СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.06.07                                                                                 Справа № 2/175ад.

Суддя Седляр О.О., розглянувши матеріали за позовом

Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції в особі                        Новопсковського відділення, м. Старобільськ Луганської області

до Державного комунального підприємства «Білолуцький завод по виробництву м’ясокісткового борошна», смт. Білолуцьк Луганської області

про звернення стягнення на активи у сумі 103934 грн. 66 коп.

за участю представників сторін:

від позивача –Головіна Н.В., дов. від 12.03.07 № 1388/8/10, (після закінчення перерви не прибув),

від відповідача -  Мельник О.М., дов. від 02.04.07 № 1,

відповідно до вимог ст. 150 КАС України у засідання суду було оголошено перерви з 01.06.07 до 16.06.07,

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення суми податкового боргу з земельного податку у розмірі 103934 грн. 66 коп., звернувши стягнення на його активи.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 03.05.07 позовні вимоги відхилив частково, з посиланням на вимоги ст. 18 Закону України  «Про плату за землю», якою передбачено, що платники, яких своєчасно не було залучено до сплати земельного податку, сплачують податок не більш, як за два попередні роки. Крім того, він посилається також і на вимоги ст. 258 Цивільного кодексу України яким визначено, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Додатком до відзиву від 18.05.07 відповідач також посилається на те, що Закон України «Про плату за землю»є спеціальним законом, тобто при вирішенні питання щодо стягнення заборгованості з нього перед бюджетом у вигляді земельного податку слід керуватися саме цим Законом, а не Законом України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами».

Сторони не досягли примирення.

Розглянувши матеріали справи,  додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд прийшов до наступного:

Державне комунальне підприємство «Білолуцький завод по виробництву м’ясокісткового борошна», (відповідач у справі)  зареєстроване Ново псковською районною державною адміністрацією Луганської області 13.04.93, перереєстроване   15.02.96.

Підприємство взято на облік в Новопсковському відділенні Старобільської міжрайонної державної податкової інспекції як платник податків, зборів та обов‘язкових платежів.

На  підставі  розрахунків  земельного податку  станом на 13.03.06  у  відповідача  виникли  податкові зобов’язання  з  цього податку,  які  не  сплачені  в  установлений  строк    в  загальній сумі  79117 грн. 07 коп.   Перелік  розрахунків,  терміни  сплати  і  суми податкових зобов’язань   зазначені  в  розрахунку.    Всі первинні  документи у тому числі і акт звірення розрахунків від 12.06.07  досліджені  судом.   Позивачем нарахована  пеня за порушення вимог ст. 16 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»,  яка  становить  24817 грн. 59 коп.  Всього податковий борг  з земельного податку   становить -   103934 грн. 66 коп.

Відповідачу  направлені  податкові вимоги, які ним не оспорені у судовому порядку.

Майно відповідача  перебуває  податковій заставі.

Позивач  просить  звернути  стягнення   податкового  боргу перед  бюджетом   на  активи   відповідача,    посилаючись  на  підпункт  3.1.1.  пункту  3.1.   статті 3  Закону  України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”   (надалі –Закон  2181).

Відповідач  позовні вимоги відхилив частково, з підстав визначених у відзиві.

Оцінивши  матеріали  справи,    суд   визнає  позовні  вимоги   обґрунтованими  з  огляду  на  наступне:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України  “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів)  у  встановлені  законами  терміни.

Відповідно  до  п.11) ст. 10  Закону України  “Про державну податкову службу в Україні”  податкові органи подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ,  організацій та громадян   про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

За змістом  пунктів  1.2),  1.3)  ст.  1 Закону 2181  податкове  зобов'язання - зобов'язання платника податків  сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму  коштів  у  порядку  та у строки,  визначені цим Законом або іншими  законами України;     податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з  урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно  узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи  судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також  пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

За  змістом  статті  5  п.5.1.  Закону  2181  податкове  зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податкових деклараціях, вважається узгодженим з дня подання такої декларації. Сума податкових зобов’язань у розмірі 79117 грн. 07 коп., заявлені у відповідних рахунках та не сплачені до наступного часу, відповідно до вимог п.5 ст. 5.1 стала сумою податкового боргу.

Тому з огляду на вищевикладене, посилання відповідача на застосування що спірних правовідносин вимог Закону України «Про плату за землю», як спеціального закону, судом не приймається до уваги, оскільки дані правовідносини відносяться до податкових та регулюються спеціальним законом з питань оподаткування у тієї частині яка не порирічить даному закону.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону  України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Активами платника податків за змістом п. 1.7 ст. 1 Закону № 2181 є кошти, матеріальні  та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Щодо посилань відповідача

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення  податкового боргу  з земельного податку –103934 грн. 66 коп. за рахунок активів відповідача визнаються судом обґрунтованими та такими що підлягають до задоволення у повному обсязі..

Відповідно до п. 4 ст. 94 КАСУ  у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  19.06.07 проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.   18, 51, 94,  150, ст.ст. 158 –163,  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов   задовольнити повністю.

2. Звернути стягнення на активи  Державного комунального підприємства «Білолуцький завод по виробництву м’ясокісткового борошна», Луганська область, Новопсковський район, смт. Білолуцьк, ідент. код 00698087 з  земельного податку  в розмірі  103934 грн. 66 коп. в  доход місцевого  бюджету України на р/р 0225 в УДК у Новопсковському районі, код 24046685 , банк ГУДКУ у Луганській області , МФО 804013.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена  21.06.07

Суддя                                                                                О.О.Седляр