ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

23.03.07                                                                                       Справа №10/405/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:          Макух О.В., довіреність № 46/06 від 13.12.2006р.;

позивача:          Пешехонова В.Є., довіреність № 48/06 від 27.12.2006р.;

відповідача:      Хвостик О.С., довіреність № 14/03 від 14.03.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Товариства з обмеженою відповідальністю

«УкрСпецТрейдКоорпорейшн», м. Запоріжжя

на рішення                   господарського суду Запорізької області від 05.01.2007 року

у справі                         № 10/405/06

за позовом                    Приватного виробничо-торгівельного підприємства «Інвек»,

м. Запоріжжя

до відповідача             Товариства з обмеженою відповідальністю

«УкрСпецТрейдКоорпорейшн», м. Запоріжжя

про                                 стягнення суми 43.192,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватним виробничо-торгівельним підприємством «Інвек», м. Запоріжжя було подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСпецТрейдКоорпорейшн», м. Запоріжжя про стягнення суми 43.192,07 грн. заборгованості, у т.ч.: 35.534,59 грн. основного боргу, 1872,34 грн. 3-х % річних від простроченої суми та 5785,14 грн. витрат від інфляції.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 05.01.2007р. у справі № 10/405/06 (суддя Алейнікова Т.Г.) позов задовольнив: стягнув з відповідача на користь позивача заявлену до стягнення суму 35.534,59 грн. основного боргу, 1872,34 грн. 3-х % річних від простроченої суми та 5785,14 грн. витрат від інфляції

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «УкрСпецТрейдКоорпорейшн», відповідач у справі, вказує на те, що при вирішенні спору на користь позивача, судом не було прийнято до уваги те, що дане питання вирішувалося по іншій справі між тими самими сторонами та з тих же підстав (рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2005р. у справі № 7/139), у зв’язку з чим, на думку скаржника, при прийнятті оскаржуваного рішення була порушена ст.35 ГПК України.

Просить рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2007р. у справі № 10/405/06 скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

ПВТП «Інвек», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти викладених в ній доводів та зазначає, що господарським судом Запорізької області по справі № 7/139 розглянуто спір між тими ж сторонами, але на інших підставах. Так, позовні вимоги у справі № 7/139 обґрунтовувалися ст.ст. 1212, 1214 ЦК України - як зобов’язання у зв’язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, в той час коли позовні вимоги у справі № 10/405/06 обґрунтовуються ст.693 ЦК України (попередня оплата товару).

Просить рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2007р. у справі № 10/405/06 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 912 від 22.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кагітіної Л.П., Кричмаржевського В.А.

В судовому засіданні 23.03.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представників сторін розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 22.11.2004р. між ТОВ «УкрСпецТрейдКоорпорейшн» (продавець) і ПВТП «Інвек» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 2233, у відповідності з п.1 якого продавець бере на себе зобов’язання поставити і передати у власність покупцю, а покупець належним чином оплатити і прийняти 1 новий автомобіль «TOYOTA HiLux 2.5 D4-D Xtracab 4x4» згідно додатку № 1 (Специфікація із зазначенням найменування, комплектації і переліку обладнання), що є невід’ємною частиною договору.

Автомобіль поставляється до 29.12.2004р. у відповідності з п.4.3 договору (п.2.3 договору).

Вартість автомобіля складає 215.635,00 грн., у т.ч. ПДВ – 43.127,00 грн. (п.4.1 договору).

У відповідності з п.4.3 договору, в день підписання договору обома сторонами покупець здійснює передплату в розмірі 25 % вартості автомобіля, що складає 53.908,00 грн., у т.ч. ПДВ – 10.782,00 грн. Залишок вартості автомобіля в розмірі 75 %, що складає 161.727,00 грн., у т.ч. ПДВ – 32.345,00 грн. покупець сплачує по факту поставки автомобіля (п.4.3 договору).

На виконання умов договору, позивачем було перераховано відповідачу суму 53.908,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3237 від 22.11.2004р.

24.12.2004р. сторонами укладений додаток № 1 до договору № 2233, яким внесені зміни в деякі умови договору купівлі-продажу. Так, згідно з п.1.1 договору, продавець бере на себе зобов’язання поставити і передати у власність покупцю, а покупець належним чином оплатити і прийняти 1 новий автомобіль «TOYOTA HiLux 3.0 D4-D Xtracab 4x4» згідно додатку № 2 (Специфікація із зазначенням найменування, комплектації і переліку обладнання), що є невід’ємною частиною договору.

Автомобіль поставляється до 10.03.2005р. у відповідності з п.4.3 договору (п.2.3 договору).

Вартість автомобіля складає 251.505,00 грн., у т.ч. ПДВ – 50.301,00 грн. (п.4.1 договору).

У відповідності з п.4.3 договору, в день підписання договору обома сторонами покупець здійснює передплату в розмірі 21 % вартості автомобіля, що складає 53.908,00 грн., у т.ч. ПДВ – 10.782,00 грн., згідно п.4.2 договору. Залишок вартості автомобіля в розмірі 79 %, що складає 197.597,00 грн., у т.ч. ПДВ – 39.519,00 грн., згідно п.4.2 договору, покупець сплачує по факту поставки автомобіля.

