ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 2-25/371-06А

Вищий  господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

головуючого
Т.Б.  Дроботової,

суддів :
Н.О. Волковицької,
Л. І.  Рогач

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Сакської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим

на  постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.04.2006р.

у справі
№ 2-25/371-2006А

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Мир”

до
Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим

про
спонукання до списання безнадійного податкового боргу в сумі  204637,58 грн.

за участю представників:

позивача

не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

відповідача
не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив “Мир” звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим про спонукання ОДПІ до списання безнадійного податкового боргу в сумі  204637,58 грн.

В обгрунтування позовних вимог СВК “Мир” посилався на підпункт 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, відповідно до вимог якого просить списати відповідача в зв’язку з форс-мажорними обставинами безнадійний податковий борг по сплаті до бюджету фіксованого сільгоспподатку у сумі 14793,30 грн., податку з доходів фізичних осіб у сумі 167536,28 грн., по прибутковому податку та по страховим внескам на випадок безробіття у сумі 22308,00 грн. за 2002-2004р.р.

Євпаторійська об’єднана державна податкова інспекція в АР Крим у відзиві на позов просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на пункт 7 статті 75 Закону України “Про Державний бюджет на 2005р.” відповідно до якого призупинено дію підпункту “г” підпункт 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ, що на думку відповідача призупиняє списання безнадійного податкового боргу.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 14.02.2006р. (суддя Маргарітов М.В.) позов задоволено в частині спонукання податкового органу списати безнадійний податковий борг по фіксованому сільськогосподарському податку у сумі 61443,56 грн., по прибутковому податку 167536 грн.; в решті позову відмовлено.

Судове рішення обгрунтоване частинами 1,3 статті 94, статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України та правомірністю вимог позивача щодо списання податкового боргу згідно вимог підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України від 21.12.2000р. №2181-ІІІ, Закону України “Про Державний бюджет на 2005р.”, пункту 2 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу України”

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.04.2006р. (судді: Голик В.С. –головуючий, Градова О.Г., Дугаренко О.В.) постанову Автономної Республіки Крим від 14.02.2006р. залишено без змін на підставі статей 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України з огляду на повноту встановлення обставин справи, відповідність його висновків обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Відповідно до пункту 2 наказу Державної податкової адміністрації у Автономній Республіці Крим від 02.03.2006р. №1562/7/13-010 шляхом поділу Євпаторійської ОДПІ, створено Сакську об’єднану державну податкову інспекцію з правом юридичної особи, яка є правонаступником Євпаторійської ОДПІ.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач –Сакська об’єднана державна податкова інспекція в АР Крим - звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанови господарських судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скаргу мотивовано доводами про порушення попередніми  інстанціями норм матеріального права, а саме, підпункту 3.2.1. пункту 3.2 статті 3, підпункту 5.3.1 пункту 5.3 статті 5,  підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000р. №2181-ІІІ,  статті 1 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян”, пункту 7 статті 75 Закону України “Про Державний бюджет на 2006р.”

Позивач відзив на касаційну скаргу не надав. Сторони у справі не скористалися правом на участь представників в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді–доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позовні вимоги про спонукання ОДПІ до списання безнадійного податкового боргу в сумі  204637,58 грн. обгрунтовані посиланням на Закон України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та Закон України “Про Державний бюджет на 2005р.”

Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходив з правомірності вимог позивача з огляду на вимоги пункту 1 статті 12, статей 2, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, Закон України “Про Державний бюджет на 2005р.”

Разом з тим суд апеляційної інстанції, приймаючи судовий акт у справі,  не врахував наступне.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної  влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Пунктами 2, 3 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” визначено, що Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків та зборів (обов'язкових платежів); забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів.

Згідно підпункту 2.3.1. пункту 2.3 статті 2 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” органами, уповноваженими здійснювати заходи з погашення податкового боргу (далі - органи стягнення), є виключно податкові органи.

Таким чином, відповідач, який є органом державної податкової служби, виступає у даних правовідносинах не як суб’єкт господарської діяльності, а як суб’єкт владних повноважень, що у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, надає йому право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Отже, державні податкові інспекції в районах у містах є суб’єктами владних повноважень, які у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України мають право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції повинен був, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено спір за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Мир” до Євпаторійської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим щодо спонукання до списання безнадійного податкового боргу, як підстави застосування підпункту 18.2.1. пункту 18.2 статті 18 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та пункту 7 статті 75 Закону України “Про Державний бюджет на 2005р.”

Проте, даний спір апеляційною інстанцією розглянуто за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанції розглянув справу та переглянув постанову суду першої інстанції у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції, постанова апеляційного господарського суду  підлягає скасуванню, а справа –направленню на розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 43, 1115, 1117, пунктом 3 частини 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Сакської об’єднаної державної податкової інспекції в АР Крим  задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 13.04.2006р. у справі № 2-25/371-2006А господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу направити на розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий                                                                                         Т. Дроботова

Судді:                                                                                                    Н. Волковицька

Л. Рогач