ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

18.06.07                                                                                           Справа  № 5/1594-12/323А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Якімець Г.Г.,

суддів:                                         Дубник О.П.,

Орищин Г.В.

при секретарі   Горбач Ю.Б.,

з участю представників:

від скаржника (відповідача) –Бойчук Ю.М., Леськів А.Р., Тістечко Ю.Я.

від позивача  – не з’явився

від прокуратури –Філюкова Л.О.

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області, м.Жовква від 15.01.2007 року вих..№346/10-0

на постанову господарського суду Львівської області від 18.12.2006 року, суддя Запотічняк О.Д.

у справі №5/1594-12/323А,

за позовом Приватного підприємства «Мар’ян», с.Туринка

до відповідача  Державної податкової інспекції у Жовківському районі Львівської області, м.Жовква

Прокуратура Львівської області, м.Львів

про скасування податкового повідомлення-рішення №37/23-0/2/1043/23889401 від 04.07.2006 року

Особам, які беруть участь у справі, права і обов’язки, передбачені ст.49, 51, 59 Кодексу адміністративного судочинства України, роз’яснено.

Постановою господарського суду Львівської області від 18.12.2006 року по справі №5/1594-12/323А позов ПП «Мар’ян»задоволено повністю, скасовано податкове повідомлення-рішення №37/23-0/2/1043/23889401 від 04.07.2006 року.

Суд першої інстанції при винесенні постанови виходив з того, що відповідно до пункту 11.29 статті 11 Закону України “Про податок на додану вартість” для сільськогосподарських виробників незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, у яких сума, одержана від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів переробки за попередній звітний (податковий) рік, а для новостворених підприємств –поточний звітний період, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства, встановлено спеціальний режим оподаткування, згідно з яким по операціях з продажу товарів (робіт, послуг) власного  виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської  сировини, за винятком операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, суми податку на додану вартість, належні до сплати чи відшкодування, на розрахунки з бюджетом не відносяться.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів, вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Судом взято до уваги те, що позивач займався господарською діяльністю з виробництва продукції, яка пов'язана з біологічними процесами її вирощування, а саме коней, які відносяться до коду 0101 групи 01 „Живі тварини” Українського класифікатора товарів зовнішньо економічної діяльності, затвердженого Законом України „Про Митний тариф України” від 05.04.2001р. №2371-111, тому діяльність, здійснювана позивачем, відноситься до тваринництва та належить до галузі сільського господарства, а позивач на думку суду належить до категорії сільськогосподарських товаровиробників, який здійснює продаж сільськогосподарської продукції власного виробництва.

Таким чином, суд робить висновок про те, що доводи відповідача про заниження позивачем, за період охоплений перевіркою, бази оподаткування в сумі 3366775 грн., внаслідок чого занижено податок на додану вартість в сумі 673355 грн. є безпідставними.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції ДПІ у Жовківському районі Львівської області подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Львівської області від 18.12.2006 року по справі №5/1594-12/323А скасувати, в задоволенні позову ПП «Мар’ян»відмовити.

Зокрема скаржник зазначає, що в ході перевірки позивача встановлено, що сума одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередні звітні 2002, 2003, 2004 роки в ПП “Мар’ян” становить менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства. А, саме протягом 2003-2005рр. ПП “Мар’ян” фактично здійснювались операції не з вирощування коней, а з їх перепродажу, що підтверджується і поясненнями підприємців Матушевського Т.В., Редько Д.П., Колібко В.Т., які купували в населення 1-2 річних коней та здавали їх на ПП “Мар’ян”.

Скаржник звертає увагу суду на те, що ПП “Мар’ян” показало в складі реалізованої сільгосппродукції 2706,7 тис. грн., отриманих від реалізації коней, як продукцію власного виробництва, що становить 99,4% від реалізованої сільгосппродукції, за 2004 рік - 1102,8 тис. грн. (97,7% від реалізованої сільгосппродукції) і за І квартал 2005 року - 88, 7 тис. грн. (100 % від реалізованої сільгосппродукції). Таким чином, вказує на те, що ПП “Мар’ян” неправомірно застосовано пільги, передбачені п.п.11.29 ст. 11 Закону України «Про податок на додану вартість».

