ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.07р.

Справа № 28/239-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Куб ЛДФ"

до  Комунального підприємства Житлово-експлуатаційної контори №1

Третя особа: Виконавчий комітет Нікопольської міської ради

про стягнення 14 717,20 грн.

Суддя  Манько Г.В.

Представники:

Від позивача: Довга Л.А. - директор; Кодолова Ю.А. - дов. №3 від 14.05.07р.

Від відповідача: Щербаков О.В. - дов. від 10.05.07р., Гончаренко Ю.І.

Від третьої особи: Міщенко І.В. - дов. від 05.02.07р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КУБ ЛДФ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визнання договору № 1 від 01.12.2006р. про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів дійсним та стягнення заборгованості за даним договором у спірному періоді, з 30.12.2006р. по 23.01.2007р., в сумі 14 717 грн. 20 коп. Позивач надав уточнення до позовної заяви та просить суд визнати договір № 1 від 01.12.2006р. про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів укладеним на умовах, визначених в проекті договору № 1 від 01.12.2006р.  та стягнути заборгованості за даним договором у спірному періоді в сумі 14 717 грн. 20 коп.

Відповідач в судовому засіданні та у відзивах на позов позовні вимоги позивача не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилався, що ним зроблено переплату за надані послуги в сумі  3 504 грн. 50  коп.

Третя особа просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в зв'язку з їх безпідставністю.

12.06.2007р. в судовому засіданні оголошено перерву до 19.06.2007р.

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України  в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд, -

Встановив:

Позивачем та відповідачем було підписано договір № 1 від 01.12.2006р. про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів з протоколом розбіжностей. Протокол розбіжностей сторонами в спірному періоді узгоджено не було.

Згідно тексту протоколу розбіжностей у спірному періоді сторонами не було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору, а саме вартості послуг, строків оплати, формою контролю за виконанням виконавцем послуг, припинення надання послуг, поновлення надання послуг.

Лише 23.01.2007р. сторонами було досягнуто згоди щодо вартості послуг та підписано додаток до договору № 1 від 01.12.2006р.

За іншими істотними умовами договору, які фігурують у протоколі розбіжностей, сторонами на час надходження позовної заяви до суду та протягом часу розгляду справи  згоди досягнуто не було.

Встановлено, що протягом спірного періоду позивачем здійснювалось вивезення твердих побутових відходів про що складались товарно –транспортні накладні. Представник позивача у даних накладних ставив свій підпис чим підтверджував лише факт вивезення відходів –кількість рейсів автомобілів та завантажених контейнерів.

В подальшому працівниками позивача, без згоди з відповідачем, самостійно, вносились дані щодо вартості послуг. Таким чином зазначені накладні не є доказом вартості наданих послуг у спірному періоді.

Згідно вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Відповідач протоколом розбіжностей та в судовому засіданні заявив, що  вартість  послуг, строки оплати, форма контролю за виконанням виконавцем послуг, порядок припинення надання послуг, поновлення надання послуг є істотними умовами договору.

Відповідно до вимог ст.ст.  525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що  зобов’язання повинні виконуватися належним чином та у встановлений строк у відповідності з вказівками закону, договору; одностороння відмова від виконання зобов’язань не допускається.

Однак між позивачем та відповідачем, у розумінні приписів Цивільного кодексу України,  не виникло зобов'язань за договором, на який посилається позивач, оскільки він не є укладеним.

Отже сума позовних вимог 14 717 грн. 20 коп. за своєю природою не є заборгованістю.

На підставі зазначеного, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються  на  позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49,   82-85 Господарського процесуального кодексу  України,  ст.ст. 525, 526, 638 Цивільного кодексу України,  господарський суд,  -

ВИРІШИВ :

В  задоволенні  позову  відмовити.

Суддя

Г.В. Манько

Рішення підписано 27.06.07