Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2007 р.                                                           Справа № 55/156-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Такмаков Ю.В., судді Барбашова С.В. , Пушай В.І.

при секретарі Безлепкіній І.П.

за участю представників сторін:

прокурор - Бенденжук Л.О.

позивача -  Ілюха  А.І

відповідача -    Курочкін В.М.

третя особа - не з"явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційне подання Заступника військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (Військова частина А-0200), м. Київ (вх. № 2191 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 30.05.07 р. по справі № 55/156-07

за позовом Заступника військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (Військова частина А-0200), м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «СМП-166», м. Харків

третя особа Будівельно-комерційна фірма «Дельта», м. Харків

про стягнення 902 205,00 грн.

встановила:

У вересні 2003 р. Заступник прокурора Північного регіону України вінтересах держави в особі Управління капітального будівництва Міністерства  оборони України звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ Фірма «СМП-166» про стягнення з останнього 902 205,00 грн., у тому числі 872 205,00 грн. безпідставно отриманих коштів та 30 000,00 грн. витрат, понесених у зв’язку з замовленням експертизи.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13.02.2006р. у позові відмовлено з посиланням на те, що позов пред’явлено не в інтересах держави в особі органу державної влади або місцевого самоврядування, а в інтересах самостійного суб’єкта господарювання.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2006р. рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2006р.залишено без змін, оскільки позивачем не доведено перерахування коштів на фінансування будівництва, поставки матеріалів у повному обсязі відповідно до умов договору, а також не доведено передачу  відповідачу майна (квартир) на суму 872 205,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2006р. по даній справі  постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.07.2006р. та рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2006р. скасовано, справу передано на новий розгляд із стадії прийняття позовної заяви.

При цьому Вищий господарський суд в мотивувальній частині постанови зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов пред’явлено прокурором не в інтересах  держави, а в інтересах самостійного суб’єкта, який не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Разом з тим, дійшовши правильного  висновку та не здійснюючи розгляд поданого позову по суті заявлених позовних вимог суд першої інстанції помилково у позові відмовив, хоча такий позов ним по суті заявлених вимог не розглядався. Однак, згідно висновків суду, зазначене порушення, допущене судом першої інстанції, у подальшому не усунуто апеляційною інстанцією, яка залишила рішення господарського суду Харківської області без змін.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.01.2007р. по справі № 29/457-06 (суддя Тихий П.В.) позов прокурора залишено без розгляду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.03.2007р. по справі № 29/457-06 апеляційне подання військового прокурора Центрального регіону України м. Київ в особі Управління капітального будівництва МОУ (Військова частина А-0200) та апеляційну скаргу Управління капітального будівництва МОУ задоволено. Ухвалу господарського суду Харківської області від 22.01.2007р. скасовано, справу передано на новий розгляд господарського суду Харківської області з посиланням на те, що зазначені господарським судом Харківської області підстави для залишення позову без розгляду не відповідають вказівкам суду касаційної інстанції, які відповідно до 111-12 ГПК України являються обов’язковими під час  нового розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.04.2007р.  справу                № 55/156-07 (н.р. 29/457-06) призначено до розгляду.

30.05.2007р. Заступником військового прокурора Центрального регіону України внесені доповнення до позовної заяви, відповідно до яких він просив залучити до розгляду справи у якості 1-го позивача – Міністерство оборони України; 2-го відповідача – Управління капітального будівництва Міністерства оборони України та просив на суму завищених обсягів робіт зобов’язати відповідача передати Міністерству  оборони України житло загальною площею 296,29 кв.м.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.05.2007 р. по справі         № 55/156-07 (суддя Гребенюк Н.В.) позов прокурора залишений без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що позов заступника прокурора підписаний та направлений в суд в інтересах самостійного господарюючого суб’єкта – Управління капітального будівництва, але відповідно до діючого законодавства у заступника прокурора були відсутні повноваження на підписання та направлення до суду позову в інтересах саме вказаного окремого господарюючого суб’єкту.

Заступник військового прокурора  Центрального регіону України з ухвалою суду першої інстанції не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційним поданням, в якому просить ухвалу господарського суду Харківської області від 30.05.2007 р. скасувати та направити справу на новий розгляд,  посилаючись на те, що судом першої інстанції всупереч нормам Закону України “Про прокуратуру”, неправомірно відмовлено у реалізації його права на звернення до суду. Заступник прокурора звертає увагу на те, що прокурор своїм клопотанням від 29.05.2007р. уточнив, що органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України, яке діє через створену ним організацію, Управління капітального будівництва Міністерства оборони України, та просив визначити його також позивачем по справі.  На цій підставі просить ухвалу господарського суду Харківської області від 30.05.2007р. по справі № 55/156-07 скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Відповідач у запереченнях на апеляційне подання зазначає, що ухвала господарського  суду відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам, посилаючись на те, що Міністерство оборони України не є учасником спірних правовідносин, а позивач є самостійним господарюючим суб’єктом і може від свого імені набувати майнові та особисті немайнові права та нести обов’язки, у зв’язку з чим у прокурора відсутні підстави для звернення до суду з даним позовом.  Просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційне подання –без задоволення.

Позивач відзив на апеляційне подання не надав.

Третя особа відзив на апеляційне подання не надала, в судове засідання не з’явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи.

