СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

11 червня 2007 року
Справа № 2-16/3618-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Ольшанська С.Б.,дов.№465/01-4 від 11.06.2007

Запорожану С.П., директор паспорт ЕС 173007 від 18.10.1996

Раєвська Л.П.,дов.№534/01-4 від 17.07.2006

відповідача: Бісікало Т.А.,дов.№ 4674/5 від 06.10.2006

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 03.04.2007 по справі № 2-16/3618-2007А

за позовом           Закритого акціонерного товариства "Санаторій "Утьос" (вул. Гагаріної, 5, с.Утьос, м. Алушта,98541)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а, місто Алушта,98500)

про визнання нечинними податкових рішень

ВСТАНОВИВ:

Позивач ЗАТ «Санаторій «Утьос», м. Алушта звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовною заявою до відповідача Державної податкової інспекції у місті Алушті про ви знання нечинними податкових рішень про застосування штрафних санкцій № /0 від 17.08.2006 року, № /2 від 25.10.2006 року, № /3 від 21.12.2006 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки перевірки яка проводилася у період з 08.08.2006 року по 21.12.2006 року та застосування штрафних санкцій у відношенні ЗАТ «Са наторій Утьос»є необгрунтованими та такими, що суперечать Закону України «Про застосу вання реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та по слуг», оскільки як то вважає позивач він п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєст раторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»не по рушував, тому що діяв на підставі пункту 1 статті 9 вказаного Закону.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 03.04.2007 року у справі № 2-16/3618-2007А за позовом  Закритого акціонерного товариства "Санаторій "Утьос" до Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим визнання нечинними податкових рішень задоволено.

Судом визнані нечинними податкові рішення Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим про застосування штрафних (фінансових) санкцій №/0 від 17.08.06, №/2 від 25.10.2006, № /3 від  21.12.2006.

Судом стягнуто з Державного бюджету України  на користь Закритого акціонерного товариства «Санаторій «Утьос»3,40 грн. державного мита.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Алушті Автономної Республіки Крим  звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, при  прийнятті  постанови про те, що місцем проведення розрахунків був більярдний зал, що аж ніяк не може бути касою ЗАТ „Санаторій „Утьос".

Відповідно пункту 1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (із змінами та доповненнями) касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Форму касових ордерів установлено наказом Міністерства статистики України від 15.02.1996 № 51 "Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій".

Згідно з даний наказом касовий ордер повинен мати номер та дату. Прибутковий касовий ордер виписується в одному примірнику робітником бухгалтерії та підписується головним бухгалтером або особою, яка на те уповноважена. Квитанція видається на руки особі, яка здала гроші, а ордер залишається у касі та реєструється в журналі реєстрації прибуткових та видаткових касових документів. Разом з тим позивачем не надано жодних доказів того, що касовий ордер на суму 20 грн. (надання послуги гри в більярд) зареєстрований в Журналі реєстрації прибутковий та видаткових касових документів.

Крім того, ДПІ у місті Алушта вказує, що суд першої інстанції помилково послався при прийнятті рішення на роз'яснення ДПА України від 12.04.2005 № 6955/7/23-2117, оскільки воно надано стосовно порядку проведення розрахункових операцій при наданні туристичних послуг, що не є предметом розгляду даної справи.

Розглянувши справу у порядку, передбаченому статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Державною податковою інспекцією у місті Алушті на підставі направлень на перевірку від 07.08.2006 року № 0003587 та №003588, 08.08.2006 року була проведена перевірка більярдного залу, що належить ЗАТ «Санаторій «Утьос».

За результатами перевірки було складено акт № 01020287/000150/23-03 від 08.08.2006 року вна слідок порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі акту № 01020287/000150/23-03 від 08.08.2006 року винесені рішення про за стосування штрафних санкцій № /0 від 17.08.2006 року. Не погодившись з даним рішенням позивач у відповідності з п.5 ст.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань перед бюджетними та державними цільовими фондами" №2181-III звернувся до вищестоящих органів ДПА зі скаргами. Скарги залишені без задоволення, і на підставі чого були прийняті рішення № /2 від 25.10.2006 року, № /3 від 21.12.2006 року відповідно до яких до позивача застосовуються штрафні санкції в сумі 28 840 грн.

