КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2007                                                                                           № 21/649

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

-позивача: Опришко Л.В. (дов. від 21.07.05 № 3106),

Сівенок Ю.В. (дов. від 21.07.05 № 3108),

-відповідача: Ткач Т.М. (дов. від 13.03.07 № 133),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінформ"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007

у справі № 21/649

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Поінт Ком"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "Євроінформ"

про                                                  захист авторського права, заборону дій, що                          порушують авторське право, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної (немайнової) шкоди,

(у справі оголошувалися перерви з 14.05.07 до 06.06.07, з 25.06.07 по04.07.07)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Поінт Ком” (далі – позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінформ” (далі – відповідач) про захист авторського права, заборону дій, що порушують авторське право, стягнення грошової компенсації та відшкодування моральної (немайнової) шкоди в зв’язку з порушенням авторських прав.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем його виключного майнового авторського та суміжного права у зв’язку з відтворенням та розповсюдженням на території України у формі рингтонів та реалтонів оригінального музичного твору “Never Let You Go” (автори тексту – Карен Кавалерян, Ірина Антонін, автор музики – Олександр Луньов, виконавець – Діма Білан) та просить захистити зазначене право шляхом заборони відповідачеві здійснювати відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення музичного твору з текстом “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана (далі – твір) у формі рингтону, реалтону. Крім того, позивач просить заборонити відповідачеві здійснювати відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення твору, зафіксоване у фонограмі, протягом строку дії виключних авторських та суміжних прав позивача на використання відповідного об’єкту авторського та суміжного права, тобто до 27.05.07, стягнувши з відповідача грошову компенсацію за порушення виключного авторського права позивача в сумі 500000грн.., а також компенсацію за завдану моральну (немайнову) шкоду в сумі 100000 гривень.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 14.03.07 позов задоволено частково. Заборонено відповідачеві здійснювати відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення у формі рингтону, реалтону, а також здійснювати відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення згаданого музичного твору, зафіксоване у фонограмі, протягом строку дії виключних авторських та суміжних прав ТОВ “Поінт Ком” на використання відповідного об’єкту авторського права, тобто до 29.05.07. Одночасно з відповідача на користь позивача було стягнуто 200000грн. компенсації за порушення авторського права та відшкодовано 40000грн. моральної (немайнової) шкоди. Крім того, з відповідача до Державного бюджету України стягнуто 24000грн. штрафу та  2 518грн. господарських витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати у зв’язку з неповним з’ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також порушенням норм матеріального права, прийнявши нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів, викладених відповідачем, вважаючи їх безпідставними, та  просить залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду – без змін.

За клопотанням представника відповідача (апелянта), погодженим представником позивача, ухвалою апеляційного суду від 13.06.07 був подовжений строк розгляду апеляційної скарги (частина 4 статті 69 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

На підставі пунктів 1.1, 2.1 Ліцензійного договору від 26.06.06 № МП-26062006/01, укладеного позивачем із Закритим акціонерним товариством “С.Б.А. Мьюзік Паблишинг”, позивач отримав виключні майнові авторські права на використання на території України твору, в тому числі, у формі рингтонів, реалтонів. Уклавши цей договір, позивач набув право відтворювати твір у формі реалтонів і рингтонів необмежену кількість разів, розповсюджувати його у формі реалтонів і рингтонів шляхом надання платної послуги через операторів мобільного зв’язку UMS, Sim–Sim, JEANS, Куіvstаr GSM, Djuісе, Вееlіnе, переробляти твір у форму рингтону, сповіщати для загального відому (публічно сповіщувати) в ефір, у тому числі з використанням супутників і по кабелю, публічно демонструвати та виконувати, розміщувати та розповсюджувати твір в мережі Інтернет, розповсюджувати будь–яким способом твір з метою реклами рингтону/реалтону. Згадані виключні майнові авторські права передбачають як виключні майнові авторські права на використання твору переліченими способами на території України в межах строків, передбачених договором, так і виняткове авторське майнове право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке неправомірне використання твору.

ЗАТ “С.Б.А. Мьюзік Паблишинг” набуло авторських прав, переданих позивачеві, на підставі договору від 29.05.06 № МП-29052006/01, укладеного з Російським культурним фондом “Долги наши”.

Російський культурний фонд “Долги наши” набув авторських прав на підставі договору від 03.03.06 № Р-5 про передачу авторських прав К. Кавалеряном та І. Антонян, а також договорів від 03.05.06 № 75 та від 02.07.06 про передачу авторських прав на вказаний музичний твір Луньовим А.П.

