ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 34/293
17.07.07 р.

За позовом
Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим

до
Закритого акціонерного товариства «Магістральполіс»

про
визнання недійсним договору № 9-10/20-11 від 08.07.2004 та стягнення 547 грн.

Суддя
Сташків Р.Б.

Представники:

від позивача –
Польшина І.Г. (довіреність № 06/40 від 10.01.2007);

від відповідача –
не з’явився.

СУТЬ СПОРУ:

Служба автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим (далі – Позивач) звернулася до господарського суду з позовом до Закритого акціонерного товариства «Магістральполіс»(далі –Відповідач) про визнання недійсним на підставі статей 203, 215, 234 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) договору страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт № 9-10/20-11 від 08.07.2004, укладеного між Позивачем та Відповідачем (далі –Договір страхування) та стягнення страхового внеску у сумі 547 грн. отриманого без достатніх підстав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Договір страхування був укладений у порушення вимог статей 1, 8 Закону України «Про страхування», при його укладені сторони не мали на меті настання правових наслідків, які повинні були породжуватися цим договором, а саме –виплату страхового відшкодування у разі настання страхового випадку при виконанні ремонтних робіт, страхування яких було предметом оспорюваного договору, оскільки на момент вступу у силу цього договору дані ремонтні роботи були вже виконані та здані Замовнику. Позаяк Договір страхування відповідно до статті 236 ЦК України є недійсним з моменту його укладення, то перерахована Позивачем сума страхового внеску –547 грн. на виконання цього договору підлягає поверненню на підставі статті 1212 ЦК України.

Позивач також зазначив, що факт укладання у 2004 році незаконних договорів страхування (у тому числі і оспорюваного договору) між Позивачем та Відповідачем, а також незаконного перерахування Позивачем на рахунок Відповідача страхових внесків за договорами страхування на загальну суму 70283 грн., що потягло за собою заподіяння Позивачу матеріального збитку, підтверджується ухвалою Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 06.03.2007 у кримінальній справі № 11-374/2007 та вироком Київського районного суду м. Сімферополя від 26.12.2006 стосовно громадянки Вовк С.С.

Крім того, відповідно до Акту № 06-23/1-5 ревізії цільового та законного використання бюджетних коштів, спрямованих на розвиток і утримання мережі автомобільних доріг загального користування, у Позивача за 2005 рік, складеного Контрольно-ревізійним управлянням в Автономній Республіці Крим 01.03.2006, у ході ревізії було встановлено, що з 24-ох договорів страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт, укладених Позивачем з Відповідачем, 18-ть договорів укладені у порушення положень статей 982, 983 ЦК України та статей 1,8 Закону України «Про страхування», у частині настання страхового випадку і страхового ризику, оскільки на момент оплати страхового внеску роботи були виконані, тобто була відсутня ознака ризику, відображена у полісах, договорах, в наслідок чого Позивачем безпідставно перераховані страхові платежі в сумі 227 367 грн. і, відповідно, зайво використані бюджетні кошти на цю суму.

Відповідач позов не визнав. У відзиві на позовну заяву заперечень по суті спору не виставив, а лише зазначив, що Позивач не мав права посилатися на вирок Київського районного суду м. Сімферополя, оскільки він оскаржений в касаційному порядку у Верховному Суді України, а тому згідно зі статтею 402 Кримінально-процесуального кодексу України не набрав законної сили. При цьому, Відповідач не надав суду докази щодо оскарження вироку суду в касаційному порядку.

Відповідач також вказав, що Позивач звернувся до Київського районного суду м. Сімферополя з позовом до Вовк С.С., яка підписала оспорюваний договір з боку Позивача, з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди завданої при укладанні, зокрема, і Договору страхування. Ухвалою Київського районного суду м. Сімферополя від 17.05.2007 позовна заява прийнята до розгляду.

Підсумовуючи вказане, Відповідач вважає, що провадження у даній справі повинно бути зупинене на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) до вирішення справи щодо звинувачення Вовк С,С. у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України у касаційному порядку Верховним Судом України та розгляду цивільного позову з приводу спричинення матеріальної шкоди у Київському районному суді м. Сімферополя.

Відповідач в судове засідання не з’явився, проте 17.07.2007 подав до суду клопотання про перенесення розгляду справи у зв’язку із зайнятістю його представника в іншому судовому засіданні.

Розглянувши подане клопотання, суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, на які посилається Відповідач у поданому ним клопотанні, документально не підтверджені. Зокрема, не подано доказів, що підтверджують факт виклику представників Відповідача до іншого судового процесу.

Крім того, відхиляючи дане клопотання суд виходить із того, що неможливість представника відповідача з’явитися у судове засідання не позбавляє іншу, належним чином уповноважену особу права представляти інтереси товариства у суді.

