ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"15" січня 2007 р.                                                                              Справа № 529/10-06

по справі за позовом Закритого акціонерного товариства компанії «Райз», м. Київ

до відповідача  Товариства з обмеженою відповідальністю корпорації «Термінал», с. Коржі

про стягнення 7 375 598,20 грн.

суддя                                                                                                     О.В.Тищенко

За участю представників сторін:

позивача –Козаченко В.І. –представник за довіреністю від 02.10.2006р.;

Конаненко Ю.О. –представник за довіреністю від 03.01.2006р.;

відповідача  – Мельник Н.И. (довіреність № 2 від 10.01.2007р.)

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Закритого акціонерного товариства компанії „Райз” (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю корпорації „Термінал” (відповідач) про стягнення 7375598,20 грн. заборгованості з яких: 3 577 946,63 грн. боргу за отриманий товар, 338 973,68 пені за порушення зобов’язання, 2 602 323,32 грн. збитків, завданих невиконанням зобов’язання, 856 354,57 грн. річних за неправомірне користування коштами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.10.2006р. було порушено провадження в справі та призначено до розгляду на 21.11.2006р. о 15:00 год.

Під час розгляду справи № 529/10-06  представниками сторін було заявлено клопотання про продовження строків розгляду справи.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань, які виникли за Договором поставки на умовах товарного кредиту  № К 90610049 від 04.04.2005р., щодо оплати за отриманий товар, в зв’язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 3577946,63 грн.

Також, через загальний відділ господарського суду Київської області 15.01.2007р. від представника позивача надійшли письмові пояснення від 15.01.2007р. № 18/2.

В судовому засіданні 15 січня 2007 року представник позивача позовні вимоги підтримав, оскільки вважає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позовній заяві.

Представником відповідача під час розгляду справи 21.11.2006р. було подано відзив на позовну  заяву від 20.11.2006р. в якому останній суму основного боргу визнає та заперечує проти нарахування штрафних санкцій з наступних підстав:

-   Товариство з обмеженою відповідальністю корпорацією „Термінал» та Дочірнє підприємство «Райз-Агросервіс»домовились про  визнання нечинними п. 7.4 (відшкодування збитків за неналежне виконання зобов’язань) та п. 7.5 (відсотки за неправомірне користування  коштами в розмірі 48% річних з простроченої суми) Договору поставки на умовах товарного кредиту  № К 90610049 від 04.04.2005р.

- між Товариством з обмеженою відповідальністю корпорація «Термінал»(сторона 1), Дочірнім підприємством «Райз-Агросервіс»(сторона 2) та Закритим акціонерним товариством компанія «Райз»(сторона 3) був укладений тристоронній Договір № 48-31 про заміну сторони у зобов’язанні, відповідно до умов якого сторона 2 припиняєтьтся шляхом приєднання до сторони 3 і сторона 3 стає повним (універсальним) правонаступником сторони 2, сторони погодили замінити сторону 2 на сторону 3 в зобов’язанні, що випливає з договору поставки на умовах товарного кредиту № К90610049 від 04 квітня 2005 року. Як зазначає відповідач в зазначеному Договорі сторони визнали нечинними п. 7.4 (відшкодування збитків за неналежне виконання зобов’язань) та п. 7.5 (відсотки за неправомірне користування  коштами в розмірі 48% річних з простроченої суми).

- також, відповідач зазначає, що позивачем неправомірно нараховано суму  пені, оскільки сплив  строк позовної давності.

Розглянувши  матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

04 квітня 2005 року між Дочірнім підприємством «Райз-Агросервіс» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю корпорацією «Термінал»(покупець) було укладено Договір поставки на умовах товарного кредиту № К 90610049 (Договір), відповідно до якого позивач зобов’язується передати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а відповідач зобов’язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену грошову суму, а також сплатити відсотки за користуванням товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість (ціна) товару та сума  нарахованих відсотків за користування  товарним кредитом (ціна договору) вказана в додатку № 1а. Сторони  встановлюють ціну Договору  в гривнях, а також визначають її грошовий еквівалент в іноземній валюті –в доларах США. Ціну договору становить вартість  (ціна) товару та сума належних до сплати відсотків.

У відповідності до п. 2.2 Договору сторони встановлюють, що протягом дії договору, грошові зобов’язання покупця існують і підлягають сплаті.

Згідно з п. 2.3 Договору  покупець проводить оплату  вартості (ціни) товару та відсотків за користування товарним кредитом, шляхом перерахування коштів в розмірі гривневої суми ціни договору, вирахуваної відповідно до положень п. 2.2 Договору ,на банківський рахунок постачальника.

Термін оплати вартості (ціни) частини товару, яка оплачується покупцем авансом, вказаний в додатку № 1 до договору (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору  постачальник зобов’язаний  передати товар покупцеві з дотриманням терміну поставки, вказаного в додатку № 1, та в місці, визначеному в графі „Базис поставки” цього ж додатку.