Як вбачається із акту перевірки  № 01020287/000150/23-03 від 08.08.2006 року в ході проведення перевірки 08.08.2006 року маркером - касиром Галій Д.І. в більярд ному залі була виписана квитанція до прибуткового касового ордеру з реквізитами та печат кою ЗАТ «Санаторій «Утьос»на 20 грн. згідно до прейскуранту цін за надання послуг по грі в більярд.

На місці проведення розрахунків знаходилося 1090 грн. (з урахуванням наданої послу ги) готівкових коштів, отриманих за надані послуги за гру на більярдних столах. В період з липня 2006 року по серпень 2006 року до каси ЗАТ «Санаторій «Утьос»прийнято від Галія Д.І. за надання послуг з гри на більярдних столах, готівки на суму 4678 грн. ( квитанції до прибутко вих ордерів № 5749 від 04.07.2006 року, № 2728 від 11.07.2006 року, № 5219 від 02.08.2006 ро ку).

За розглядом акту перевірки, рішенням Державної податкової інспекції у місті Алушті від 17.08.2006 року № /0 застосовано до ЗАТ «Санаторій «Утьос»штрафні санкції в су мі 28 840 грн. (1090 грн. +4698 грн.*5) на підставі порушення п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим не підлягає задоволенню у зв'язу із наступним.

При наданні послуг з гри в більярд ЗАТ «Санаторій «Утьос»керувався п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг»яка визначає підстави, коли РРО не застосовуються, зокрема, при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва і наданні послуг підприємствами, установами й організаціями усіх форм власності, у випадку проведення розрахунків у касах підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів і видачею відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у встановленому порядку.

За ствердженням ДПІ у місті Алушті для застосування даної норми необхідно дотримання наступних умов:

-торгівля продукцією власного виробництва і наданні послуг підприємствами, установами й організаціями  усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування;

Судом першої інстанції було досліджено Статутні документи позивача, згідно з якими ЗАТ «Санаторій «Утьос»здійснює санаторно-курортну діяльність, та забезпечує сервісне обслуговування своїх відпочиваючих.

Організація обслуговування на курортах здійснюється санаторно-курортними закладами різних форм власності, створеними в установленому законодавством України порядку і спрямовується на забезпечення умов для повноцінного лікування, медичної реабілітації та профілактики захворювань шляхом прийняття громадянами лікувальних процедур, а також забезпечення належних умов їх проживання, харчування, одержання культурно-побутових послуг (ст. 21 Закону України «Про курорти»).

Суд прийшов до висновку, що ЗАТ «Санаторій «Утьос»керуючись своїми установчими документами та нормами діючого законодавства України реалізовує власні послуги у межах своєї компетенції.

- оформлення прибуткових і видаткових касових ордерів;

-видача відповідних квитанцій, підписаних і завірених печаткою у

встановленому порядку.

Як вже зазначалось вище, 08.08.2006 маркером-касиром Галій Д.І. в більярдному   залі   була   виписана   у   відповідній   форми   квитанція   до прибуткового касового ордеру з реквізитами та печаткою ЗАТ «Санаторій «Утьос». Тобто, як встановлено судом першої інстанції, маркер-касиром ЗАТ «Санаторій «Утьос»належним чином оформлено надані послуги з гри в більярд з видачею прибуткового ордера та квитанції ( проведення розрахунків у касах підприємств).

ЗАТ «Санаторій «Утьос», для створення умов для задоволення потреб відпочиваючих, з врахуванням положень п. 2 ст. 8, ч. 1п. 5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 3 наказу № 62 призначено касирів, по видам надаваємих послуг, в тому числі за послуги більярду, що передбачено пунктом 4.6. «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні»(далі - Положення № 637), затвердженого Правлінням Національного банку України 15.12.2004 № 637, з обладнанням робочих місць сейфами.

Касири підприємства наприкінці робочого дня складають звіт та здають касові документи за проведеними операціями старшому касиру під підпис у книзі обліку прийнятих та виданих касиром грошей у відповідності з ч. 2 п. 4.6. Положення № 637.

Згідно ч. 2 п. 3.13 Положення № 637 дозволяється на наявності письмового дозволу керівника або головного бухгалтера виносити з приміщення підприємства касові документи. У цьому разі до кінця робочого дня зазначені документи обов'язково мають бути повернуті до приміщення підприємства.

