ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

"12" вересня 2007 р.
Справа №  2/246

Господарський суд Кіровоградської області в складі судді ДеревінськоїЛ.В.

розглянув матеріали справи N 2/246  за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю “ Г-Б ” с. Дядьковичі Рівненського району Рівненської області

до приватного підприємства “ Златогор-Агро”  м. Кіровоград

про стягнення 241699 грн. 81 коп.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

від позивача – Максимович М.М. – дов. від 15.03.2007р.

від відповідача – участі не брав, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Подано позов про стягнення 241699 грн. 81 коп. в т.ч. 219400 грн. боргу за не оплачений товар, одержаний згідно договору від 1.06.2007р., 21940 грн. пені за несвоєчасно проведені розрахунки, 359 грн. 81 коп. 3 % річних з простроченої суми.

Відповідач  позов заперечив, мотивуючи тим, що ним  одержана продукції  продана іншим контрагентам, від яких кошти не надійшли. Просить розглянути спір за наявними документами у відсутність його представника..

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача,  господарський суд,-

В С Т А Н О В И В :

Між сторонами 1.06.2007р. укладено договір поставки продукціїN 01/06-2007. Згідно п.1.1 договору постачальник зобов’язується поставити продукцію – м’ясо і субпродукти індички, кількість, асортимент та ціна якої зазначається у товаро-транспортних накладних.

Пунктом 5.4.договору передбачені розрахунки за продукції в день її Із матеріалів справи вбачається, що згідно накладної від 20.06.2007р. та на підставі довіреності відповідача  від 2.06.2007р. N 707134, останній одержав від позивача продукції на суму 219400 грн., строк оплати якої – 20.06.2007р.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець / постачальник/ , який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності... а покупець зобов’язується  прийняти товар і  сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Доказів оплати позивачеві 219400 грн. вартості одержаного товару відповідачем суду не подано.

Отже позовні вимоги про стягнення 219400 грн. боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути пеню в сумі 21940 грн., нараховану за період з 21.06.2007р. по 10.07.2007р.

Позов в цій частині підлягає задоволенню частково на суму 2018 грн. 48 коп., виходячи із наступного.

На підставі ст. 549 Цивільного кодексу України, враховуючи п.6.1. договору відповідач повинен сплатити позивачеві пеню виходячи із розміру 0,5% від вартості неоплаченої продукції, але не більше максимального розміру, встановленого законодавством.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України  нарахування штрафних санкцій  за прострочення виконання зобов’Язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконаним.

Частиною 1 ст. 231 ГК України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов’язання може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Законом України  “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань ” передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України,  що діяла у період, за який нараховується пеня.

З врахуванням викладеного, враховуючи  строк виконання грошового зобов’язання – 21.06.2007р., дату звернення з позовом до суду та вимоги діючого законодавства,  підстави для нарахування та стягнення пені в сумі 19921 грн. 52 коп. відсутні.

Статтею 625 Цивільного кодексу України  передбачений обов’язок боржника , який прострочив виконання грошового зобов’язання, відшкодувати кредиторові борг з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення  а також 3 % річних з простроченої суми.

Відповідно до обґрунтованого розрахунку позивача, 3% річних з простроченої суми 219400 грн. за період з 21.06. по 10.07.2007р. становлять 359 грн. 81 коп. які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 49 ГПК України державне мито та витрати по оплаті послуг на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись  ст.ст. 712, 526, 549, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 231, 232 ГК України, ст. 49, 82, 84, 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства “Златогор-Агро” м. Кіровоград пр. Правди, 8 корп. 1 / , п.р. 117 у АКБ “ Правекс-Банк” м. Київ МФО 321983 / на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Г-Б” 35000 Рівненська область Рівненський район с. Дядьковичі вул.. Млинівська,40 / р.р. 3  в КБ “Західінкомбанк”  м. Рівне  МФО 333614 код 33521304 / боргу в сумі 219400 грн., 2018 грн. 48 коп. пені,  359 грн. 81 коп.  3 5 річних, 2217 грн.78 коп. державного мита та  108 грн. 26 коп. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

Наказ видати позивачеві, після набрання судовим рішенням законної сили для пред’явлення до виконання.

В задоволенні позовних вимог про стягнення 19921 грн.52 коп. пені відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому законом порядку.

Суддя                      Деревінська Л.В.