Відповідач у встановлені договором строки не здійснив поставки автомобіля позивачу. Внаслідок цього, позивачем на адресу відповідача була направлена вимога (від 14.03.2005р. за вих. № 90/03/05) про повернення суми попередньої оплати в розмірі 53.908,00 грн.

Відповідач частково задовольнив вимоги позивача, повернувши суму попередньої оплати в розмірі 17.000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 0376 від 28.03.2005р.

В подальшому позивач пред’явив відповідачу вимогу (від 30.03.2005р. за № 120/03/05) про повернення залишку суми попередньої оплати у розмірі 36.908,00 грн.

25.05.2006р. відповідач частково погасив залишок боргу в сумі 1373,41 грн. шляхом переплати при виконанні наказу господарського суду Запорізької області № 7/139 від 21.08.2005р.

Решту суми попередньої оплати в розмірі 35.534,59 грн. відповідач позивачу не перерахував.

У зв’язку з цим, позивач звернувся із позовом до суду про стягнення з відповідача суми 35.534,59 грн. основного боргу. Крім того, на суму основного боргу позивачем нараховано суму 1872,34 грн. 3-х % річних від простроченої суми та 5785,14 грн. витрат від інфляції. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 625, 693 ЦК України.

Слід зазначити, що відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічне положення містить ст.193 ГК України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачем не були виконані взяті на себе зобов’язання за договором купівлі-продажу № 2233 від 22.11.2004р., а саме - у встановлені договором строки відповідач не здійснив поставки автомобіля позивачу. Пунктом 3.2 договору передбачено, що передача і приймання автомобіля фіксується актом приймання-здачі, підписаного уповноваженими представниками обох сторін. На день звернення позивача з позовом до суду і на час розгляду справи в суді відповідний акт приймання-здачі автомобіля сторонами не складався.

Відповідно до ч.2 ст.693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

У зв’язку з невиконанням відповідачем свого договірного зобов’язання щодо поставки автомобіля позивачу у встановлений строк, останній звернувся з вимогою до відповідача про повернення суми попередньої оплати. Відповідач частково задовольнив вимоги позивача щодо повернення суми попередньої оплати в розмірі 18.373,41 грн. Суму залишку попередньої оплати в розмірі 35.534,59 грн. відповідач позивачу не повернув. Доказів повернення вказаної суми відповідачем позивачу суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми 35.534,59 грн. основного боргу є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивачем здійснено розрахунок розміру 3-х % річних від простроченої суми основного боргу за період з 15.03.2005р. по 22.11.2006р., що складає суму 1872,34 грн.

Також, за період з березня 2005р. по жовтень 2006р. позивачем здійснено розрахунок збільшення розміру основного боргу на індекс інфляції, що складає суму 5785,14 грн.

Заявлені до стягнення суми 1872,34 грн. 3-х % річних та 5785,14 грн. витрат від інфляції є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Доводи скаржника про те, що при вирішенні спору на користь позивача, судом не було прийнято до уваги те, що дане питання вирішувалося по іншій справі між тими самими сторонами та з тих же підстав (рішення господарського суду Запорізької області від 10.08.2005р. у справі № 7/139), колегією суддів до уваги не приймаються, як необґрунтовані внаслідок наступного.

10.08.2005р. господарським судом Запорізької області у справі № 7/139 (за позовом ПВТП «Інвек» до ТОВ «УкрСпецТрейдКоорпорейшн» про стягнення суми 37.595,11 грн., у т.ч.: 36.908,00 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 577,02 грн. витрат від інфляції, 110,99 грн. відсотків за користування безпідставно отриманими грошовими коштами, 12.575,25 грн. штрафу за прострочку поставки автомобіля і 9808,70 грн. пені за прострочку поставки автомобіля) було прийнято рішення, яким вказані позовні вимоги задоволені частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача суму 12.575,25 грн. штрафу, 1509,03 грн. пені, а в іншій частині позовних вимог відмовлено. Позовні вимоги у справі № 7/139 обґрунтовувались зокрема положеннями ст.ст. 1212, 1214 ЦК України.

З викладеного вбачається, що предметом і підставою позовних вимог у справі № 7/139 було стягнення суми безпідставно отриманих коштів (ст.ст. 1212, 1214 ЦК України), в той час, коли предметом і підставою позовних вимог у справі № 10/405/06 є стягнення суми попередньої оплати (ст.693 ЦК України). Також є різними періоди у часі для нарахування витрат від інфляції та процентів річних.

Таким чином, підстави і предмети позову у справі № 7/139 і № 10/405/06 є різними.

Судом не вбачається порушення при прийнятті оскаржуваного рішення приписів ст.35 ГПК України (яка встановлює підстави звільнення від доказування), на що посилається скаржник.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УкрСпецТрейдКоорпорейшн», м. Запоріжжя, залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.01.2007р. у справі № 10/405/06 – без змін.