КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007                                                                                           № 12/451

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Корсака В.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: Бєляєв К.М. – представник за довіреністю,

від відповідача: не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ДП "Інтер"єр" Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Дейнфорд Інвестментс Лімітед"

на рішення Господарського суду м.Києва від 13.04.2007

у справі № 12/451

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "КСД"

до                                                   ДП "Інтер"єр" Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Дейнфорд Інвестментс Лімітед"

про                                                  стягнення 260971,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 13.04.2007 р. у справі №12/451 первісний позов було задоволено частково, присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 238 000 грн. винагороди, 2 380 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті первісного позову відмовлено. Зустрічний позов було задоволено, розірвано договір №1-А від 25.04.03 р., що був укладений між сторонами, з позивача на користь відповідача присуджено до стягнення 85 грн. –держмита, 118 грн. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, не погоджуючись з прийнятим рішенням, оскаржив його до Київського апеляційного господарського суду, з мотиву порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить рішення скасувати в частині задоволення позовних  вимог ТОВ “КСД”.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін,  колегія встановила наступне.

25.04.03 р. між сторонами по даній справі було укладено договір №1-А, відповідно до умов якого відповідач як замовник доручив, а позивач як виконавець зобов'язався надати певний перелік послуг, а саме: здійснити юридичний супровід та оформлення права власності ДП «Інтер'єр»н земельну ділянку загальною площею 7, 1956 га, що знаходиться на території Козинської селищної ради Обухівського району Київської області в смт. Козин та придбана замовником 03.04.03 р. за договором купівлі-продажу земельної ділянки; здійснити юридичний супровід вилучення земельної ділянки загальною площею приблизно 4,16 га з постійного користування АБ «Ажіо» (продавця) та оформлення користування на права довгострокової оренди замовником, а в разі необхідності здійснити юридичний супровід т оформити викуп зазначеної земельної ділянки;здійснити юридичний супровід та оформлення користування на правах довгострокове оренди замовником земельної ділянки загальною площею 8,7 га, з них в межах генерального плану забудови 7,5 га для будівництва та розвитку інфраструктури підприємства за рахунок земель природоохоронної зони Канівського водосховища та 1,2 га для організації купання, і також на вимогу замовника здійснити юридичний супровід та оформити викуп зазначено земельної ділянки; організувати складання генерального плану земельних ділянок, вказаних у п. 1.2.1,1.2.2 договору згідно переліку п. 1.2.3 договору; організувати проведення земляних та загально будівельних робіт згідно переліку п. 1.2.5 договору; організувати будівництво інженерних мереж до меж території замовника згідно перелік) п. 1.2.5 договору; організувати проведення рекламних кампаній згідно вказівок замовника; організувати продаж території замовника покупцям згідно п. 1.2.7 договору.

Відповідно до п.2.2.2 та 2.2.3 договору відповідач зобов'язався прийняти та оплатити надані послуги.

Умовами договору сторони встановили наступний розрахунок.

Відповідач зобов'язався з моменту підписання договору щомісячно до 31.12.03 р. сплачувати авансом винагороду позивачу у розмірі та порядку, визначеному у протоколі №1, згідно якого п'ятого числа кожного місяця, починаючи з місяця підписання договору і закінчуючи 31.12.03 р., відповідач сплачує позивачу авансом винагороду у розмірі 5 000 дол. США в рахунок винагороди позивача, передбаченої п. 3.2.1 договору (2.2.8 договору).

На виконання п.2.2.4 договору, для здійснення позивачем взятих на себе зобов'язань відповідач видав ТОВ «КСД» довіреності від 11.04.03 р., за яким позивачу доручалося представляти інтереси відповідача в усіх державних та недержавних установах, організаціях, підприємствах з питань, визначених у договорі. .

Виконуючи зобов’язання за угодою,позивач звертався до державних органів, в тому числі до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель Державного комітету України по земельних ресурсах, Українського державного науково-дослідного інституту проектування міст «ДІПРОМІСТО», управління містобудування та архітектури КОДА, відділу земельних ресурсів Обухівського району Київської області, генерального прокурора України, Козинської селищної ради з відповідними запитами та заявами, необхідними для закріплення земельної ділянки та відповідного оформлення права власності.

Відповідно до п. 2.1.3 договору позивачем під розписку передано відповідачу оригінал Державного акту на право власності на землю (серія КВ №021099), проект детального планування рекреаційно-житлового комплексу АБ «Ажіо», інженерно-геологічні і топографічно-геодезичні вишукування під намив території для будівництва рекреаційно-житлового комплексу ДП «Інтер'єр»у районі захисної дамби в смт. Козин, коригування проекту детального планування житлового комплексу, ПДП рекреаційно-житлового комплексу АБ «Ажіо», довідку про відведену територію для будівництва рекреаційно-житлового комплексу ДП «Інтер'єр» №341-А від 15.10.03 р., лист Держінспекції з контролю за використанням і охороною земель №4-7-579/376 від 09.07.04 р.

