ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
№ 7/467

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.,
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу
Державного підприємства “Енергокомплекс”

на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 23 березня 2007 року

у справі
№ 7/467

за позовом
Державного підприємства “Енергокомплекс” (далі –Підприємство)

До
Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” (далі –Компанія)

Про
Визнання недійсним окремих умов договору

за участю представників:

позивача: не з’явилися;

відповідача: Єнік Є.В., Щербаков А.А.;

встановив:

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23 березня 2007 року (судді Григорович О.М., Гольцова Л.А., Рябуха В.І.) відмовлено в прийнятті апеляційної скарги Підприємства на ухвалу господарського суду міста Києва від 2 лютого 2007 року.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного господарського суду, Підприємство звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить ухвалу скасувати, як таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки судом колегія суддів встановила, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Припис статті 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, до якого віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 12 Закону України “Про судоустрій України”, згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадку і порядку, передбачених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, Господарський процесуальний кодекс повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках учасник судового процесу має право оскаржити ухвалу суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 2 лютого 2007 року господарським судом м. Києва заяву про відвід судді залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ГПК України, ухвали місцевого господарського суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку у випадках, передбачених Кодексом та Законом України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Оскарження ухвали про залишення без задоволення заяви про відвід судді  в апеляційному порядку Господарським процесуальним кодексом не передбачено, а тому апеляційна скарга на вказану ухвалу не може бути прийнята до розгляду, про що правильно вказано Київським апеляційним господарським судом.

З урахуванням наведеного підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до статті 22 ГПК України, якою закріплені права і обов’язки сторін, сторони зобов’язанні добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи наведене, скаржнику не слід зловживати своїми процесуальними правами і затягувати судовий процес.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

постановив:

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 25 березня 2007 року у справі № 7/467 залишити без змін, а касаційну скаргу Державного підприємства "Енергокомплекс" - без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                     О. Кот

судді:                                                                С. Владимиренко

С.Шевчук