Представники скаржника (відповідача) та прокурор у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання 18.06.2007 року не з’явився, проте був присутній в судовому засіданні 12.04.2007 року, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, з підстав наведених у запереченні на апеляційну скаргу, зокрема вказував на те, що оскільки ПП «Мар’ян»займалося вирощуванням коней, які відносяться до коду 0101 групи 01 „Живі тварини" УКТ ЗЕД, затвердженого Законом України „Про Митний тариф України” від 05.04.2001р. №2371-111, та обсяг валового доходу, отриманого від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва, перевищує 75% від загальної суми валового доходу підприємства, дане підприємство відноситься до категорії сільськогосподарських виробників, на яких поширюється п. 11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та прокурора,  дослідивши наявні докази по справі, встановив наступне:

ДПІ у Жовківському районі Львівської області проведено документальну перевірку з питань дотримання податкового та валютного законодавства ПП “Мар’ян” за період з 01.04.02р. по 31.03.05р., за результатами якої 26.01.2006р. складено акт №6/23-0/23889401

Перевіркою зафіксовано порушення позивачем вимог п.4.1 ст.4, п.11.29 ст. 11 Закону України „Про податок на додану вартість”, внаслідок чого позивачем занижено базу оподаткування в сумі 3366775,00 грн., та занижено податок на додану вартість в сумі 673355,00 грн.

Зокрема, перевіркою було встановлено, що починаючи з січня 2003 року підприємство здійснювало закупівлю коней живих в населення та суб'єктів підприємницької діяльності - фізичних осіб (без податку на додану вартість).

Придбання коней відображено в головній книзі на рахунку 212 „Тварини на відгодівлі".

Закуплені коні ставились на відгодівлю і термін відгодівлі становив від 5 днів до 2 місяців, в залежності від терміну продажу. В процесі відгодівлі коні набирали вагу, або втрачали її, про що свідчить відомості зважування, наведені в додатку до акту.

Коні реалізовувалися ПП „Антель”. Дохід від реалізації включався до податкових зобов'язань декларації з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва сільськогосподарського товаровиробника в повному обсязі (скорочена декларація с/г товаровиробника, п.11.29).

Згідно розрахунку фіксованого податку поданого до ДПІ у Жовківському районі позивачем відображено загальний обсяг реалізації в сумі 4140,3тис.грн., в тому числі сільськогосподарська продукція в сумі 3941,4тис. грн., а саме:

- за 2003 рік всього 2771,3 тис. грн., в тому числі сільськогосподарська продукція 2723,0 тис. грн., що становить 98,2% та несільськогосподарська продукція на суму 48,3 тис. грн., що становить 1,8%.

- за 2004 рік всього 1240,4тис.грн., в тому числі сільськогосподарська продукція 1129,70тис.грн., що становить 91,0% та несільськогосподарська продукція на суму 110,70тис.грн., що становить 9,0%.

- за перший квартал 2005 року всього 128,6тис.грн., в тому числі сільськогосподарська продукція 88,7тис.грн., що становить 96,9% та несільськогосподарська продукція на суму 39,9грн., що становить 3,1%.

Перевіркою встановлено, що у період, що перевірявся, позивач закупляв та реалізовував коні з подальшим відображенням сум реалізації в складі сільськогосподарської продукції, як продукцію власного виробництва:

за 2003р. - 2706,7тис.грн. (99,4% від реалізованої сільськогосподарської продукції), за 2004р. - 1102,8тис.грн. (97,7% від реалізованої сільськогосподарської продукції);

за перший квартал 2005р. - 88,7тис.грн. (100% від реалізованої сільськогосподарської продукції).

На підставі вищевказаного акту ДПІ у Жовківському районі 06.02.2006 року прийнято податкове повідомлення-рішення №37/23-0/1043/23889401, яким позивачу визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1346710 грн., з яких 673355 грн. –основний платіж та 673355 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржувалось позивачем в адміністративному порядку.

Рішенням ДПА у Львівській області про результати розгляду повторної скарги від 05.06.2006 року №8503/10/25-005/351 скасовано податкове повідомлення-рішення №37/23-0/1043/23889401 від 06.02.2006 року в частині застосованих 336678 грн. штрафних санкцій.