Термін дії договорів про передачу позивачеві авторських та суміжних прав на твір з текстом – до 29.05.07.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт наявності у позивача виключних майнових авторських прав на використання в межах території України в період з 26.06.06 по 29.05.07 спірного твору у формі рингтонів, реалтонів, а також виключних суміжних прав на використання у вказаний термін в межах території України його фонограми, а також будь-якої його складової частини є таким, що підтверджується матеріалами справи.

Місцевим господарським судом було також встановлено, що в липні та серпні 2006 року в мережі Інтернет на сайтах (адреси: www.shpora–100.com, www.starport.com.ua, www.otpad.com, www.mc.itua.info), а також в журналі “Сота” за липень 2006 року № 7 (25), було розміщено рекламні оголошення із пропозицією замовити рингтон, реалтон спірного твору, надіславши SМS–повідомлення з відповідним кодом замовлення на номери 10490, 104506 та 8000, що підтверджується належним чином засвідченими копіями вказаного рекламного матеріалу.

Листами від 17.07.06 № 6703 та від 27.07.06 № 03-2205 відповідно ЗАТ “Київстар Дж. Ес. Ем.” та ЗАТ “ Український мобільний зв’язок” на запити представника позивача повідомили, що короткі номери 10490, 104506 через які здійснюється замовлення спірного твору у формі рингтону, реалтону, були виділені відповідачеві.

Крім того, ЗАТ “Київстар Дж. Ес. Ем.” (лист від 16.08.06 №7620/4/06/03/00) повідомило позивача, що відповідач здійснює відтворення та розповсюдження спірного твору через короткий SМS–номер 8000.

Одночасно згаданий мобільний оператор звернув увагу позивача на той факт, що короткий SМS–номер 8000 є єдиним номером для всіх контент–провайдерів, в тому числі, ТОВ “Мобил – Медія”, “Санні Мобайл” та відповідача тощо для здійснення користувачами замовлень на порталі “СтарПорт” за допомогою SМS.

Таким чином, на думку колегії суддів, відсутня технічна можливість встановити точну кількість замовлень спірного твору, зроблених користувачами саме через короткий SМS–номер 8000 на підставі рекламних оголошень відповідача.

Позивач стверджує, що 06.07.06 та 02.08.06 відповідач надав послуги, в результаті яких на мобільні телефони замовника було отримано спірний твір та його фонограму. Це підтверджується актами фіксації від 06.07.06 та від 02.08.06, а також доданими до них речовими доказами.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про авторське право та суміжні права” під розповсюдженням об’єктів авторського права і (або) суміжних прав розуміється будь-яка дія, за допомогою якої об’єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо або опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об’єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об’єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором, а під відтворенням - виготовлення одного або більше примірників твору, відеограми, фонограми в будь-якій матеріальній формі, а також їх запис для тимчасового чи постійного зберігання в електронній (у тому числі цифровій), оптичній або іншій формі, яку може зчитувати комп’ютер.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який визнав встановленим факт розповсюдження відповідачем спірного твору, оскільки він вчинив дії, за допомогою яких цей твір було запропоновано публіці через засоби масової інформації таким чином, що кожна зацікавлена особа мала можливість отримати доступ до цього музичного твору.

Апеляційна інстанція також погоджується з висновком місцевого суду про відтворення відповідачем спірного твору, оскільки внаслідок його дій  було створено записи твору в пам’яті таких матеріальних об’єктів як мобільні телефони замовника, де згаданий музичний твір зберігається і зчитується.

Відповідно до частини 1 статті 1113 ЦК України за договором про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності одна сторона (особа, що має виключні майнові права) передає другій стороні частково або у повному складі ці права відповідно до закону та на визначених договором умовах.

На підставі статті 1 Закону України від 23.12.93 № 3792-XII “Про авторське право та суміжні права” (далі – Закон від 23.12.93 № 3792-XII) виключне право – майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об’єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 32 Закону від 23.12.93 № 3792-XII за авторським договором про передачу виключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має виключне авторське право) передає право використовувати твір певним способом і у встановлених межах тільки одній особі, якій ці права передаються, і надає цій особі право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам.

Отже, наявність у позивача виключного майнового авторського права на використання спірного твору в формах рингтону, реалтону підтверджує його право у відповідності до частини 3 статті 32 Закону від 23.12.93 № 3792-XII не тільки його використовувати, але й право дозволяти або забороняти подібне використання твору іншим особам.

