СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

18 червня 2007 року

Справа № 2-29/13084-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не
з`явився;

відповідача:
Филипенко І.М. - голова Берегової сільської ради - посвідчення № 163 від
23.04.2006 року;

розглянувши апеляційну
скаргу суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Башилашвілі О.І.) від 16 березня 2007 року у
справі № 2-29/13084-2006А

за позовом
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до
Берегової сільської Ради (вул. Приморська, 1, с.Берегове, м. Феодосія, АР Крим,
98179)

про визнання
протиправним та скасування рішення, зобов'язання затвердити акт вибору і
обстеження земельної ділянки та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою
по відводу земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського
суду АР Крим від 16.03.2007 року у справі № 2-23/1410-2007А у задоволенні
позову суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до Берегової сільської ради
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання затвердити акт
вибору і обстеження земельної ділянки та надати дозвіл на розробку проекту
землеустою по відводу земельної ділянки відмовлено.

При прийнятті постанови, суд першої
інстанції встановив, що клопотання
суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, подане до Берегової
сільської ради про затвердження акту вибору і обстеження земельної ділянки та надання
дозволу на розробку проекту землеустою по відводу земельної ділянки, суперечить
вимогам законодавства про планування і забудову територій, результатам
місцевого референдуму, яким накладено мораторій на надання земельних ділянок
для ведення підприємницької діяльності до затвердження генерального плану
с.Берегове, у зв`язку з чим, прийшов до висновку про відповідність вимогам
закону оскаржуваного рішення Берегової сільської ради 9 сесії 5-го скликання
від 20.07.2006 року НОМЕР_1.

Не погодившись з постановою
господарського суду АР Крим, суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1
звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, як винесену
при неповному дослідженні обставин справи та з порушенням норм матеріального
права, позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні з доводами апеляційної скарги не погодився, надав відзив на
апеляційну скаргу, в якому вважає оскаржувану постанову суду першої інстанції
законною та обгрунтованою.

Представник позивача у судове
засідання не з`явився, заявив клопотання про відкладення розгляду справи у
зв`язку з неможливістю явки представника у судове засідання. Судова колегія
зазначає, що судове засідання на підставі клопотання СПД ОСОБА_1 відкладалось
-з 04 по на 11.06.2007 року. При цьому, позивач не надав суду належних доказів
фактичної неможливості явки у судове засідання. Крім того, у разі неможливості
приймати участь у судовому засідання, сторона у справі не позбавлена права
давати суду пояснення у письмовій формі. За таких обставин, судова колегія
визнала можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

З причини відпустки судді
Котлярової О.Л., на підставі розпорядження в.о. голови Севастопольського
апеляційного господарського суду, у складі судової колегії було здійснено
заміну на суддю Ткаченка М.І.

Переглянувши постанову суду першої
інстанції в порядку статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України,
вислухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника відповідача,
перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про
відсутність підстав для  скасування
постанови суду першої інстанції виходячи з наступного.

На підставі рішення Берегової
сільської ради від 01.03.2006 року „Про надання дозволу ПП ОСОБА_1 на збір
матеріалів попереднього узгодження місця розташування земельної ділянки,
намічаємої до відводу для будівництва та обслуговування оздоровчо-спортивного
комплексу”, було дозволено СПД ОСОБА_1 збір матеріалів попереднього узгодження
місця розташування земельної ділянки площею 0,27 га, яка планується до відводу
для будівництва та обслуговування оздоровчо-спортивного комплексу, за адресою: АР
Крим, м.Феодосія, с.Берегове, вул.Приморська (а.с. 8).

Пунктом 2 вказаного рішення
зазначено, що СПД ОСОБА_1 має виконати матеріали попереднього узгодження
земельної ділянки та надати їх на затвердження до Берегової сільської
ради.

Відповідно до пункту 7 Порядку
вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.2004 року № 427, акт вибору земельних
ділянок для розміщення об'єктів підписується головою і членами комісії,
скріплюється печатками і разом з матеріалами, що використовувалися під час його
складання, передається юридичній особі для подання до сільської, селищної,
міської ради, районної, Київської чи Севастопольської міської держадміністрації
з метою прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, тобто за наявності обставин, що звільнюють
від доказування.

Частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в
адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд
встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і
заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення справи.

Судом першої інстанції обгрунтовано
прийнято до уваги акт вибору та обстеження земельної ділянки, на який позивач
посилається як на одну з підстав задоволення своїх позовних вимог. Із змісту
акту вбачається, що він не підписаний головою комісії, тобто є неузгодженим у
встановленому діючим законодавством порядку, у зв`язку з чим не відповідає
вимогам чинного законодавства, та, як наслідок, не може являтись належним
доказом у справі.

Судовою колегією встановлено, що в
23.07.2006 року, на підставі рішення Берегової сільської ради № 107 від
16.06.2006 року, на території Берегової сільської ради було проведено місцевий
референдум за народною ініціативою, за результатами якого було накладено
мораторій на надання земельних ділянок для ведення підприємницької діяльності
до затвердження генерального плану с.Берегове.

Відповідно до статті 1 Закону
України „Про всеукраїнський та місцеві референдуми”, з метою забезпечення
народовладдя і безпосередньої участі громадян в управлінні державними та
місцевими справами в Україні
проводяться референдуми. Референдум - це спосіб прийняття громадянами
України шляхом голосування законів України, інших рішень з важливих  питань загальнодержавного і місцевого
значення.

Закони, інші рішення, прийняті
всеукраїнським референдумом, мають вищу юридичну силу по відношенню до
законодавчих актів Верховної Ради
України, Верховної Ради Республіки Крим, нормативних актів Президента
України, Кабінету Міністрів України, вищих виконавчих і розпорядчих органів
державної влади Республіки Крим, підзаконних актів міністерств і відомств
України та Республіки Крим, рішень місцевих Рад народних депутатів.  Рішення, прийняті місцевим референдумом,
мають вищу юридичну силу по відношенню до рішень Рад народних депутатів, на
території яких він проводиться.

Судова колегія приймає до уваги той
факт, що проведення місцевого референдуму мало місце 23.07.2006 року, тобто
підля прийняття Берегової сільською радою рішення від 01.03.2006 року про
надання дозволу ПП ОСОБА_1 на збір матеріалів попереднього узгодження місця
розташування земельної ділянки.

Господарським судом АР Крим вірно
встановлено, що на момент розгляду даного спору межі с.Берегове, в якому
розташована спірна земельна ділянка, не встановлені, генеральний план забудови
с.Берегове та інша містобудівельна документація по с.Берегове відсутня. Даний
факт підтверджується відповідною довідкою, виданою головою Берегової сільської
ради І.Н. Філіппенко станом на 11.02.2007 року (а.с.56).

Відповідно до статті 1 Закону
України „Про планування і забудову територій” генеральний план - це
містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку,
планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Статтею 12 Закону України „Про
планування і забудову територій” закріплено, що лише відповідно до
генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та
Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких
повноважень відповідними радами вирішують питання вибору, вилучення
(викупу), надання у власність чи в користування земельних ділянок, надання
дозволу на будівництво об'єктів містобудування.

Абзац 4 статті 16 Закону України
„Про планування і забудову територій” встановлює, що проект розподілу території
є основою для визначення меж земельних ділянок на територіях існуючої забудови
для розташування будинків і споруд, розроблення відповідної землевпорядної
документації та оформлення в установленому законодавством порядку
правовстановлюючих документів власникам, співвласникам, орендарям, а також
встановлення меж земельної ділянки в натурі.

За таких обставин, судова колегія
не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що відсутність
затвердженого генерального плану забудови с.Берегове та іншої містобудівельної
документації не є перешкодою для виділу земельної ділянки.

Дослідивши фактичні обставини
справи, судова колегія приходить до висновку про існування декількох окремих
підстав для відмови позивачеві у задоволення позовних вимог.

Пунктом 3 статті 24 Закону України
„Про місцеве самоврядування в Україні” передбачено, що органи місцевого самоврядування
та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,
передбачених Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів
України.

Таким чином, судова колегія
приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення Берегової сільської ради 9
сесії 5-го скликання від 20.07.2006 року НОМЕР_1 про відмову у затвердженні
акту вибору та обстеження земельної ділянки для будівництва та обслуговування
оздоровчо-спортивного комплексу площею 0,27 га за адресою: АР Крим, м.Феодосія,
с.Берегове, вул.Приморська, район магазину „Коктебель”, було прийнято у
відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для визнання його
недійсним відсутні.

Відповідно до статті 200 Кодексу
Адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки при винесенні судом першої
інстанції оскаржуваної постанови порушень норм матеріального або процесуального
права не виявлено, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 198 п.1, 200,
205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову
господарського суду Автономної Республіки Крим від 16 березня 2007 року у
справі № 2-29/13084-2006А залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції роз`яснює
сторонам у справі, що відповідно до пункту 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, постанова або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвалу суду апеляційної
інстанції може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 211,
212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя

Судді