ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 19/005-07

Вищий господарський  суд
України у складі колегії суддів :

головуючого судді

Овечкіна В.Е.,

суддів

Чернова Є.В.,

Цвігун В.Л.,

розглянув касаційну скаргу

Багатопрофільного
орендно-кооперативного підприємства “Полістім”

на постанову

від 25.04.07 Київського
міжобласного  апеляційного господарського
суду

у справі

№19/005-07 господарського суду
Київської області

за позовом

Багатопрофільного
орендно-кооперативного підприємства “Полістім”

до

1.Бучанської міської ради  2.СПД -фізичної особи ОСОБА_1

про

визнання договорів недійсними

У справі взяли участь представники
сторін:

від позивача:   Буліменко Є.В., довір. від 18.12.06

від відповідача-1: Нечипоренко
Р.В., довір. від 10.01.07

від відповідача-2: ОСОБА_2, довір.
від 10.01.07

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2009 року позивач
звернувся до господарського суду Київської області з позовом до Бучанської
міської ради та СПД -фізичної особи ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
оренди земельної ділянки від 23.12.03 №72н/2003, укладеного між Бучанською
селищною радою Київської області  та СПД
ОСОБА_1 та визнання недійсною Угоди №143н/2004 про внесенням змін  до цього договору оренди  земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 09.01.07 порушено провадження у справі.

14.02.07 представником позивача
було подано клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом
заборони СПД фізичній особі  ОСОБА_1 та
будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо виконання будівельних або
інженерно-монтажних робіт на земельній ділянці на розі АДРЕСА_1, а також
заборонити укладати будь-які правочини, що стосуються будівництва, фінансування
або інвестування будівництва торгівельно-готельного комплексу.

Заяву обґрунтовано тим, що  в процесі розгляду справи  відповідачами можуть бути вчинені дії,
спрямовані на виконання оскаржуваних рішень та оспорюваних договорів оренди
внаслідок яких може бути суттєво ускладнене виконання рішення господарського
суду.

Також  було подано клопотання про зупинення
провадження у справі до закінчення розгляду адміністративної справи
№А-19/004-07 про визнання незаконними рішень Бучанської селищної ради.

Ухвалою господарського суду
Київської області від 14.02.07 заяву позивача про вжиття запобіжних
заходів  задоволено (суддя Т.Карпечкін).
Окрім цього, ухвалою господарського суду Київської області від 14.02.07 зупинено
провадження у справі до розгляду адміністративної справи №А19/004-07.

Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду від 25.04.07 (колегія суддів у складі: Сибіги
О.М.- головуючого, Мельника С.М., Гаврилюка О.М.) ухвалу суду першої інстанції
від 14.02.07 про вжиття запобіжних заходів
скасовано, справу передано  на
розгляд до господарського суду Київської області.  Постанову мотивовано тим, що позивачем
не  наведено обгрунтованих доводів
необхідності вжиття заходів до забезпечення позову.

Позивач, не погоджуючись з
постановою суду апеляційної інстанції, звернувся з касаційною скаргою, в якій
просить постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від
25.04.07 скасувати, а ухвалу господарського суду Київської області від 14.02.07
залишити в силі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм
процесуального права.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями
належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм
процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Умовою застосування заходів
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у
відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись
за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як вбачається з вищезазначених
положень, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів
забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з
характеру обставин справи.

Відповідно до ст.66 ГПК України
забезпечення позову допускається у будь-якій стадії провадження у справі, якщо
невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Заходи до забезпечення позову
встановлені ст. 67 ГПК України, якою зазначено, що позов забезпечується,
зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії , що стосуються предмета спору.

Як вбачається з матеріалів справи,
змістом позовних вимог позивача є вимога про визнання недійсним  договору оренди земельної ділянки від
23.12.2003, укладеного між Бучанською селищною радою Київської області  та СПД -фізичною особою ОСОБА_1 та визнання
недійсною Угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, 11.09.03 Бучанською селищною радою було прийнято рішення НОМЕР_1
“Про внесення змін до рішення Бучанської селищної ради за НОМЕР_2 від 27.03.03”
, яким приватному підприємцю ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної
документації по оформленню договору оренди
земельної ділянки площею 3,8574 га в тимчасове користування на умовах
оренди терміном на 5 років для будівництва торгівельно-готельного комплексу в
АДРЕСА_1. Цим рішенням також надано приватному підприемцю ОСОБА_1 дозвіл
на  викуп земельної ділянки  площею 3,8574 га для будівництва
торгівельно-готельного комплексу в с.Буча.

23.12.03 на підставі рішення
Бучанської селищної ради за НОМЕР_1  від
11.09.-3 між відповідачем-1 та відповідачем -2 було укладено договір
оренди  земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду апеляційної інстанції про те, що оскільки предметом  позову по даній справі є визнання недійсними
договорів, а не визнання за позивачем права власності на майно або його
витребування, то правовим наслідком задоволення такого позову є застосування
інституту реституції, що ніяким чином не може вплинути на права позивача у цій
справі.

Такого ж висновку дотримується  і Верховний Суд України в своїх постановах
(постанові від 27.09.05 №13/529пд ,  від
25.07.06 №698-05), в яких зокрема зазначається, що права особи, яка вважає себе
власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання
недійсною угоди, стороною в якій така особа не є.

Результатом задоволення  такого заявленого позову є застосування судом
наслідків недійсності угоди, які стосуються сторін угоди і не поширюються на
права позивача, який вважає себе власником спірного майна, не будучи стороною
угоди.

Захист прав такої особи можливий
шляхом пред'явлення віндикаційного позову, якщо є підстави, встановлені діючим
законодавством.

На підставі викладеного колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції безпідставно застосовано
заходи забезпечення позову, а
оскаржувана постанова є цілком обґрунтованою та такою, що відповідає
нормам  процесуального права. Підстави
для  її
скасування відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст.1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Багатопрофільного
орендно-кооперативного підприємства “Полістім” залишити без задоволення,
постанову Київського обласного апеляційного господарського суду у справі
№19/005-07 господарського суду Київської області - без змін.

Головуючий, суддя
В. Овечкін

Судді:                                                                                      Є.
Чернов

В. Цвігун