Частинами 1, 2 статті 40 Закону від 23.12.93 № 3792-XII передбачено, що до майнових прав виробників фонограм і виробників відеограм належить їх виключне право на використання своїх фонограм, відеограм і виключне право дозволяти чи забороняти іншим особам: відтворення (пряме і (або) опосередковане) своїх фонограм і відеограм у будь-якій формі і будь-яким способом; розповсюдження серед публіки фонограм, відеограм та їх примірників шляхом першого продажу або іншої передачі права власності; комерційний прокат фонограм, відеограм і їх примірників, навіть після їх розповсюдження, здійсненого виробником фонограми чи відеограми або за їх дозволом; публічне сповіщення фонограм, відеограм та їх примірників через будь-які засоби зв'язку таким чином, що будь-яка особа може отримати до них доступ з будь-якого місця і в будь-який час за їх власним вибором; будь-яку видозміну своїх фонограм, відеограм; ввезення на митну територію України фонограм, відеограм та їх примірників з метою їх поширення серед публіки. Майнові права виробників фонограм і виробників відеограм можуть передаватися (відчужуватися) іншим особам на підставі договору, в якому визначаються спосіб використання фонограми (відеограми), розмір і порядок виплати винагороди, строк дії договору, строк використання фонограми (відеограми), територія, на яку розповсюджуються передані права, тощо. Визначені договором ставки винагороди не можуть бути нижчими за мінімальні ставки, встановлені Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, апеляційна інстанція погоджується з рішенням місцевого суду щодо задоволення вимог позивача про заборону відповідачеві здійснювати відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення спірного твору у формі рингтону, реалтону, а також здійснювати його відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення, зафіксоване у фонограмі, протягом строку дії виключних авторських та суміжних прав позивача на використання спірного твору, тобто до 27.05.07.

Колегія суддів погоджується також з тим, що зазначеними вище протиправними діями відповідача позивачеві була завдана певна матеріальна шкода, у зв’язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації підлягають частковому задоволенню.

На підставі частини 2 статті 52 Закону від 23.12.93 № 3792-XII суд має право, зокрема, постановити рішення чи ухвалу про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав з визначенням розміру відшкодування (пункт “а”) та виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу (пункт “г”).

За загальним правилом, у визначенні розміру компенсації господарським судам слід виходити з конкретних обставин справи та загальних засад цивільного законодавства, визначених статтею 3 Цивільного кодексу України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності, а також інших обставин, що можуть свідчити про орієнтовний розмір збитків позивача тощо.

Разом з тим, при визначенні розмірів відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зобов’язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право і (або) суміжні права, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа, а при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов’язаний у встановлених пунктом ”г” частини 2 статті 52 Закону від 23.12.93 № 3792-XII межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Крім того, відповідно до частини 3 статті 52 Закону від 23.12.93 № 3792-XII суд може постановити рішення про накладення на порушника штрафу у розмірі 10 відсотків суми, присудженої судом на користь позивача. Сума штрафів передається у встановленому порядку до Державного бюджету України.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Всіх доказів, які б обґрунтовували позовні вимоги, позивач не надав.

У зв’язку з зазначеним вище колегією суддів були витребувані додаткові докази (ухвала від 06.06.07), зокрема позивач був зобов’язаний надати суду:

- оригінали ліцензійних договорів від 26.06.06 № МП – 26062006/01, укладеного позивачем з ЗАТ “С.Б.А. Мьюзік Паблишинг” та від 26.06.06 № ПРД – 26062006/01, укладеного позивачем з ЗАТ “СБА Продакшн”;

- повну розшифровку затрат на виробництво та демонстрацію відеороліку з музичним твором “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана з наданням оригіналів відповідних договорів, розрахункових документів, на підставі яких були сплачені суми 63125,15грн. та 252151,47грн., та засвідчені копії згаданих документів;

- повну розшифровку затрат на випуск та розповсюдження буклетів з рекламою музичного твору “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана з наданням оригіналів відповідних договорів, розрахункових документів, на підставі яких було сплачено 80897,81грн., та засвідчені копії згаданих документів;

- інформацію про суми отриманих позивачем за період з 26.06.06 по 28.09.06доходів, пов’язаних з проектом “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана, з наданням відповідних розрахунку, оригіналів документів та їх засвідчених копій.

Вивчення наданих позивачем документів свідчить про наступне.

Відповідно до договору підряду від 18.06.06 № 18062006/02, укладеного позивачем з Горбуновим А.А., останній прийняв на себе зобов’язання виготовити відеоролік на рекламу музичного твору “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана. Акт прийому-передачі виконаних робіт від 25.06.06 свідчить, що роботу було виконано своєчасно, а її вартість складає 63125,15грн. Цю суму було сплачено позивачем, про що свідчить видатковий касовий ордер від 03.07.06 № 147.

