ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

21.03.07                                                                                       Справа №4/354-пн-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі - Соколові А.А.,

за участю:

представників позивача:     не з’явився

представників відповідача: Кузьменко С.П., паспорт МО №523293 від 04.03.1998,

директор

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Приватного підприємства «Альфа Вит», м. Нова Каховка Херсонська область

на рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2006р. у справі № 4/354-пн-06

за позовом: Великолепетиської центральної районної лікарні, смт. Велика Лепетиха Великолепетиський район Херсонська область

до відповідача: Приватного підприємства «Альфа Вит», м. Нова Каховка Херсонська область

про повернення орендованого майна

На підставі розпорядження  голови Запорізького апеляційного господарського суду №843 від  20. 03. 2007 справу передано на розгляд колегії суддів:  головуючий –Шевченко Т.М. , суддів Яценко О.М., Мойсеєнко Т.В. Справу прийнято до провадження колегією суддів.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

За клопотанням відповідача розгляд справи відкладався.

За згодою представника відповідача в судовому засіданні 21.03.2007 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Херсонської області (суддя Ємленінова З.І.) від 28.11.2006 по справі № 4/354-пн-06 позовні вимоги задоволені: зобов’язано відповідача повернути позивачу нежилі приміщення площею 18 кв.м, що знаходяться в будівлі головного корпусу Великолепетинської центральної районної лікарні, розташованого за адресою: смт. Велика Лепетиха Херсонської області, вул. Островського,11.

Рішення мотивовано приписами Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 785 ЦК України, умовами договору оренди.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, ПП «Альфа ВИТ» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення господарського суду Херсонської області та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування доводів заявник в апеляційній скарзі стверджує, що господарський суд прийняв рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме: не з’ясував всі обставини справи, що мають значення для вирішення спору, не прийняв до уваги наявність у відповідача переважного права на продовження договору оренди, не залучив до участі у справі власника орендованого майна – Великолепетихську районну раду, не звернув увагу на те, що власник не надавав згоди орендодавцю на звернення до суду із позовною заявою про витребування майна, вважає, що спірний договір оренди є продовженим до 30.12.2006 року, але зазначеним обставинам господарський суд не надав належної оцінки.

Позивач заперечив проти доводів апеляційної скарги, з підстав, наведених у письмовому відзиві, зазначає, що рішення господарський суд прийняв відповідно до закону: вказує, що договір оренди припинив свою дію зі спливом строку, на який він був укладений. Орендодавець не має наміру продовжувати орендні правовідносини у зв’язку з необхідністю використання спірного приміщення у власних потребах, тому посилання відповідача на наявність у нього переважного права на продовження договору оренди вважає безпідставним; стверджує, що правовою підставою звернення його до суду із позовною заявою про звільнення орендованого приміщення є його статус орендодавця за договором оренди і особи, в оперативному управління якої знаходиться спірне приміщення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення - без змін.

В судовому засіданні відповідач підтримав доводи апеляційної скарги, крім того, заявив, що на його думку, у даній справі Великолепетинська центральна районна лікарня є неналежним позивачем.

Представник позивача в судове засіданні не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справі та апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника відповідача, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2006 року, на підставі рішення №183 від 22.04.2005 року Великолепетинської райради Херсонської області (а.с.27), між сторонами у справи було укладено договір оренди нерухомого майна – окремого індивідуально визначеного майна об’єкта спільної власності територіальної громади району (а.с.8). За умовами договору орендодавець (Великолепетинська центральна районна лікарня) передає орендарю (ПП «Альфа ВИТ») в строкове платне користування( для здійснення роздрібної торгівлі лікарськими засобами) нерухоме майно у складі ЦРЛ, площею 18 кв.м, що розташоване за адресою: смт. Велика Лепетуха, вул. Островського,11.

У пункті 5.1 Договору оренди орендар та орендодавець вказали, що у разі згоди сторін на продовження договору, Орендодавець (за наявністю дозволу районної Ради) і Орендар укладають письмову угоду, що додається до договору. В угоді вказуються нові строки дії договору, розмір і термін платежів, встановлених договором, зміни в наданих послугах і обов’язках сторін.

Відмова відповідача від повернення предмету оренди після закінчення строку дії договору з’явилась причиною для звернення Великолепетихської ЦРЛ із позовом до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів знаходить доводи  заявника необґрунтованими, а судовий акт таким, що відповідає  закону, в силу наступного.