Розглянувши матеріали справи, апеляційне подання, заслухавши прокурора та уповноважених представників сторін у судовому засіданні, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

В силу ст.121 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Так, відповідно до ст.36-1 Закону України “Про прокуратуру”,  представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою.

Однією з форм  представництва, що визначено  ч.3 вказаної норми,  є звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. При цьому, відповідно до ч.5 ст.36-1 Закону,  прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

В силу ч.1 ст.2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частина третя вказаної норми також визначає, що прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно рішення Конституційного суду України від 08.04.99р. №3рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді), прокурори та їх заступники подають до господарського суду позови саме в інтересах держави,  а  не  в  інтересах  підприємств,  установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Відповідно  до  пункту 2 резолютивної  частини  цього рішення під  поняттям  “орган,  уповноважений  державою  здійснювати  відповідні  функції  у  спірних  відносинах”,  зазначеним  у  частині  другій  статті 2  Господарського  процесуального  кодексу  України,  потрібно  розуміти  орган  державної  влади  чи  орган  місцевого  самоврядування,  якому  законом  надано  повноваження  органу  виконавчої  влади.

А згідно  пункту 5 мотивувальної частини зазначеного рішення,  орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора, і на підставі частини першої статті 21 Господарського процесуального кодексу України є стороною в господарському процесі. Цей орган вчиняє процесуальні дії (відповідні функції) згідно зі статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

Звертаючись з позовом в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва МОУ (військова частина А-0200) до ТОВ «СМП-166» про стягнення завищених обсягів виконаних робіт на суму 902 205,00 грн. за контрактом № 7 від 27.10.98р., що був укладений між відповідачем та військовою частиною А-0200, прокурор необґрунтовано визначив Військову частину А-0200 як орган, що уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Отже, Управління капітального будівництва є самостійним господарюючим суб’єктом і не є органом державної влади чи органом місцевого самоврядування.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Вищого господарського суду України від 21.11.2006р. скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду України від 03.07.2006р. та рішення господарського суду Харківської області від 13.02.2006р., однак в мотивувальній частині постанови Вищий господарський суд України зазначив, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позов пред’явлено прокурором не в інтересах  держави, а в інтересах самостійного суб’єкта, який не є органом державної влади або органом місцевого самоврядування. Справу передано на новий розгляд із стадії прийняття позовної заяви.

Відповідно до  ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов’язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов’язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов’язаних із захистом інтересів держави.

Ч. 1 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується уповноваженою посадовою особою позивача або його представником, прокурором чи його заступником.

Встановивши, що прокурор не мав підстав подавати позов в інтересах підприємства, господарський суд повинен дійти висновку про те, що позов підписаний не уповноваженою на те особою, та згідно п. 1 ч. 1 ст. 63 ГПК України повернути позовну заяву без розгляду.

В даному випадку відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 22.11.2006р. справу передано до місцевого господарського суду на новий розгляд із стадії прийняття позовної заяви.

Згідно роз’яснень Президії Вищого господарського суду України від 22.05.2002пр. № 04-5/570 зі змінами внесеними від 10.02.2004р. № 04-5/212, якщо господарський суд помилково порушив справу за позовом прокурора чи його заступника, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджуючись з висновками місцевого господарського суду, визнає, що оскільки Заступником військового прокурора Центрального регіону України позов фактично заявлено не в інтересах держави, а в інтересах самостійного суб’єкта господарювання, то у прокурора відсутні повноваження на пред’явлення такого позову, а тому в даному випадку позов Заступника військового прокурора Центрального регіону України підлягає залишенню без розгляду на підставі  п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України.

В апеляційному поданні заступник прокурора посилається на те, що прокурор своїм клопотанням від 29.05.2007р.  надав уточнення, відповідно до яких органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах є Міністерство оборони України, яке діє через створену ним організацію, Управління капітального будівництва Міністерства оборони України, та просив визначити його також позивачем по справі.  Колегія суддів  не приймає такі посилання до уваги, оскільки Міністерство оборони України не є стороною  за контрактом № 7 від 27.10.98р. та не має жодного відношення до спірних правовідносин, що виникли в процесі здійснення самостійними суб’єктами господарювання своїх прав.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, заступник прокурора в апеляційному поданні не довів, що Управління капітального будівництва Міністерства оборони України (Військова частина А-0200) є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах із відповідачем, а тому висновки місцевого господарського суду щодо залишення позову прокурора без розгляду є обґрунтованими та такими, що відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на процесуальних нормах права.

Утім, зазначене не перешкоджає Управлінню капітального будівництва Міністерства оборони України самостійно звернутись до суду за захистом своїх порушених прав у встановленому чинним законодавством порядку та з обґрунтованим клопотанням про поновлення терміну позовної давності.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційне подання заступника прокурора позбавлене фактичного та правового обґрунтування на його підтвердження, ухвала господарського суду Харківської області від 30.05.2007 року по справі № 55/156-07 прийнята без порушень норм процесуального, а доводи з яких подане апеляційне подання не може бути підставою для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційне подання Заступника військового прокурора Центрального регіону України, м. Київ  залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 30.05.2007р. по справі                  № 55/156-07 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Такмаков Ю.В.

Судді                                                                    Барбашова С.В.

Пушай В.І.