Згідно з п. 3.5 Договору покупець зобов’язаний провести оплату за товар  та сплатити відсотки за користування товарним кредитом в наступні терміни та з дотриманням  порядку передбаченого п. 2.2 Договору:

-          частину вартості (ціни) товару, яка оплачується авансом: в термін визначений в додатку № 1 до договору в рядку „Дата оплати авансової суми”; в сумі, визначеній в додатку № 1 в рядку „Загальна вартість  товару, оплата якої здійснюється авансом”;

-          відстрочені платежі по товарному кредитуванню –в терміни, визначені у відповідній таблиці додатку № 1а до договору;

-          проценти за користування товарним кредитом –в термін, встановлений в договорі та/або в додатку № 1а для сплати останнього відстроченого платежу по оплаті вартості товару.

Також, сторонами було підписано: Додаток № 1 до Договору поставки на умовах товарного кредиту № К 90610049 в якому визначено товар, що купується покупцем а саме: аміачна селітра загальною вартістю 1532963,28 грн., насіння кукурудзи ПР 39 Д 81 загальною вартістю 93736,72 грн. та Додаток № 1а до Договору поставки на умовах товарного кредиту № К 90610049, в якому визначено перелік товару, що купується покупцем загальною вартістю 3397693,59 грн. Також, в Додатоку № 1а зазначено дату оплати  відстроченого платежу –15.08.2005р.

Як вбачається з метеріалів справи Дочірнім підприємством «Райз-Агросервіс»відповідно до умов Договору було поставлено відповідачу товар на загальну суму 5204646,63 грн., що підтверджується довіреностями на отримання товару та накладними, які підписані обома сторонами.

Копії вищезазначених документів залучено до матеріалів справи, оригінали було надано суду для огляду у судовому засіданні.

Факт поставки  товару на вказану суму  не заперечує і сам відповідач.

Відповідач в порушення умов Договору розрахувався частково в сумі 1626700,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем складає 3577946,63 грн.

Судом було встановлено, що від 23 червня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю корпорація «Термінал»(сторона 1), Дочірнім підприємством «Райз-Агросервіс»(сторона 2) та Закритим акціонерним товариством компанія «Райз»(сторона 3) був укладений Договір № 48-31 про заміну сторони у зобов’язанні.

Пунктом 1 Договору про заміну сторони у зобов’язанні передбачено, що враховуючи, що сторона 2 припиняєтьтся шляхом приєднання до сторони 3 і сторона 3 стає повним (універсальним) правонаступником сторони 2, сторони погодили замінити сторону 2 на сторону 3 в зобов’язанні, що випливає з договору поставки на умовах товарного кредиту № К90610049 від 04 квітня 2005 року.

Договір про заміну сторони в зобов’язанні набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін. З моменту набрання чинності цим Договором, сторона 1 має виконувати  зобов’язання  за основним Договором  перед стороною 3 (п. 2 Договору про заміну сторони у зобов’язанні).

Договір про заміну сторони в зобов’язанні підписано 23.03.2006р. і відповідно  набрав чинності 23.06.2006р.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов’язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва.

Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов’язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов’язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов’язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з вищенаведених норм матеріального права, суд приходить до висновку, що станом на 23 червня 2006 року до ЗАТ компанія «Райз»у повному обсязі перейшли права кредитора по Договору поставки на умовах товарного кредиту № К 90610049 від 04.04.2005р.

Відповідно до ст. 265 ГК України (яка кореспондує з ст. 712 ЦК України) за   договором   поставки   одна  сторона  -  постачальник зобов'язується передати (поставити)  у  зумовлені  строки  (строк) другій   стороні   -   покупцеві   товар   (товари),   а  покупець зобов'язується прийняти вказаний  товар  (товари)  і  сплатити  за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб”єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов”язання належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, згідно ст. 526 ЦК України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 ЦК України).

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача   суми основного боргу в розмірі  3577946,63 грн. є обгрунтованими та правомірними.

За несвоєчасну оплату згідно з п. 7.3 Договору та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” позивачем нарахована пеня в розмірі 338973,68 грн., яка не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Строк виконання грошового зобов'язання за Договором поставки на умовах товарного кредиту № К 90610049 від 04 квітня 2005 р. встановлений п. 2.4, 2.5, 2.6, 2.7 Договору та Додатками до нього № 1 та № 1 а, № 1 а/1.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем розраховано пеню з 16.08.2005р. (15.08.2005р. остання дата оплати відстрочених платежів).

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України   нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Згідно п. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім того, статтею 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно Додатку № 1 а та № 1 а/1:

З 397 693,59 грн. ціни товару має бути сплачено 15.08.2005 р.

995,52 грн. за користування товарним кредитом має бути сплачено 15.08.2005 р.

