КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2007                                                                                           № 18/67

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі: Галак Д.Ю.

За участю представників:

від позивача - Радкевич С.О. (дов. № 56 від 24.07.2007р.);

від відповідача - Чурсіна К.А. (дов. № 98 від 16.01.2007р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007

у справі № 18/67

за позовом                               ВАТ "КБ "Національний стандарт"

до                                                   Акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія"

про                                                  стягнення 9964,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство “Комерційний банк “Національний стандарт” звернулось з позовом до Акціонерного товариства “Українська пожежно-страхова компанія” про стягнення страхового відшкодування по договору № 47 серії КРС страхування кредиту від 04.03.2003р. в сумі 9964,99 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.05.2007р. у справі № 18/67 позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь відповідача  9964,99 грн. страхового відшкодування у зв’язку із завданими збитками внаслідок неповернення позичальником кредиту, 102 грн. держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 17.05.2007р. скасувати повністю та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити, з підстав неповного з’ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального права, зазначивши, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2004р. захищено права позивача щодо повернення заборгованості по наданому кредиту, отже підстави для виплати страхового відшкодування відсутні.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив доводи апеляційної скарги, зазначивши, що на день подання позову сума матеріальних збитків внаслідок неповернення кредиту та відсотків за користування ним становить 9964,99 грн., які страховик (відповідач) зобов’язаний відшкодувати згідно Генерального договору № 2 добровільного страхування кредиту від 28.12.2002р. та  договору № 47 серії КРС страхування кредиту від 04.03.2003р. В судовому засіданні представник позивача просив рішення господарського суду міста Києва залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення.

Відповідно до розпорядження В.о. Голови Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2007р. склад судової колегії змінено. Справу передано для здійснення апеляційного провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя – Сотніков С.В., судді – Дикунська С.Я., Гарник Л.Л.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2002 року між позивачем (страхувальник) та відповідачем (страховик) був укладений Генеральний договір № 2 добровільного страхування кредиту (далі - Генеральний договір), відповідно до п. 2.2 якого, об'єктом страхування є майнові інтереси, пов'язані з фінансовими збитками страхувальника внаслідок повного або часткового неповернення позичальником кредиту та відсотків за користування кредитом на умовах, встановлених в кредитному договорі між страхувальником та позичальником.

Пунктом 2.3 Генерального договору встановлено, що страхувальник відповідно до типових кредитних договорів надає позичальникам кредити з метою придбання останніми товарів народного споживання (побутової техніки, меблів, оргтехніки, тощо), перелік яких зазначається у договорі страхування.

04.03.2003р. між Відкритим акціонерним товариством “Комерційним банком “Славутич” (банком), правонаступником якого є позивач, та Свічкою Євгеном Вікторовичем (позичальником) був укладений кредитний договір № 274, відповідно до якого банк надає позичальнику кредитні кошти в сумі 10307,70 грн. зі сплатою 33% річних, строком на 1 рік для придбання м’якої частини “Болеро” через ТОВ “ТД “Спайдерс”, а позичальник зобов’язався повернути кредитні кошти в повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

На виконання вимог п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Генерального договору між страхувальником та страховиком був укладений договір № 47 серії КРС страхування кредиту від 04.03.2003р., відповідно до умов якого страхувальник передав, а страховик прийняв на страхування ризик неповернення або повернення не в повному обсязі кредиту та процентів за його користування, наданого страхувальником позичальнику згідно кредитного договору.

Пунктом 4.1 Генерального договору в редакції додаткової угоди № 1 від 12.06.2003р. встановлено, що страховим випадком є невиконання або виконання не в повному обсязі позичальником своїх платіжних зобов’язань перед страхувальником-банком. Договором № 47 від 04.03.2003р. визначено, що страховим випадком за цим договором є заподіяння фінансових збитків страхувальнику (банку) внаслідок непогашення або погашення не в повному обсязі позичальником – Свічкою Є.В. кредиту та відсотків за користування ним протягом 15 днів з моменту настання терміну погашення кредитних коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальником за кредитним договором № 274 від 04.03.2003р. свої зобов’язання в повному обсязі не виконано, що призвело до настання страхового випадку згідно договору № 47 серії КРС страхування кредиту від 04.03.2003р.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків.

Проте, згідно п. 4 ч. 1 ст. 991 Цивільного кодексу України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала.

Відповідно до статті 26 Закону України “Про страхування”, п. 12.2 Правил добровільного страхування кредиту підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14.07.2004р. у справі № 2-1647/04 (набрало законної сили 14.08.2004р.) за позовом ВАТ “Комерційний банк “Славутич” до Свічки Євгенія Вікторовича стягнуто на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 274 від 04.03.2003р. в сумі 10350,80 грн., проте, місцевим господарським судом, зазначена обставина справи досліджена не була.

За таких обставин колегія суддів вважає, що страховик має право відмовити страхувальнику у здійсненні страхової виплати, що є предметом позову у даній справі.

Таким чином, на думку колегії суддів, позовні вимоги ВАТ “Комерційний банк “Національний стандарт” до АТ “Українська пожежно-страхова компанія” про стягнення страхового відшкодування по договору № 47 серії КРС страхування кредиту від 04.03.2003р. в сумі 9964,99грн., є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

За таких обставин, колегія суддів відзначає, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення спору, що є беззаперечною підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду з одночасним ухваленням нового у відповідності до вимог чинного матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Апеляційна колегія вважає, що відповідачем надано достатньо належних та беззаперечних доказів на підтвердження заперечень проти позовних вимог, разом з тим погоджуючись з доводами, що викладені в апеляційній скарзі та вважає, що скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції – скасуванню, а в позові належить відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України державне мито покладається: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з позивача підлягає стягненню на користь позивача 74,50 грн. здійснених судових витрат за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська пожежно-страхова компанія” задовольнити.

2.          Рішення Господарського суду м. Києва від 17.05.2007р. у справі  № 18/67 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення.

4.          В позові відмовити повністю.

5.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Комерційного банку “Національний стандарт” на користь Акціонерного товариства “Українська пожежно-страхова компанія” 51,00 грн. судових витрат.

6.          Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

7. Матеріали справи № 18/67 повернути Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді