ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2007 р.
№ 6/887

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Головуючий
Гоголь Т.Г.,

Судді
Рогач Л.І.,
Швеця В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Група"
Закритого акціонерного товариства "Енергополіс"

на постанову
від 12.04.2007 року Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 6/887 господарського суду міста Києва

за позовом
Закритого акціонерного товариства "Еліта"

до
Міністерства оборони України

до
Державної акціонерної компанії "Національна мережа аукціонних центрів"

третя особа
Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Група"

про
зобов'язання укласти договір, визнання недійсним протоколу аукціону

В судовому засіданні взяли участь представники:

позивача
Марченко Н.І. дов. від 13.02.2006 №5

відповідача –І
Єрмак В.О. дов. від 13.07.2007 №220/602/д

відповідача - ІІ
не з'явився, повідомлений належним чином

третьої особи
Федоров Д.В. дов. від 02.10.2006 №15

скаржника
Федоров Д.В. дов. від 02.10.2006 №15

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.01.2007 року у справі №6/887 (суддя Ковтун С.А.) частково задоволено клопотання Закритого акціонерного товариства "Енергополіс" про застосування заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на будівлю, яка знаходиться за  адресою м. Чергінів, вул. О. Молодчого, 46 –будівля 1 (штаб), військове містечко №62.

Доповідач: Гоголь Т.Г.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2007 року (головуючий - Андрієнко В.В., судді: Малетич М.М., Студенець В.І.) вказану ухвалу суду міста Києва залишили без змін.

Не погоджуючись з прийнятими ухвалою та постановою Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Група" та Закрите акціонерне товариство "Енергополіс" звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просять їх скасувати.

Заслухавши доповідь судді –доповідача Гоголь Т.Г., присутніх у судовому засіданні представників сторін, проаналізувавши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. За приписами статті 67 цього ж Кодексу позов забезпечується: накладанням арешту на майно, або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Разом з тим, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. При цьому, в ухвалі суду про вжиття заходів забезпечення позову має міститись мотивований висновок про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Однак, при винесенні ухвали про забезпечення позову, яка постановою апеляційного господарського суду була залишена без змін, попередні судові інстанції не врахували доводів відповідача та третьої особи про те, що арешт, як засіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано виключно відносно майна або грошових коштів, належних відповідачу у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, за договором купівлі –продажу від 07.02.2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу за номером 201, право власності на нежитлову будівлю у місті Чернігові по вул. О. Молодчого, № 46 перейшло до третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у даній справі (Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Група").

А відтак, при винесенні оскаржуваних судових актів, судами були порушені вимоги статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України щодо обраного способу забезпечення позову.

З огляду на зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що ухвала господарського суду міста Києва від 24.01.2007 року та постанова Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2007 року підлягають скасуванню, як такі, що винесені за неповно з'ясованими обставинами справи та з неправильним застосуванням норм процесуального права, а касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Група" та Закритого акціонерного товариства "Енергополіс" підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів статті 66, 67 Господарського процесуального кодексу України позивач не позбавлений права повторного звернення до суду з клопотанням про забезпечення позову в разі наведення вагомого обґрунтування необхідності застосування заходів, що передбачені законом.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 24.01.2007 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2007 року у справі № 6/887 скасувати.

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова Група" та Закритого акціонерного товариства "Енергополіс" задовольнити.

Головуючий                                                                                Т. Гоголь

Судді:                                                                                          Л. Рогач

В. Швець