Таким чином, суд не визнає поважними причини нез’явлення представника Відповідача у судове засідання, а також не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, –

ВСТАНОВИВ:

08.01.2004 між Позивачем (Замовник) та Відкритим акціонерним товариством «Юждорбуд»(Підрядник) укладено договір № 14 на виконання капітального ремонту (полегшеного) відновлюваних робіт на 108 км автодороги Сімферополь-Ялта-Севастополь (далі –Договір № 14), відповідно до якого Замовник доручає, а Підрядник виконує власними та залученими силами роботи по капітальному полегшеному ремонту відновлювальні роботи на 108 км автодороги Сімферополь-Ялта-Севастополь, відповідно до затвердженої Замовником проектно-кошторисної документації та здає в установлені строки об’єкт Замовнику (пункт 2).

Строк виконання робіт за цим Договором складає 1 місяць з дати його підписання (пункт 4.1).

Вказані ремонтні роботи на загальну суму 34215,52 грн. були виконані у період з 02.01.2004 до 30.01.2004 та прийняті Позивачем 03.02.2004, про що складено акт приймання робіт по капітальному (полегшеному) ремонту автомобільної дороги (ділянки).

08.07.2006 між Позивачем (Страхувальник) та Відповідачем (Страховик) укладено Договір страхування, відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору між Страховиком та Страхувальником є страхування майнового інтересу Страхувальника при виконанні підрядником ВАТ «Юждорбуд»капітального ремонту автомобільної дороги згідно з Договором № 14.

Пунктом 2.1 Договору страхування передбачено, що об’єктом страхування є майновий інтерес Страхувальника, що не суперечить законодавству України, пов'язаний із збитками Страхувальника при виконанні робіт підрядником на об’єкті капітального ремонту автомобільної дороги Сімферополь-Ялта-Севастополь 108 км в результаті знищення, втрати або пошкодження майна, що призводить до додаткового інвестування через збільшення вартості контракту.

Страхова сума встановлена у розмірі 34220 грн. (пункт 4.1), а страховий внесок (страхова премія, страховий платіж) встановлений у сумі 547 грн. (пункт 4.3).

Відповідно до статті 984 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна норма міститься і в абзаці третьому статті 18 Закону України «Про страхування».

Пунктом 5.2 Договору страхування передбачено, що він набирає чинності о 00 годин. 00 хвилин доби, наступної за днем надходження страхового внеску на розрахунковий рахунок Страховика.

Платіжним дорученням № 683/4963901 від 30.07.2004 Позивач перерахував Відповідачу страховий платіж у сумі 547 грн. відповідно до умов Договору страхування.

Таким чином, Договір страхування був укладений та набув чинності вже після того як ремонтні роботи за Договором № 14 було виконано у повному обсязі та минули усі ризики, які супроводжували виконання Договору № 14.

Згідно з частиною 1 статті 354 ГК України за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Вказане положення кореспондується з частиною 1 статті 979 ЦК України, відповідно до якої за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору, а також статтею 16 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 8 вказаного Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Таким чином, оскільки ризик настання для Позивача несприятливих наслідків за Договором № 14 минув ще до моменту укладання Договору страхування, то суд дійшов висновку, що оспорюваний договір був укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором.

Абзацом першим статті 29 Закону України «Про страхування»передбачено, що договір страхування вважається недійсним з моменту його укладання у випадках, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з частиною 1 статті 998 договір страхування є нікчемним або визнається недійсним у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Договір страхування є фіктивним правочином, у зв’язку із чим він підлягає визнанню недійсним з моменту укладання.

Частинами 1, 3 статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимоги про повернення виконаного за недійсним правочином.

Позаяк, Договір страхування судом визнано недійсним з моменту його укладання, то перераховані Позивачем як страховий платіж кошти у сумі 547 грн. підлягають поверненню. Тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Всі інші доводи та заперечення сторін та надані на їх підтвердження докази не мають значення для справи, тому на підставі статті 34 Господарського процесуального кодексу України судом не приймаються.

Суд також зауважує, що згідно з абзацом першим статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Суд не вбачає, що розгляд даної справи неможливий до перегляду у касаційному порядку Верховним Судом України кримінальної справи № 1-689/2006год за звинуваченням Вовк Світлани Степанівни, 22 лютого 1937 року народження, у скоєні злочину, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України (службова недбалість) та розгляду Київським районним судом м. Сімферополя цивільної справи за позовом Позивача до Вовк С.С. про стягнення матеріальної шкоди.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача відносяться витрати по сплаті державного мита у сумі 187 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір страхування будівельно-монтажних та ремонтних робіт № 9-10/20-11 від 08.07.2004, укладений між Службою автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим та Закритим акціонерним товариством «Магістральполіс».

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Магістральполіс»(03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 51, ідентифікаційний код  31240251, р/р №1776 в АКБ «Трансбанк», МФО 300089, а у випадку відсутності коштів з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь Служби автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим (95022, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, буд. 184/1, ідентифікаційний код 24407290, р/р №3168 в КЦВ Промінвестбанку м. Сімферополя, МФО 324430) 547 (п’ятсот сорок сім) грн. страхового внеску отриманого без достатніх підстав, а також 187 (сто вісімдесят сім) грн. витрат по сплаті державного мита та 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Суддя
Сташків Р.Б.

Рішення підписано –07.08.2007