ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"06" липня 2007 р.                                                                                     № 02-03/

Суддя  Рябцева О.О.  розглянувши позовну заяву і додані до неї документи

за позовом            ПП “Схід України”, м. Харків

до                    СПДФО Домаскіна Сергія Петровича, Київська обл., м. Боярка

про                     стягнення 32000,00 грн.

Обставини справи:

Подана позовна заява не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: найменування  (для  юридичних  осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або індивідуальні ідентифікаційні номери за їх наявності (для фізичних осіб - платників податків).

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки на позовній заяві не зазначено повної назви сторін. Позивачем у позовній заяві як найменування позивача визначено ПП “Схід України” та як відповідача - СПДФО Домаскін Сергій Петрович, що не може бути повним найменуванням сторін. Крім того, позивачем невірно визначено назву позивача, оскільки як вбачається з печатки позивача вірною назвою позивача є ПП “Схід-Україна”.

Відповідно до п.п. 4, 5. ч. 2 ст. 54 ГПК  України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство на підставі якого подається позов, зміст позовних вимог.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки позовна заява не містить  обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Позивач просить суд стягнути з відповідача 32000,00 грн. Проте, позивачем у позовній заяві взагалі не зазначено обставин, на яких ґрунтуються вимоги позивача саме про стягнення з відповідача грошових коштів, оскільки як вбачається з позовної заяви та матеріалів доданих позивачем до позовної заяви, за договором комісії № 1 від 24.01.2006 р., відповідач зобов’язаний був вчинити угоду з купівлі продукції, шляхом прийняття участі у конкурсі щодо реалізації розброньованих товарно-матеріальних цінностей мобілізаційного резерву,  за рахунок ТОВ “Граніт Плюс”.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Позивачем не дотримано вказаних вимог. Позивачем до позовної заяви, як доказ направлення відповідачу копії позовної заяви з доданими до неї документами, додана лише копія повідомлення  про вручення рекомендованого поштового відправлення № 2360067 від 09.06.2006 р., яке не може підтверджувати направлення відповідачеві копії позовної заяви підписаної 24.05.2007 р. та доданих до неї документів, оскільки, датоване раніш ніж сама позовна заява.

Таким чином, повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення № 2360067 від 09.06.2006 р., не може підтверджувати направлення відповідачеві копії позовної заяви підписаної 24.05.2007 р., та доданих до неї документів.

Відповідно до п.п. 3, 3№ ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату державного мита у встановленому порядку і розмірі та сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно з пунктом 5.1 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/78  від 04.03.98р „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати державного мита.

Позивачем не дотримано вказаних вимог, оскільки до позовної заяви додані ксерокопії платіжних квитанцій № 7272111 від 13.06.2007 р. на суму 118,00 грн. та № 7272390 від 13.06.2007 р. на суму 320,00 грн., які не можуть бути доказами сплати державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Отже,  позовна заява з вказаних підстав підлягає поверненню без розгляду.

Крім того, згідно з  ч. 1 ст. 10 Закону України “Про судоустрій України” судочинство в Україні провадиться державною мовою.

Статтею 10 Конституції України встановлено, що державною мовою в Україні є українська мова.

Також, відповідно до ст. 3 ГПК України мова судочинства  визначається статтею 21 Закону України "Про мови в Українській РСР".

Частиною 1 статті 21  Закону України "Про мови в Українській РСР" встановлено, що арбітражне провадження у справах з участю сторін, які знаходяться на території Української РСР, здійснюється українською мовою.

Таким чином, при повторному зверненні до суду позивачу слід мати на увазі, що судочинство на території України здійснюється українською мовою, а отже позовна заява повинна бути складена українською мовою.

На підставі викладеного та керуючись п. 2, 3, 4, 6, 10 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовну заяву та додані до неї документи повернути позивачеві без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 14 аркушах, конверт –в першу адресу.

Суддя