На підставі договору від 28.12.05 № 281205/01 позивач, як замовник, та ТОВ “Ескорт - Медіаресурс” (виконавець) домовились, що останній надає позивачеві послуги, пов’язані з організаційним забезпеченням інформаційно – рекламної діяльності позивача, в тому числі розробку концепції рекламної кампаній, розробка та здійснення конкретних інформаційно – рекламних заходів, проектів (коротко- та довгострокових), створення дизайну, підготовка та виготовлення поліграфічної продукції, рекламної продукції, розміщення рекламних матеріалів позивача в ефірі національного та регіонального радіо, виготовлення та розміщення зовнішньої реклами згідно з додатками, які є невід’ємною частиною договору (пункт 1.1). До договору позивачем були надані ефірна довідка – графік розміщення рекламних матеріалів позивача на регіональних телеканалах за період з 15.06.06 по 15.07.06 та акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 15.07.07 про розміщення рекламних матеріалів на регіональних телеканалах за період з 01.07.06 по 15.07.06 в програмах ТО “Чиз”, платіжні доручення від 31.07.06 № 1985 на суму 49995,01грн., від 01.08.06 № 2194 на суму 49996грн., від 29.08.06 № 2277 на суму 49997грн., від 30.08.06 № 2278 на суму 49995,01грн., від 31.08.06 № 2279 на суму 49995грн. (загальна сума, сплачена позивачем на підставі зазначених платіжних рахунків, складає 199983,01грн.) В згаданих документах відсутні посилання на спірний твір, а додатки до договору від 28.12.05 № 281205/01 надані позивачем не були.

03.07.07 позивач через канцелярію суду надав копії додатків №№ 3, 4 до договору від 28.12.05 № 281205/01, з яких вбачається, що виконавець (ТОВ “Ескорт-Медіаресурс”) за дорученням позивача надає послуги з організації рекламної кампанії останнього шляхом розміщення рекламних матеріалів (відеоролика музичного твору “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана) на період з 26.06.06 по 15.07.06. Загальна вартість робіт, узгоджена сторонами, складає 460000грн. Крім того, позивачем додатково надані копії розшифровок ефірної довідки – графіку розміщення рекламних матеріалів позивача на регіональних телеканалах (12 канал, ТРК “Прем’єр”, 7 канал та ТРК “Чорноморська”) за період з 26.06.06 по 14.07.06 включно. В зазначених розшифровках йдеться про те, що на згаданих каналах з 26.06.06 по 14.07.06 включно транслювався відеоролик на рекламу музичного твору “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана.

Виходячи з зазначеного вище, слід зробити висновок, що позивач сплатив за надані послуги не 460000грн., а лише 230000грн.

Статтею 1 договору про організацію рекламної кампанії від 29.12.05 б/н з терміном дії до 31.12.06, укладеним позивачем (замовник) з ТОВ “Стиль-С Плюс” (виконавець), передбачено, що виконавець надає позивачеві послуги з розміщення в ефірі телеканалів рекламних матеріалів, а замовник приймає ці послуги та оплачує їх на умовах, передбачених договором. Умови розміщення рекламних матеріалів та інші умови зазначаються в завданнях на виконання рекламних послуг, які є невід’ємними частинами договору. Надані позивачем завдання від 29.12.05 №№ 112/06t, 113/06m, 114/06n, s2860/06m, s2915/06m не містять посилань на спірний твір. Акти здачі-приймання робіт від 31.07.06 на сум 12870,06грн. та 12430,46грн. та від 31.08.06 на суму 19284,07грн. також не містять посилань на спірний твір.

Відповідач вважає (див. заперечення від 02.07.07), що договір від 28.12.05 № 281205/01 між позивачем та ТОВ “Ескорт - Медіаресурс” є неукладеним, оскільки в ньому відсутні суттєві умови (предмет договору та його ціна). Крім того, він посилається на те, що ефірну довідку як доказ не слід приймати до уваги, оскільки вона свідчить про надання послуг не позивачеві, а іншій юридичній особі – ТОВ ТО “ЧІЗ”. Отже, на думку відповідача, відсутній причинний зв’язок між укладанням та виконанням договору від 28.12.05 № 281205/01 і понесенням позивачем витрат на рекламу спірного твору.  Це твердження відповідача спростовується пунктом згаданого договору, яким встановлено, що ТОВ “Ескорт - Медіаресурс” для виконання робіт, передбачених пунктом 1.1, має право укладати договори від свого імені з третіми особами.