Правовідносини з оренди майна регулюються нормами параграфу 5 глави 29 Господарського кодексу України, глави 58 ЦК України. Крім того, відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 10.04.1992 р. (із змінами) № 2269-ХІІ (далі за текстом Закон України “Про оренду державного та комунального майна”) організаційні відносини, пов’язані з передачею в оренду державного та комунального майна, а також відносини між орендодавцями та орендарями регулюється Законом України «Про оренду державного та комунального майна» .

Оскільки об’єктом оренди за договором від 01.07.2006 року, як свідчать матеріали справи, є саме комунальне майно, тому в даному випадку до правовідносин сторін щодо порядку користування орендованим майном та його повернення слід застосовувати також положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», як спеціальної норми.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Аналогічні приписи містять і ст.764 ЦК України , і ч.4 ст.284 ГК України.

Відповідно до роз’яснення президії Вищого арбітражного суду України від 25.05.2000р. № 02-5/237 «Про деякі питання практики застосування Закону України Про оренду державного та комунального майна» заяву про припинення або зміну договору оренди заінтересована сторона може подати також і до закінчення строку дії договору оренди.

З матеріалів справи вбачається, що у пункті 1.2 Договору оренди сторони визначили строк його дії – з 01 липня 2006 по 30 вересня 2006 року.

Відповідно до пункту 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У статті 27 зазначеного Закону закріплено, що у різі закінчення строку дії договору оренди орендар зобов’язаний повернути орендодавцеві об’єкт оренди на умовах, визначених в договорі. Обов’язок  негайно  повернути орендоване майно після закінчення строку договору оренду випливає також з приписів ст.785 ЦК України.

Виходячи зі змісту пункту 3.13 Договору оренди, відповідач зобов’язався повернути Орендодавцю майно в належному стані у разі припинення Договору.

Докази продовження строку договору оренди, згідно приписів закону та пункту 5.1 Договору, в матеріалах справи відсутні. Не надані відповідні докази і суду апеляційної інстанції.

Навпаки, як встановлено господарським судом і підтверджено матеріалами справи, письмовим повідомленням від 08.09.2006 року за №520 Центральна районна лікарня (позивач у справі) повідомила відповідача – ПП «Альфа-ВИТ» про небажання в подальшому здавати в оренду спірне приміщення з причин необхідності використання його у власних потребах та про припинення орендних правовідносин з 01 жовтня 2006 року, у зв’язку із закінченням строку дії договору. Листом №557 від 04.10.2006 року позивач вдруге попередив відповідача про закінчення договору оренди та необхідність виконання зобов’язання щодо звільнення приміщення. Протягом жовтня 2006 року позивач неодноразово вимагав від відповідача звільнити орендоване приміщення.

Доказів повернення спірного майна Орендодавцю відповідач не надав, в тому числі і суду апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства.

Відповідач безпідставно не виконав зобов’язання щодо повернення позивачу орендованого приміщення відповідно до. приписів закону та умов договору.

За таких обставин, вимоги позивача про спонукання відповідача звільнити спірне приміщення площею 18 кв.м, що знаходиться у будівлі головного корпусу ЦРЛ за адресою: смт. Велика Лепетиха, вул. Островського,11, та передати його Великолепетихській ЦРЛ є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються вищенаведеним та наступним:

Положення ст. 777 ЦК України щодо переважного права наймача перед іншими особами на укладення (продовження ) договору оренди застосовуються за умови наміру Орендодавця передавати дане приміщення і в подальшому в орендне користування.

Докази в підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи відсутні, тому посилання відповідача на приписи зазначеної статті є неправомірним. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Орендодавець бажає використовувати спірне приміщення у власних потребах.

Виходячи з приписів цивільного законодавства, саме орендодавцю (яким є позивач у справі) надано право вимагати від орендаря звільнення орендованого приміщення, і згоди власника (міської ради) на пред’явлення такого позову не потребується. Отже, ЦРЛ є належним позивачем у справі.

Відмова господарського суду в задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості 3 особи Великолепетихської селищної ради не є порушенням норм процесуального права і не вплинуло на законність та обґрунтованість рішення суду.

Твердження заявника апеляційної скарги про продовження дії договору оренди до 30.12.2006 року є  необґрунтованим з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду прийнято при повному з’ясуванні обставин, які мають значення для справи, висновки господарського суду відповідають фактичним обставинам справи, правових підстав для скасування або зміни рішення господарського суду немає.

Апеляційна скарга за зазначених обставин задоволенню не підлягає.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на відповідача у справі (заявника апеляційної скарги), відповідно до приписів ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний  господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Альфа Вит», м. Нова Каховка Херсонської області, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2006 року по справі №4/354-пн-06 – без змін.

Постанову оформлено, відповідно до ст.84 ГПК України, та підписано 22.03.2007.