ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"25" червня 2007 р.

СправаНОМЕР_1-2407/07

Одеський апеляційний господарський
суду у складі колегії суддів:

головуючого судді   В.Б.Туренко

суддів  Л.І.Бандури,
Л.В. Поліщук

при секретарі судового засідання - О.В.
Лисіній

за участю представників сторін:

від позивачів -ОСОБА_1

від відповідачів: ТОВ ВКФ „Порто
Франко” -ОСОБА_25,ОСОБА_12;

ОСОБА_8
-ОСОБА_26;

ОСОБА_9
ОСОБА_27

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу           ОСОБА_9

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від
2.04.2007р.

зі справи2-2407/07

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,ОСОБА_5,

ОСОБА_6,ОСОБА_7

до ТОВ ВКФ „Порто Франко”,
ОСОБА_8,

ОСОБА_9

про визнання недійсними рішення
загальних зборів та установчих документів

По справі оголошувалась перерва до 25.06.2007р.

встановив:

В листопаді 2006 року громадяни
ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_5,                  ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись
до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ ВКФ „Порто
Франко”,ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення загальних зборів ТОВ
ВКФ „Порто Франко”, оформленого протоколом НОМЕР_1. Позовні вимоги мотивовані
тим, що позивачів не було повідомлено про проведення загальних зборів, рішення
про їх виведення зі складу учасників, про внесення змін і доповнень до Статуту
прийняті із порушенням пунктів 2, 4, 5 розділу 5 Статуту товариства, оплата
вартості належної їм частини майна при виключенні учасників з товариства не
виплачена, чим істотно порушені їхні права і про ці порушення позивачі
дізналися лише в жовтні 2006 року                               (а.с.3- 4,
35-36, 47- 48).

Письмові заперечення на позов ТОВ
ВКФ „Порто Франко” та   ОСОБА_8 в матеріалах
справи відсутні, а відповідач ОСОБА_9 у відзиві на позов зазначив про
необґрунтованість заявлених вимог, про пропуск позовної давності, у зв'язку з
чим просив відмовити у їх задоволенні (а.с.61-63).

Рішенням Приморського районного
суду м. Одеси від 2.04.2007р.(суддя Загороднюк В.І.), позов задоволено. Рішення
та протоколНОМЕР_1 зборів учасників
ТОВ ВКФ „Порто Франко” від 6.12.2002р. та пізніше прийняті  протоколи зборів учасників товариства визнані
недійсними з моменту їх прийняття. Визнані недійсними Статути та Установчі
договори ТОВ ВКФ „Порто Франко”, зміни до них та їх нові редакції,
зареєстровані після 5.12.2002р. Статут та Установчий договір  ТОВ ВКФ „Порто Франко”,  затверджені протоколом зборів засновників від
14.05.1996р. та зареєстровані у Виконавчому
комітеті Центральної райРади народних депутатів 29.05.1996р.
реєстраційний НОМЕР_7 визнані дійсними. Зобов'язано ТОВ ВКФ „Порто Франко”
провести повернення коштів ОСОБА_8 та ОСОБА_9, внесенні ними до статутного
фонду товариства після 5.12.2002р. у порядку та терміни, аналогічні
встановленим ст.54 Закону України „Про господарські товариства”, обчислюючи
терміни з дати, з якої дане рішення суду стає чинним. Судове рішення мотивоване
тим, що загальні збори учасників товариства відбулися 6.12.2002р. без
дотримання вимог п.5 ст.5 Статуту у редакції від 14.05.1996р., виведення
учасників товариства здійснено безпідставно, а голосування по кандидатурах, які
виключались зі складу товариства, згідно протоколу НОМЕР_1. індивідуально не
відбувалось. Судом визнано, що позов заявлений із дотриманням терміну позовної
давності, який слід обчислювати не з дати проведення зборів -6.12.2002р., а з
дати, коли позивачі дійсно дізналися про рішення, яке оскаржується. Заперечення
ОСОБА_9, викладені у відзиві, не прийняті до уваги на підставі їх недоведеності
та в окремих випадках прямого протиріччя доказам, наявним у матеріалах справи.
Одночасно, суд задовольнив вимоги представника ОСОБА_8 про захист майнових
інтересів відповідачів ОСОБА_9 і ОСОБА_8 та встановив порядок повернення сторін
у первісне положення, зокрема, у частині термінів повернення внесених після
6.12.2002р. зазначеними особами внесків у статутний фонд товариства та
визначення порядку і термінів цього повернення аналогічно порядку та термінам, встановленим
ст.54 Закону України „Про господарські товариства”, встановивши датою
обчислення термінів -дату з якої рішення суду стає чинним  (а.с.78-80).

Не погодившись із рішенням суду,
відповідач ОСОБА_9 5.04.2007р. звернувся із заявою про апеляційне оскарження, а
28.04.2007р. із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати,
провадження у справі закрити. У доповненнях до апеляційної скарги відповідач
ОСОБА_9 просив скасувати рішення районного суду, у позові відмовити,
посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Одночасно
скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного процесуального
строку подання апеляційної скарги, передбаченого ст.93 ГПК України, з причини
порушення райсудом його права на отримання копії рішення.

Апеляційна скарга та доповнення до
неї разом зі справою надіслані Приморським райсудом  на адресу Одеського апеляційного
господарського суду 4.06.2007р. для розгляду, відповідно до п.4 ч.1 ст.12 ГПК
України (в редакції Закону України № 483-V від 15.12.2006р.).

При вирішенні питання щодо
прийняття апеляційної скарги до провадження, судом апеляційної інстанції
клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку апеляційного
оскарження задоволено, згідно ст.ст.53, 93 ГПК України, про що зазначено в
ухвалі  від 6.06.2007р.

Письмові заперечення на апеляційну
скаргу від позивачів та інших відповідачів не надійшли.

До початку судового засідання та
під час апеляційного розгляду скаржником додатково надані пояснення до
апеляційної скарги, в яких останній послався на те, що він приймав фінансову та
особисту участь в капітальному ремонті магазину, придбанні нового обладнання,
як співвласник ТОВ ВКФ „Порто Франко”. За його кошти збільшено статутний фонд
підприємства та викуплено 26.12.2006р. приміщення магазину. Пред'явлення даного
позову вважає злочинною змовою позивачів в позбавленні його корпоративних прав
на підприємство. Наполягає  на
відсутності доказів про поважність причин пропуску строку позовної давності
(а.с.111-115, 134-140).

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, додатково надані документи, перевіривши
правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія відзначає наступне.

Як вбачається із Статуту ВКФ „Порто
Франко” у вигляді ТОВ, зареєстрованого Виконавчим комітетом Центральної райРади
народних депутатів 29.05.1996р. реєстраційний НОМЕР_7, товариство створено
організацією орендарів на базі крамниць
НОМЕР_8  п/п 111 Орендного
підприємства „Порто Франко”; засновниками товариства були 20 фізичних осіб
-громадян України, прізвища   яких
наведені у п.2 розділу 1 Статуту. Останній
містить  відомості про              розмір статутного фонду -1
міліард крб., з визначенням частки кожного учасника (а.с.7-9).

Посилання скаржника на те, що у
пункті 3 Статуту відсутні відомості про внесення частки учасником ОСОБА_3, а
тому він не може вважатись позивачем по справі, не заслуговує на увагу,
оскільки по-перше, пункт 3 розділу 1 Статуту в редакції 1996 року не має
ніякого відношення до відомостей про частки учасників товариства, цим пунктом
визначено лише місцезнаходження підприємства, а у пункті 5 розділу 1 Статуту
зазначено про розмір статутного фонду, із чого він складається і як розподілені
частки між учасниками, прізвища яких зазначені у п.2 р.1 Статуту. По-друге, при
співставленні даних щодо розміру статутного фонду та часток кожного з учасників
дійсно виявлено, що прізвище ОСОБА_3 у пункті 5 Статуту пропущено, але це
свідчить про наявність помилки, а не про те, що він не є учасником; по-третє,
внесення або не внесення часток учасниками доводиться не текстом  статутних документів, а відповідними
бухгалтерськими документами.

Як свідчить протоколНОМЕР_1 зборів
учасників товариства від 6.12.2002р., на них були присутні 4 учасника, що володіють
у сукупності 65% голосів:
ОСОБА_8 (53%), ОСОБА_10 (5%), ОСОБА_11 (2%),ОСОБА_12 (5%) (а.с.5).

Рішенням цих загальних зборів:

- виведено  зі складу учасників товариства 16 засновників,
а саме громадян: ОСОБА_2, ОСОБА_13, ОСОБА_14,
ОСОБА_15,  ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22,ОСОБА_5,
ОСОБА_23, ОСОБА_24 на підставі внесення змін до Закону України „Про
господарські товариства”, протокол НОМЕР_2
зборів учасників від 14.07.2002р.;

-
прийнято до складу учасників товариства ОСОБА_9 на підставі його
заяви;

- виведено зі складу
учасниківОСОБА_12, ОСОБА_10, ОСОБА_11, на підставі їх бажання подати заяви про
вихід зі складу учасників із залишенням належним їм часток  на підприємстві;

- статутний фонд товариства
у розмірі 10000.00грн. залишено без змін із перерозподілом частки в
статутному фонді у співвідношенні: ОСОБА_8-5000.00грн. і ОСОБА_9
-5000.00грн., що становить по 50% статутного фонду;

-
затверджена нова редакція установчих документів товариства;

-  на посаду директора обрано
ОСОБА_8 та вирішено передати установчі документи для реєстрації в новій
редакції (а.с.5зв.-6).

Відповідно до розділу 5
Статуту, вищим органом товариства є збори його учасників, до виключної
компетенції яких відносяться, зокрема, виключення учасника та прийняття нових
учасників до складу товариства, вирішення питання про придбання товариством
частки (її частини) учасника. Про проведення загальних зборів учасники
повідомляються у письмовій формі із зазначенням
часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно
бути зроблено не менш ніж за 30 днів до скликання загальних зборів.

Зазначені положення Статуту
відповідають приписам ст.ст.58, 59, 61 Закону України „Про господарські
товариства” від 19.09.1991р. № 1576                    (із змінами).

При вирішенні спору судом першої
інстанції з'ясовано, що учасники товариства взагалі не повідомлялись про
проведення зборів 6.12.2002р., що також підтверджено представниками
відповідачів -ТОВ ВКФ „Порто Франко”,
ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційної інстанції, тобто має місце
прийняття рішення на зборах, що проведені з порушенням порядку їх скликання.

Як вбачається з протоколу НОМЕР_1.
підставами виведення              16 учасників зі складу товариства, які
не подавали заяв про вихід,  зазначено
зміни до Закону України „Про господарські товариства”, протокол  НОМЕР_2
зборів учасників від 14.07.2002р., а також те, що при капітальному
ремонті магазину і придбанні нового обладнання для торгівлі, ніхто із
зазначених 16 учасників не мав бажання приймати фінансову допомогу.

Але, згідно ст.64 Закону України „Про
господарські товариства” ( в редакції Закону № 3095 від 7.03.2002р.), учасника
товариства з обмеженою відповідальністю може бути виключено з товариства лише,
якщо учасник систематично не виконує або неналежним чином виконує обов'язки або
перешкоджає своїми діями досягненню цілей товариства.

Пунктом 9 розділу 4 Статуту (в
редакції 1996р.) передбачені обов'язки учасників. В матеріалах справи відсутні
докази, які б свідчили про систематичність не виконання чи неналежне виконання
обов'язків 16 учасниками,  яких виключно
зі складу товариства, відсутні докази, які б підтверджували, що дії зазначених
учасників перешкоджали досягненню цілей товариства. Суд першої інстанції
обґрунтовано вказав, що прийняття фінансової допомоги учасником товариства -це
його  право, а не обов'язок, і здійснення
або не здійснення цього права не може бути підставою для виключення учасника з
товариства. ПротоколНОМЕР_2 свідчить про розгляд питання на загальних зборах
учасників щодо списання торгового обладнання (а.с.141-143), тобто ніяким чином
цей протокол не стосується прав та обов'язків учасників.   З пояснень гр. ОСОБА_12, наданих у судовому
засіданні під час розгляду апеляційної скарги, вбачається, що ніхто із
учасників товариства не повідомлявся про проведення 6.12.2002р. загальних
зборів, заяви про вихід із товариства нею та ОСОБА_11, ОСОБА_10 взагалі не
подавались, про що також свідчить і відповідний запис у пункті 3 протоколу
НОМЕР_1. Отже, не було підстав для виключення як вищеперелічених 16 учасників
так і цих 3-х осіб зі складу учасників.

В матеріалах справи також відсутні
докази, які б підтверджували, що виключеним учасникам виплачена в грошовому чи
натуральному  вигляді належна їм частка
майна товариства, відповідно до ст.54 Закону України „Про господарські
товариства”. У судовому засіданні апеляційної інстанції представники                   ТОВ ВКФ „Порто Франко”,
ОСОБА_8 підтвердили, що такі виплати не здійснювались.

Згідно положень ст.64 цього Закону
(в редакції Закону № 3095 від 7.03.2002р.), за рішення про виключення з
товариства учасника повинні проголосувати учасники, що  володіють у сукупності більш як 50 відсотками
загальної кількості голосів учасників товариства. Судом першої інстанції
встановлено, що голосування індивідуально по кожній із кандидатур
учасників,  які виключались із складу
товариства, не відбувалось і протокол НОМЕР_1. таких відомостей не містить.

Отже, наявним є факт прийняття
рішення на зборах, що проведені з порушенням порядку їх скликання і у зв'язку з
ухваленням рішення, яким  порушені права
та охоронювані законом інтереси позивачів, таке рішення загальних зборів
підлягає визнанню недійсним у повному обсязі, що у свою чергу тягне за собою
скасування державної реєстрації нової редакції установчих документів
товариства.

Щодо пропуску строку позовної
давності, то суд першої інстанції обґрунтовано зазначив,  що обчислення терміну позовної давності  у даному випадку слід відраховувати з жовтня
2006 року -з  моменту коли позивачі
дійсно дізналися про рішення, яке оскаржується, а не з дня, коли відбулися
збори. Така позиція суду цілком відповідає приписам ч.1 ст.261 ЦК України.

У судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивачів пояснив при яких обставинах і коли саме
позивачі дізналися про прийняття оспореного ними рішення, у зв'язку з чим
судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо заявлення
позовних вимог в межах строку позовної давності.

Додатково надані разом із
поясненнями на апеляційну скаргу документи, а саме: квитанція від 9.02.2007р.
про внесок ОСОБА_9 до статутного фонду 300тис. грн.; накладніНОМЕР_3,
НОМЕР_4,НОМЕР_5; витяг про реєстрацію в державному реєстрі договору
купівлі-продажу від 26.12.2006р.; заява ОСОБА_9 до прокуратури Одеської
області, запит до ДПІ в м. Одесі, довідка про доходи отримані ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3 у 2001-2007р.р.; договір займу від 21.02.2007р.,
укладений між гр. ОСОБА_12 та ТОВ ВКФ „Порто Франко”; поштові повідомлення та
квитанції, не приймаються судовою колегією до уваги, оскільки вони не мають
ніякого відношення до предмету розгляду даної справи  (а.с.116-132).  З цих підстав не заслуговують на увагу
посилання скаржника на те, що своїми діями ОСОБА_8 перешкоджає йому в
управлінні товариством та обмежує його права, як засновника підприємства.

Враховуючи, що при вирішенні спору
судом першої інстанції прийнято рішення у тому числі і по вимогам, які не
заявлялись позивачами, а також щодо зобов'язання відповідача ТОВ ВКФ „Порто
Франко” повернути іншим відповідачам ОСОБА_8 та ОСОБА_9 коштів, внесених до
Статутного фонду без заявлення відповідних вимог, рішення суду підлягає зміні.

З урахуванням викладеного, керуючись
ст. ст. 99, 101-105, 107-110 Господарського процесуального кодексу України,
колегія суддів -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 залишити
без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 2.04.2007р. у справі

№ 2-2407/07  змінити, виклавши резолютивну частину в
слідуючій редакції:

„Позов задовольнити.

Визнати недійсним рішення загальних
зборів учасників ВКФ „Порто Франко” у вигляді ТОВ, оформленого протоколом
НОМЕР_1.

Скасувати реєстрацію нової редакції
Статуту і Установчого договору ВКФ „Порто Франко” у вигляді ТОВ, затвердженої
рішенням загальних зборів відповідно до протоколу НОМЕР_1., здійснену
Центральною райадміністрацією Одеської міської ради НОМЕР_6.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом одного місяця.

Головуючий суддя                                                    В.Б.
Туренко

Суддя
Л.І. Бандура

Суддя
Л.В.Поліщук