КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2007                                                                                           № 35/70

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від прокурора:          Гаврюшенко Г.В.,

від позивача:          не з’явився,

від відповідача:          не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спільного підприємства "Партнер"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.03.2007

у справі № 35/70

за позовом                               Прокуратури Святошинського району міста Києва

до                                                   Спільного підприємства "Партнер"

про                                                  звільнення незаконно займаної земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду містаКиєва від 15.03.2007 у справі №35/70 позов задоволено повністю. Зобов’язано відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 11767 кв.м., яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Симиренка та передати її до Київської міської ради. Стягнуто з відповідача в доход Державного бюджету України 85,00 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника прокурора, встановив наступне:

Згідно акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства 18.05.2006 №669/26, проведеної Управлінням з контролю за використанням та охороною земель в м. Києві, встановлено, що земельна ділянка площею 11767 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Симиренка (без номерної юридичної адреси) використовується Спільним підприємством “Партнер” під розміщення автостоянки без документів, що посвідчують право власності чи право користування землею в т.ч. на умовах оренди.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно ст. 9 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування відноситься до повноважень Київської міської ради.

Пунктом 34 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування” встановлено, що виключно на пленарних засіданнях ради вирішуються, відповідно до закону, питання регулювання земельних ділянок.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України підставами для набуття права на землю є рішення органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку або право оренди земельної ділянки виникає: після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації; після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Відповідач звертався до Київської міської ради з відповідним клопотанням від 07.04.2005 № 107 про надання земельної ділянки в користування за адресою: м. Київ, вул. Симиренка (без номерної юридичної адреси) площею 11767,62 кв.м.

Однак, на момент прийняття оспорюваного рішення проект відведення земельної ділянки СП “Партнер” за адресою: м. Київ, вул. Симиренка (без номерної юридичної адреси) на розгляд Київської міської ради не надходив, рішення про надання СП “Партнер” земельної ділянки за вказаною адресою Київською міською радою не приймалось.

У відповідача відсутні документи, які посвідчують право власності або право користування земельною ділянкою за адресою: м. Київ, вул. Симиренка (без номерної юридичної адреси).

Доводи відповідача, що відсутність правовстановлюючого документу до оформлення права на земельну ділянку не тягне за собою її звільнення, є помилковими в силу ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель”, самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання не наданої їй земельної ділянки чи намір використовувати земельну ділянку до встановлення її меж у натурі (на місцевості), до одержання документа, що посвідчує право на неї, та до його державної реєстрації.

Статтею 212 Земельного кодексу України встановлено, що самовільно зайнята земельна ділянка підлягає поверненню власнику землі або землекористувачу, без відшкодування затрат понесених за час незаконного користування ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 Земельного кодексу України повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

За таких обставин, місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги про зобов’язання відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 11767 кв.м., що розташована за адресою: м. Київ, вул. Симиренка (без номерної юридичної адреси) та передати її позивачу.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на нез’ясування судом першої інстанції відповідності форми та змісту позовної заяви прокуратури положенням ст. 2 ГПК України, так як позивачем в позовній заяві визначена прокуратура, а не прокурор чи його заступник.

Зазначене посилання відповідача колегією суддів не приймається до уваги у зв’язку з тим, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 121 Конституції України прокуратура України здійснює представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом, а згідно ст. 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами прокурорів та їх заступників, які звертаються до господарського суду в інтересах держави.

Таким чином, виконання функцій прокуратури покладено на відповідних прокурорів. Тому, вказане порушення при поданні позовної заяви прокуратурою Святошинського району м. Києва, яка підписана відповідним прокурором, відсутнє.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції повно, всебічно і об’єктивно з’ясовано обставини справи, винесено рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, тому підстави для задоволення апеляційної скарги Спільного підприємства “Партнер” та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2007 у справі № 35/70 - відсутні.

Відповідно до викладеного, керуючись ст.101, п. 1 ст.103, ст.105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Спільного підприємства “Партнер” залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 15.03.2007 у справі № 35/70 - без змін.

2.          Матеріали справи № 35/70 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

22.05.07 (відправлено)