ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/222

04.07.07

За позовом                    Товариства з обмеженою
відповідальністю «Міра»

До                              Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сінта»

Про                              стягнення 11
989,70 грн.

Суддя Прокопенко
Л.В.

Представники:

Від позивача:                Чабанюк Н.В. - предст. (дов.
03-01/07-2 від 03.01.07 р.)

Від відповідача:            не з'явився

Обставини
справи:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю
«Сінта»про стягнення заборгованості у розмірі 11 989,70 грн. (10 755,25 грн.
-основний борг, 56,70 грн. -пеня, 1 080,39 грн. -збитки від інфляції, 97,36
грн. -3% річних), яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов
договору       № 0110/05 від 01.10.2005
року.

Позивачем в порядку ст. 22
Господарського процесуального кодексу України 04.07.07 р. у судовому засіданні
подано заяву про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з частковим
розрахунком, в якій заявник просить стягнути з відповідача 5000,25 грн.
основного боргу з якого 2 056,79 грн. пені, 1 080,39 грн. збитків від інфляції
та 3% річних 339,31 грн.

Відповідач в судові засідання не
з'явився, письмовий відзив на позов не надав, вимог суду, викладених в ухвалі
про порушення провадження у справі № 12/222 від 02.04.07 р. та ухвалі від
17.05.07 р., не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлено. Клопотань
про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в
позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від
18.09.97 р. № 02 - 5/289 із змінами «Про деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу України»).

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 04.07.07р.
оголошено повний текст рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.10.2005 року, між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Міра»та Товариством з обмеженою відповідальністю
«Сінта»було укладено договір № 0110/05 від 01.10.2005 року.

Відповідно Договору позивач
зобов'язувався виконувати роботи на умовах попередньої оплати згідно п. 2.3
даного Договору.

Згідно п. 3.4 виконання робіт по
кожному конкретному замовленні позивач та відповідач домовились оформлювати
шляхом підписання відповідних актів виконаних робіт.

За період з 06.03.06 р. по 15.05.06
р. позивач виконав роботи на загальну суму 11755,25 грн., що підтверджується
актами, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідач розрахувався лише
частково на суму 1000,00 грн., що підтверджується копією виписки з банку від
20.12.06 р.

Позивач неодноразово звертався до
відповідача з листами від
18.01.07 р. №17/01/07-4п та від 26.02.07 р. №26/02/07-3п. про
перерахування всієї суми заборгованості.

Борг відповідача перед позивачем на
день подання позовної заяви становить 10 755,25 грн.

18.05.07 р. відповідач перерахував
на рахунок позивача грошові кошти у розмірі
5 755,00 грн.

Таким чином, відповідач в порушення
умов договору, не виконав основного обов'язку, розрахувався частково на суму 5
755,00 грн., в результаті чого виникла заборгованість і яка, як вбачається з
наданого позивачем і не оспореного відповідачем розрахунку, складає 5000,25
грн. основного боргу.

Крім суми основного боргу, позивач
ставить вимоги про стягнення штрафних санкцій, а саме: пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день прострочення згідно п. 5.2 Договору, що
згідно наданого розрахунку становить 2 056,79 грн., втрат від інфляції в
розмірі 1 080,39 грн. та 3% річних 339,31 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення позивача, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги
підлягають  задоволенню з огляду на таке.

До правовідносин сторін суд
застосовує положення нових Цивільного та Господарського кодексів України, що
набули чинності 01.01.04 р., так як згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних
положень ЦК України та п. 4 Прикінцевих положень ГК України до цивільних
(господарських) відносин, що виникли до набрання чинності кодексами, їх
положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ними чинності.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до
закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ст. 193
Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від
виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за
іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов
договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 5000,25 грн.
обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Стосовно штрафних санкцій в п. 5.2
Договору зазначено, що в разі порушення відповідачем строків оплати, останній
зобов'язується сплатити штраф у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожну
добу простроченого платежу.

Відповідно до ст. 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стягнення пені передбачено ч. 2 ст.
343 ГК України -у розмірі, що не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ
за кожен день прострочення. Аналогічний розмір пені передбачений ст. 2 Закону
України “Про відповідальність за невчасне виконання грошових зобов'язань”.

Крім того, ч. 6 ст. 232 ГК України
передбачено обмеження щодо терміну нарахування штрафних санкцій за невчасне
виконання зобов'язання -не більше шести місяців з дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Таким чином, загальний розмір пені,
що може бути стягнений з відповідача, обчислюється з 27.03.06 р. по 27.09.06 р.
і становить 180 днів, максимальний розмір пені -подвійна облікова ставка НБУ за
кожен день прострочення.

Позивачем нарахована пеня за 362
днів, що на 182 дня перевищує максимальний термін нарахування пені. Згідно
розрахунку позивача розмір пені за 180 днів становить 1 028,40 грн.

Також підлягають задоволенню
позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат, так як їх
стягнення передбачене ст. 625 ЦК України. При чому, термін нарахування
інфляційних втрат та 3% річних законодавством не обмежений, так як ці
нарахування не є неустойкою згідно ст. 549 ЦК України, а також не відносяться
до штрафних санкцій згідно ст. 230 ГК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного
кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Як вбачається з розрахунку позову,
наданого позивачем і не оспореного відповідачем, розмір 3 % річних становить
339,31 грн., індекс інфляції 1 080,39 грн. Вимоги позивача в частині стягнення
3% річних та індексу інфляції обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач
доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином позовні вимоги
підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно
до ст. 49 ГПК України,  підлягають
стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 525, 526, 625 ЦК України, ст. 193, 232, 343 ГК України, ст.
ст. 49, 82-89 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити
частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінта»(02660, м. Київ, вул. Колекторна, 1-А, , МФО 321983, п/р 032 у АКБ «Правекс-банк»м.Київ, а у випадку
відсутності коштів -з будь-якого іншого рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання судового рішення) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Міра»(03680, м. Київ, пр-т Перемоги, 49/2, , МФО 320995, п/р 15 в ВАТ «УБРП»м. Київ) 5000,25 грн.
- основного боргу, 1 028,40 грн. - пені, 3 % річних - 339,31 грн., індекс
інфляції - 1 080,39 грн., державного мита -142,32 грн., інформаційно технічне
за забезпечення 118 грн.

3. Після вступу рішення в законну
силу видати накази.

4.Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя
Л.В.Прокопенко