правосуб'єктності),  може  бути  на вимогу однієї із сторін  визнано  судом недійсним повністю або в частині. Угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою, тощо .

Не можуть бути прийняті до уваги та бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, твердження позивача про невідповідність умов договору застави щодо іншого , ніж передбачено вимогами Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень”, порядку відступлення заставленого права грошової вимоги за депозитним договором; та не визначенням в договорі застави предмету застави ; оскільки відповідно до приписів ЗУ  “Про заставу”,у  договорі  застави  визначаються  суть,  розмір  та  строк виконання  зобов'язання,  забезпеченого  заставою,  опис  предмета застави,  а також інші умови,  відносно яких за заявою  однієї  із сторін  повинна  бути досягнута угода ( ст.12 ).

Враховуючи ту обставину, що в розділі оспорюваного договору застави майнових прав   № 011 “Визначення термінів”чітко визначені терміни : “кредитний договір”, “зобов’язання”, “позичальник”, “строк ”, “предмет застави”, “майнові права ”, “боржник”, “договір банківського вкладу ”,  та зроблені посилання на відповідні договори ; цього посилання достатньо для визначення суті забезпеченої вимоги та ідентифікації предмета застави ( оскільки застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов’язання згідно зі ст.3 Закону, умови договору застави можуть бути викладені як безпосередньо в тексті цього договору, так і шляхом відсилання до умов договору, з якого виникає основне зобов’язання ,що забезпечується заставою ), а тому вимоги ст.12 Закону України „Про заставу” є виконаними. За таких обставин не можна вважати недійсним договір застави, оскільки опис предмету застави наведений у ньому, не залишає сумніву , що саме є предметом застави. Підтверджується це також тією обставиною,  що заставодавець - ТОВ “Торговий Дім “Приват”, надаючи відповідь на претензію банку, чітко зазначив у ній , що враховуючи невиконання позичальником –ТОВ “Торговий Дім “Олександрія - хліб”, зобов’язань за кредитним договором № № 011  від 21.11.05 р.; та укладання 21.11.05 р. між ТОВ  “Торговий Дім “Приват”та ВАТ КБ “Надра”договору застави майнових прав  № 011; просить перерахувати кошти в розмірі  6 412 000, грн. ( розмір основного зобов’язання ) та 3384,11 грн. ( розмір відсотків )  з депозитного рахунку  № 8002 на рахунок ВАТ КБ “Надра”на виконання умов кредитного договору та договору застави майнових прав .

Згідно до  статті  15  Закону  України “Про заставу”застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом, а застава рухомого майна може бути зареєстрована у Державному реєстрі застав рухомого майна, ведення якого покладено на держателя названого реєстру - Міністерство юстиції України.  Юридичне значення реєстрації застави рухомого майна полягає в тому, що заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (частина п'ята статті 18 Закону). Державна реєстрація застави не є елементом форми угоди про  заставу майна і тому саме лише недотримання вимог нормативних актів стосовно такої реєстрації не може бути підставою для визнання відповідної угоди недійсною; але воно позбавляє заставодержателя права вимагати задоволення його вимог за рахунок заставленого майна, у тому числі й права звернення стягнення на це майно, переважно перед іншими заставодержателями одного й того ж рухомого майна, зареєстрованого в реєстрі. Таким чином приписи Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень”щодо порядку реєстрації обтяження не є обов’язковими для сторін .

Окрім того відповідно до приписів ст.20 цього Закону задоволення вимог із заставленого майна може бути здійснене на підставі договору застави. Навіть якщо договір застави містить умови, які визначають можливість і правовий механізм набуття заставодержателем права власності (повного господарського відання) на заставлене майно, кредитор (заставодержатель) і в цьому разі вправі подати позов про звернення стягнення на заставлене майно.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції, передбачених ст.. 104 Господарського процесуального кодексу України немає.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.04.07р. у справі № 32/112-07  – залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Торговий дім „Приват”, м. Дніпропетровськ –без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                              І.М. Науменко

Суддя                                                                                         Л.О. Ясир

Суддя                                                                                                   О.В. Джихур

З оригіналом згідно

Помічник судді                                        К.С. Лукінова