Позивач на виконання п. 2.1.2 договору надіслав відповідачу звіти про виконання робіт та акти прийому-передачі наданих послуг, проте вони відповідачем не були підписані.

Як свідчать матеріали даної справи, зобов’язання, виконання яких передбачені п.1.21-1.2.7 виконано лише частково, кінцевого результату – продаж земельних ділянок та отримання винагороди за них , не досягнуто.

Як зазначив позивач, причинами неможливості виконати зобов'язання у повному обсязі та у строк, встановлений договором ( до 31.12.03 р.), зазначені у звітах позивача як виконавця від 11.10.04 р. №1-53, від 23.03.05 р. №1-84, від 18.08.05 р. №1-89 є протизаконне виділення у приватну власність земельних ділянок водного фонду, необхідність зібрання доказової бази для судового оскарження зазначених незаконних дій, наявність у опонентів, що протидіють позивачу, ресурсів, незрівнянно більшими, ніж позивач та відповідач, в тому числі використання адміністративного ресурсу.

Отже, зобов’язання відповідно до п.1.21-1.2.7 протягом на момент подання позову позивачем виконані не були. Слід вказати, що більш як трирічне затягування з виконанням договору, на погляд колегії, свідчить  про істотне порушення умов договору.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що дострокове розірвання договору можливе: за ініціативою замовника у випадках, передбачених даним договором, за ініціативою однієї з сторін у випадку неналежного виконання іншою стороною взятих на себе зобов'язань.

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення договору другою стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За цих обставин, колегія цілком погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності  правових підстав для задоволення  зустрічного позову про розірвання договору №1-А від 23.04.03 р.

Так, позивач просив суд, в зв’язку з невиконанням зобов’язань за договором відповідачем, стягнути з останнього 238 500 грн. основного боргу, 1 618 461 грн. пені та 61 533 грн. збитків.

Пунктом 6.3 договору встановлено, у випадку дострокового розірвання даного договору замовник зобов'язується сплатити виконавцю винагороду та оплатити витрати на виконання таких послуг.

Згідно п. 6.5 у випадку дострокового розірвання даного договору, виконавець на вимогу замовника зобов'язаний надати послуги, передбачені п. 1.2.1-1.2.7 даного договору, витрати на які оплачені замовником. Такі послуги повинні бути надані у повному обсязі та у строк, передбачений даним договором. При цьому, за виконавцем залишається право на отримання винагороди в розмірі та в порядку, передбачених даним договором.

Умовами п. 3.2.1, 6.4 договору передбачено, що позивач позбавляється права на виплату винагороди виключно у випадку, якщо договір розірваний на підставі того, що виконавець неналежно виконує покладені на нього зобов'язання і таке неналежне виконання призвело до збитків замовника, що дорівнюють або перевищують винагороду виконавця.

Відповідно до п. 2.2.8 договору кошти не підлягають поверненню, в тому числі, якщо замовник не матиме прибутку від продажу території замовника.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що позивач має право на отримання визначеної сторонами суми саме за ті дії, які фактично ним виконані у зв'язку з укладенням договору, незалежно від кінцевого результату співпраці сторін.

При цьому розрахунок суми, що підлягає виплаті позивачеві наступний.

Згідно Протоколу №1 від 25.04.03 р. розмір винагороди становить 5 000 дол. США, що має сплачуватися позивачу щомісяця, починаючи з місяця підписання даного договору. Розрахунок здійснюється у національній валюті України (гривні) відповідно до офіційного курсу НБУ на день розрахунку, але не нижче 5 гривень 30 копійок за один долар США.

Тобто, загальна сума винагороди позивача становить 5 000 х 9 х 5,3 = 238 500 грн.

Щодо стягнення з відповідача пені, то колегія не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки сума, що підлягає стягненню, не є заборгованістю, а відшкодовується як витрати за фактично виконану роботу, а тому застосування штрафних санкцій є неправомірним.

Відносно стягнення з відповідача збитків (упущеної вигоди), то ця вимога також до задоволення не підлягає, оскільки факт їх завдання та розмір не підтверджено матеріалами справи.

За таких обставин, колегія прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, як необґрунтована.

З огляду на викладене, колегія приходить до висновку, що оспорюване рішення   відповідає чинному законодавству, фактичним  обставинам та матеріалам справи, підстав до його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ДП "Інтер"єр" Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Дейнфорд Інвестментс Лімітед" на рішення Господарського суду м. Києва від 13.04.2007 у справі № 12/451 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду  м.Києва  від 13.04.2007 р. по справі №12/451 –

залишити без змін.

3. Матеріали справи №12/451 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді

06.07.07 (відправлено)