04.07.2006 року ДПІ у Жовківському районі прийнято податкове повідомлення-рішення  №37/23-0/2/1043/23889401, яким позивачу згідно п.п."б" п.п.4.2.2 ст.4, п.п.17.1.3, п.п.17.1.6 п.17.1 ст.17 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  за порушення п.4.1 ст.4, п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість" визначено суму податкового зобов'язання за платежем - податок на додану вартість в розмірі  1010033,00 грн., з яких 673355,00 грн. - основний платіж та 336678,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Суд, заслухавши представників сторін та прокурора, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.п.4.1 ст.4 Закону України «Про податок на додану вартість»база оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

Відповідно до п.11.29 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість»до 1 січня 2006 року зупинено дію пункту 7.7 статті 7, пунктів 10.1 і 10.2 статті 10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У разі нецільового використання акумульованих коштів вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку.

Порядок акумуляції та використання зазначених коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання даної норми Закону, Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова від 26 лютого 1999 р. №271 Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини.

Згідно із п.4 Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого постановою  КМУ №271 від 26.02.1999 року (із змінами та доповненнями) - на підставі даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з податку на додану вартість з реалізованої продукції, товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, крім операцій з продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності, подають її до органів державної податкової служби.

Слід зазначити про те, що згідно з зазначеним вище Порядком, дія п.п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 № 168/97-ВР, із змінами та доповненнями, поширюється на сільськогосподарських товаровиробників незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, котрі зареєстровані як платники податку на додану вартість і одержали від продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік суму, що становить не менш як 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Враховуючи вищенаведене, позивачем неправомірно застосовано п.п.11.29 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість», тобто сума одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередні звітні 2002,2003 роки становить менше 50 відсотків загальної суми валового доходу підприємства, а за попередній звітний 2004 рік становить менше 75 відсотків загальної суми валового доходу підприємства.

Поряд з цим, слід зазначити, що відповідно до Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років»сільське господарство (сільськогосподарське виробництво) - вид господарської діяльності з виробництва продукції, яка пов'язана з біологічними процесами її вирощування, призначеної для споживання в сирому і переробленому вигляді та для використання на нехарчові цілі.

Відповідно до Закону України „Про сільськогосподарську кооперацію” сільськогосподарський товаровиробник – це - фізична або юридична особа незалежно від форми власності та господарювання, в якої валовий доход, отриманий від операцій з реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, за наявності сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень тощо) та/або поголів'я сільськогосподарських тварин у власності, користуванні, в тому числі й на умовах оренди, за попередній звітний (податковий) рік перевищує 75 відсотків загальної суми валового доходу.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги Інструкцію по обліку молодняка тварин, птиці і тварин на відгодівлі в сільськогосподарських підприємствах, затверджену наказом Міністерства сільського господарства і продовольства України від 15 січня 1997р. N 7, відповідно до п.1.1 якої –до складу молодняка тварин, птиці і тварин на відгодівлі включають поголів'я, вирощене у власному господарстві та придбане на стороні, а саме: молодняк всіх видів з моменту одержання приплоду до переводу в основне стадо чи вибуття, тварини на відгодівлі, а також поголів'я основного стада птиці, кролів та звірів.

Відповідно до п.1.2 зазначеної Інструкції не включають до складу молодняка тварин, птиці і тварин на відгодівлі поголів'я основного стада продуктивної худоби (корови і бугаї молочного і м'ясного напрямку; свиноматки без тих, що перевіряються, кнурі; конематки і жеребці; вівцематки, барани-плідники та валухи, кози та козли) та робочої худоби (коні, воли тощо).

Як вбачається з матеріалів справи позивачем придбавались уже дорослі коні вагою від 300-700 кг, таким чином, позивач займався перепродажем коней, їх короткотривалою відгодівлею, тобто з моменту їх придбання до реалізації, відповідно позивачем неправомірно застосовано пільгу передбачену п.11.29 ст.11 Закону України «Про податок на додану вартість».

Враховуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що постанова  суду першої інстанції підлягає скасуванню

Керуючись ст.ст. 195,196,198,202,205,207,209 п.6,7 розділу VІІ КАС України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ДПІ у Жовківському районі Львівської області задоволити.

Постанову господарського суду Львівської області від 18.12.2006 року по справі №5/1594-12/323А  - скасувати, прийняти нову постанову.

В позові  відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              Якімець Г.Г.

Судді:                                                                      Дубник О.П.

Орищин Г.В.