Таким чином, господарський суд АРК, проаналізувавши надані документи зробив правомірний висновок, що наявність на ЗАТ «Санаторій «Утьос»декількох касирів, які діють відповідно до Положення № 637 не суперечить вимогам діючого законодавства України.

Розкриття поняття «каса»надається у Положенні № 637, яке визначає, що касою є приміщення або місце здійснення готівкових розрахунків, а також приймання, видачі, зберігання готівкових коштів, інших цінностей, касових документів.

Необгрунтовним є посилання ДПІ у місті Алушті на термін «місце проведення розрахунків», оскільки п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг»не містить даний термін, а вказує про «здійснення розрахунків у касі підприємства».

Крім того, слід зазначити, що судом першої інстанції було проаналізовано акт від 02.11.2006 № 16532302650601, щодо перевірки дотримання зі сторони ЗАТ «Санаторій «Утьос»вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, згідно з яким з наданих до перевірки документів Державною податковою інспекцією м. Алушти: перевищення ліміту каси за перевіряємий період перевіркою не встановлено; неповного (несвоєчасного) оприбуткування готівки у касу підприємства перевіркою не встановлено; витрачання готівки не за цільовим призначенням не встановлено.

Таким чином, судом було встановлено, що ЗАТ «Санаторій «Утьос»на виконання вимог діючого законодавства України, щодо санаторно-курортних закладів, з метою забезпечення надання належного рівня послуг, надавав відпочиваючим власні послуги, розрахунки проведені уповноваженою особою - маркер-касиром, з видачею квитанції до прибуткового касового ордеру з реквізитами та печаткою ЗАТ «Санаторій «Утьос»у касі підприємства, тобто дотримано всі необхідні умови п. 1 ст. 9 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг».

Також ДПІ у місті Алушті в апеляційній скарзі посилається на нормативний акт, який втратив чинность  та взагалі не може застосуватись до спірних правовідносин.

Наказ Мінстатистики від 15.02.1996 № 51, на який посилається ДПІ у місті Алушті «Про затвердження типових форм первинного обліку касових операцій»втратив чинність у частині затвердження типової форми первинного обліку касових операцій № КО-1 на підставі Наказу Держкомстатистики № 263 від 27.07.1998 (в свою чергу Наказ Держкомстату України № 263 «Про затвердження типових форм первинного обліку та Інструкції про порядок їх виготовлення, зберігання і застосування»також втратив чинність на підставі Наказу Державного комітету статистики №442 від 15.12.2003).

Крім того, згідно Листа Національного банку від 15.03.1999 № 12-211/352 «Про запровадження типових форм первинного обліку»форма первинного обліку № КО-1 застосовується лише підприємствами і організаціями НБУ та комерційних банків, які здійснюють касові операції відповідно до Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.02.95 року № 21 в редакції постанови Правління НБУ від 13.10.97року №334.

Таким чином, посилання ДПІ у місті Алушті на нечинний нормативний документ та ствердження про ненадання ЗАТ «Санаторій «Утьос»документів, передбачених нечинним нормативно-правовим актом в підтвердження своєї позиції, є таким, що не відповідає нормам діючого законодавства України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу про адміністративне судочинство в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судова колегія вважає, що відповідачем не було надано суду достатніх   доказів   правомірності   свого   рішення   про   застосування штрафних (фінансових) санкцій. Тому, висновок відповідача, щодо порушення норм Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг»повністю спростовується матеріалами справи та приписами чинного законодавства.

Вказівка ДПІ в скарзі на те, що суд необгрунтовано керувався при  прийнятті постанови на роз'яснення ДПА України №6955/7/23-2117 від 12.04.2005, судова колегія бере до уваги і вважає за необхідне відзначити, що воно не вплинуло на правильність прийнятої постанови і виключає його з мотивувальної частини постанови.

За наведених обставин постанова господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.04.2007  у справі № 2-16/3618-2007А прийнята при повному з’ясуванні обставин справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями  24, 195, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим  залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 03.04.2007 у справі № 2-16/3618-2007А залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено до Вищого Адміністративного суду України  протягом одного місяця з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя

Судді