682 329,34 грн. ціни товару має бути сплачено 15.08.2005 р.

39,23 грн. за користування товарним кредитом має бути сплачено 15.08.2005 р.

Отже, нарахування пені на ці суми боргу повинно бути припинено 15.08.2006 р.

Перебіг строку позовної давності починається 15.08.2005 р. та закінчується 15.08.2006р.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність  застосовується  судом  лише  за  заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки, відповідачем було заявлено про застосування позовної давності щодо вимоги про стягнення пені (відзив та усна заява), суд вважає за необхідне застосувати позовну давність до вимоги про стягнення пені.

Також, позивачем було заявлено вимогу про стягнення 2602323,32 грн. збитків.

Відповідно до ст. 225 ГК України сторони  господарського  зобов'язання   мають   право   за взаємною  згодою  заздалегідь визначити погоджений розмір збитків, що  підлягають  відшкодуванню,  у  твердій  сумі  або  у   вигляді відсоткових  ставок залежно від обсягу невиконання зобов'язання чи строків  порушення   зобов'язання   сторонами.

Згідно з п. 7.4 Договору постачальник відшкодовує збитки, завдані постачальнику невиконанням або неналежним виконанням зобов’язань по Договору. Сторони встановлюють розмір збитків постачальника в твердій сумі 50% вартості (ціни) товару. Збитки відшкодовуються  в повній  сумі  понад неустойку (штраф).

У відповідності до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник,   який  порушив зобов'язання,  має  відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

За таких обставин суд вважає, що вимога  про стягнення з відповідача 2602323,32 грн. збитків є обґрунтованою, документально підтвердженою тому підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем було нараховано 856354,57 грн. 48% річних за неправомірне користування коштами.

Згідно з п. 1.1 Договору постачальник зобов’язується передати у власність відповідача продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а відповідач зобов’язується прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену грошову суму, а також сплатити відсотки за користуванням товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 7.5 Договору у випадку прострочення  виконання грошових зобов’язань по оплаті вартості товару  та сплаті  відсоткі, сплачує  на користь постачальника відсотки за неправомірне користування коштами в розмірі 48% річних з простроченої суми.

Згідно з ст. 692 ЦК України у  разі прострочення  оплати  товару  продавець  має  право вимагати  оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

У відповідності до ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив  оплату  товару,  на  прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня,  коли товар мав бути оплачений,  до  дня  його  фактичної оплати.

Статтею 536 ЦК України передбачено,  що за   користування   чужими   грошовими   коштами   боржник зобов'язаний   сплачувати   проценти,  якщо  інше  не  встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими  коштами встановлюється  договором,  законом  або  іншим  актом  цивільного законодавства.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога  про стягнення з відповідача 856354,57  грн.  48% річних за неправомірне користування  коштами є обґрунтованою та правомірною.

Судом не приймається до уваги ствердження відповідача про те, що сторони домовились про визнання нечинними п. 7.4 (відшкодування збитків за неналежне виконання зобов’язань) та п. 7.5 (відсотки за неправомірне користування  коштами в розмірі 48% річних з простроченої суми) Договору поставки на умовах товарного кредиту  № К 90610049 від 04.04.2005р. з наступних підстав.

Згідно з п. 10.1 Договору  всі зміни та доповнення до договору є обов’язковими  для сторін, якщо вони викладені в письмові формі  і підписані  повноважними представниками сторін.

Згідно з ст. 654 ЦК України зміна  або  розірвання  договору  вчиняється в такій самій формі,  що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено  договором  або  законом  чи  не  випливає  із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 188 ГК України зміна    та    розірвання    господарських   договорів   в односторонньому порядку не допускаються,  якщо інше не передбаченозаконом або договором.

Сторона  договору,  яка  вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором.

Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Судом було досліджено  оригінал  Договору поставки на умовах товарного кредиту № К 90610049 від 04.04.2005р. та Договору про заміну сторони у зобов’язанні № 48-31 від 23.06.2006р.

Зміни на які посилається відповідач зроблено авторучкою, підписано невідомими особами, а печатки сторін  під змінами відсутні.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що стягненню підлягає сума основного боргу в розмірі 3577946,63 грн., 2602323,32 грн. збитків, 856354,57 грн.  річні за неправомірне користування коштами.

Судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 49,82-85 ГПК України господарський суд

В И Р І Ш И В:

1.  Позов задовольнити частково.

2. Стягнути  з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Корпорація Термінал” (07544, Київська область, Баришівський район, с. Коржі, )  на користь Закритого акціонерного товариства компанії «Райз»(03143, м. Київ, вул. Заболотного, 152, код ЄДРПОУ 13980,63 грн. основного боргу, 2602323,32 грн. збитків, 856354,57 грн.  річних за неправомірне користування коштами, а також судові витрати: 24328,05 грн. державного мита та 112,57 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Наказ  видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному або касаційному порядку.

Суддя