Не заслуговують на увагу також інші заперечення відповідача, оскільки вони суперечать чинному законодавству, обставинам та матеріалам справи.

Позивач просив стягнути на його користь з відповідача компенсацію за порушення його авторських прав в сумі 500000 гривень та компенсацію за моральну (немайнову) шкоду в сумі 100000 гривень.

Свої вимоги щодо суми компенсації він обґрунтовує новизною та популярністю спірного твору, внаслідок чого він в теперішній час користувався підвищеним попитом і, відповідно, його незаконне використання призвело до значних прибутків відповідача; наявністю умислу відповідача на порушення виключних авторських та суміжних прав позивача протягом значного періоду, багаторазовим рекламуванням контент–провайдерних послуг по наданню спірної мелодії із застосуванням різноманітних засобів для рекламування своїх послуг по наданню рингтонів, реалтонів спірного музичного твору та його фонограми, що збільшує коло набувачів послуг відповідача по відтворенню та розповсюдженню спірного твору, розміром витрат позивача на рекламу.

Обґрунтовуючи вимоги щодо розміру моральної (немайнової) шкоди, позивач також стверджує, що він витратив значні кошті на рекламу своїх послуг, несе витрати на виконання своїх зобов’язань за авторським договором та договором про передачу суміжних прав. Протиправні дії відповідача, на його думку, завдали шкоди його діловій репутації, підірвали довіру до нього як з боку осіб, що передали йому виключні авторські та суміжні права по договору на спірний твір, так і з боку споживачів послуг.

Вимоги позивача були задоволені частково – з відповідача на користь позивача стягнуто 200000грн. компенсації за порушення авторського права та відшкодовано 40000грн. моральної (немайнової) шкоди. Крім того, з відповідача до Державного бюджету України стягнуто 24000грн. штрафу.

Проте, позивачем ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій не були надані документи, які б підтверджували факт завдання шкоди його діловій репутації, підриву довіри до нього як з боку осіб, що передали йому виключні авторські та суміжні права по договору на спірний твір, так і з боку споживачів послуг. Інші мотиви, зазначені позивачем, не є доказами спричинення йому саме моральної шкоди. В зв’язку з цим у суду першої інстанції, на думку колегії суддів, були відсутні підстави для відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Отже, у стягненні моральної шкоди позивачу має бути відмовлено.

Також колегія суддів, встановивши факт порушення відповідачем прав позивача, виходячи з обставин та матеріалів справи, зокрема, розміру отриманих доходів у співвідношенні зі здійсненими рекламними заходами та об’ємом рекламних дій відповідача, керуючись принципом справедливості, виваженості та статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що компенсація, стягнення якої вимагає позивач, не є його збитками, вважає, що відповідальність, застосована місцевим судом до відповідача, є  явно завищеною.

На думку колегії суддів, за зазначені вище порушення з відповідача слід стягнути компенсацію за порушення виключного майнового авторського права позивача в сумі 20000 гривень, що становить 50 (п’ятдесят) мінімальних заробітних плат станом на час проголошення рішення, що оскаржується.

Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути в дохід Державного бюджету України штраф в сумі 2000 грн., а також відповідні господарські витрати з визначенням їх розміру в порядку, передбаченому статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. При цьому колегією суддів враховується, що позивач звільнений від сплати державного мита і не сплачував його при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінформ” задовольнити частково.

Рішення Господарського суду м. Києва від 14.03.07 у справі № 21/649 змінити, виклавши його резолютивну в наступній редакції:

“1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Поінт Ком” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінформ” задовольнити частково.

2. Заборонити Товариству з обмеженою  відповідальністю “Євроінформ” здійснювати відтворення, розповсюдження, переробку та сповіщення музичного твору “Never Let You Go” у виконанні Діми Білана у формі рингтону, реалтону, а також здійснювати відтворення, розповсюдження,   переробку та сповіщення зазначеного музичного твору, зафіксоване у   фонограмі, протягом строку дії виключних авторських та суміжних прав ТОВ  “Поінт Ком” на використання відповідного об’єкту авторського права, тобто до 29 травня 2007 року.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінформ” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Поінт Ком” компенсацію за порушення авторського права позивача у сумі 20000 (двадцять тисяч) грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінформ” до Державного бюджету України штраф сумі 2000 (дві тисячі) грн. та державне мито у сумі 200 (двісті) грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Євроінформ” на користь Державного підприємства “Судовий інформаційний центр” 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

6. В іншій частині позову відмовити.”

Видачу наказу на  виконання  даної  постанови доручити Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя

Судді

05.07.07 (відправлено)