ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"23" квітня 2007 р.                                                           Справа № 420/12-06/6-07

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                    судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Петровій Л.М.

розглянувши адміністративну справу №420/12-06/6-07

за позовом Броварської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Бровари

до  Колективного підприємства «Пересувна механізована колона №15», м. Бровари

про стягнення податкової заборгованості в сумі 2249,11 грн. за рахунок реалізації майна

Представники:

від   позивача  Панченко А.М (дов. № 6351 від 28.03.07 р.);

від   відповідача  Боєцька З.І.(голова правління, витяг з протоколу від 23.07.2001р.)

Обставини спору:

Броварська об’єднана державна податкова інспекція (далі - позивач) звернулась з адміністративним позовом до Колективного підприємства «Пересувна механізована колона №15»(далі - відповідач) про стягнення податкової заборговаості в сумі 2249,11 грн.  за рахунок реалізації майна.

Провадження у справі було відкрите суддею Писаною Т.О. відповідно до ухвали від 30.10.2006 року за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Розпорядженням Голови господарського суду Київської області від 28.02.2007 р. зазначена справа була передана до провадження судді Маляренка А.В.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на п. 11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII та пункти 6.2, 6.3 ст. 6, пункт 8.3 ст. 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі Закон України № 2181-ІІІ).

Представник позивача звернувся до суду з уточненнями позовних вимог (№1008 від 27.11.2006 р.) згідно яких відповідач має заборгованість перед бюджетом зі сплати податків і зборів у розмірі 2565,11 грн., зокрема, податок на додану вартість –274,25 грн., податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів –2290,86 грн.

Представник відповідача проти позову заперечує з мотивів викладених у відзивах на позовну заяву за № 78 від 14.11.2006 р. та за № 28 від 16.04.2007 р., посилаючись при цьому на той факт, що відповідач з 01.01.2001р. фінансово-господарською діяльністю не займається, на розрахункові рахунки відповідача накладений арешт  та арештоване майно. Філія «Промінь-15 КП ПМК-15»сплачує податок, а на відповідача нараховують штрафну санкцію.  При цьому відповідач зазначає, що штрафні санкції позивач нараховує безпідставно.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд,

встановив:

Як вбачається із матеріалів справи, Колективне підприємство «пересувна механізована колона №15»зареєстровано, як суб’єкта підприємницької діяльності виконавчим комітетом

Броварської міської ради 21.01.1992 р. згідно рішення №.11356.

Відповідно до ст. 4  Закону України “Про систему оподаткування” від 25.06.1991 року № 1251-ХІІ (далі –Закон № 1251-ХІІ) платниками податків і зборів (обов'язкових платежів) є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі).

Згідно з п. 1.2 ст. 1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державним цільовими фондами” (далі –Закон) податкове зобов’язання –зобов’язання платника податків сплатити до бюджетів та державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки визначені Законом.

В результаті невиконання відповідачем зобов’язань щодо сплати податків за ним виникла заборгованість перед бюджетом в сумі 2565,11 грн., в т.ч. 274,25 грн. заборгованості зі сплати ПДВ, 2290,86 грн. податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів. Зазначене підтверджується доданими до матеріалів справи розрахунком заборгованості щодо платежів до бюджету, розрахунками суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, податковими повідомленнями рішеннями № /0, №/0, №/0 від 16.02.2006 р., копії яких знаходяться в матеріалах справи.

На момент розгляду справи податковий борг в сумі 2565,11 грн. відповідачем не сплачено.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990  № 509-XII, державні податкові інспекції в районах,  містах без районного поділу,   районах  у  містах,  міжрайонні  та  об`єднані  державні податкові інспекції подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ, організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна. Таким чином, зазначеним законом податковим органам не надано повноваження щодо подання до судів позовів про звернення стягнення заборгованості перед бюджетами та державними цільовими фондами на кошти.

Порядок погашення зобов'язань юридичних і фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами врегульовані нормами Закону України „Про порядок погашення зобов’язань перед бюджетами та державними цільовими фондами”. Вказаний закон є спеціальним з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 2  Закону України № 2181-ІІІ податкові органи уповноважені здійснювати заходи з погашення податкового боргу і є органами   стягнення   -  державними  органами,  уповноваженими здійснювати заходи із забезпечення погашення податкового  боргу  у межах компетенції, встановленої законами (п. 1.16 ст. 1 Закону № 2181).

Згідно п. 1.3. ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ податковий борг (недоїмка) - це податкове  зобов'язання  (з урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання ( Пункт 1.3  статті  1  із  змінами,  внесеними згідно із Законом N 550-IV ( 550-15 ) від 20.02.2003 ).

Підпунктом 5.3.1. пункту 5.3. статті 5 Закону України № 2181-ІІІ передбачено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у  поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за  останнім днем  відповідного граничного строку. У разі коли відповідно до закону контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов'язання  платника  податків  за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму податкового зобов'язання у строки,  визначені у законі з відповідного податку, а за їх відсутності - протягом тридцяти календарних днів від дня отримання  податкового  повідомлення про таке нарахування.  Коли ж  податкове зобов'язання визначено контролюючим органом за підставами, зазначеними у п. п. «а»-«в»п.п. 4.2.2. п. 4.2 ст. 4, платник податків зобов’язаний погасити  нараховану суму податкового зобов`язання протягом десяти календарних днів від дня  отримання  податкового повідомлення.

У разі, коли платник податків, як це передбачено підпунктом 6.2.1. пункту 6.2. ст. 6 Закону України № 2181-ІІІ не сплачує узгоджену суму податкового  зобов'язання  в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Так,  позивачем  у відповідності до Порядку направлення органами державної податкової служби України податкових вимог, затвердженого наказом ДПА України № 266 від 03.07.2001р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.07.2001р. на адресу відповідача надіслано податкові вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, перша вимога № 1/85 від 23.11.2001 р. була надіслана відповідачу 26.11.2001 р., яку останній отримав 27.11.2001 р., про що свідчить підпис секретаря на поштовому повідомленні. Друга податкова вимога № 2/703 від 04.09.2002 р. була направлена на адресу відповідача 05.11.2002 р., яку останній отримав 08.11.2002 р.

В матеріалах справи міститься витяг наданий реєстратором - Інформаційним центром Міністерства Юстиції м. Київ від 29.10.2002р. про внесення запису до Державного реєстру застав рухомого майна, згідно якого все рухоме майно відповідача знаходяться в податковій          заставі з 20.01.2001 р.

Один із заходів погашення податкового боргу, який застосовується податковим органом –органом стягнення, визначений п. 1.6. ст. 1  Закону України № 2181-ІІІ. Так, відповідно до вказаної норми, примусове  стягнення  - це звернення  стягнення  на активи платника податків у рахунок погашення його податкового боргу,  без попереднього узгодження його суми таким платником податків.

Джерелами погашення податкового боргу за рішенням органу стягнення, які є виконавчим документом, згідно п.п. 7.2.1. п. 7.2. ст. 7 Закону України № 2181-ІІІ, є будь які активи платника податків.

У разі, коли інші, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу (п.п. 7.2., 7.4. ст. 7 Закону України № 2181-ІІІ) не дали позитивного результату, податковий орган здійснює заходи, передбачені ст. 10 Закону України № 2181-ІІІ, а саме продаж активів, що перебувають у податковій заставі.

Статтею 3 Закону України № 2181-ІІІ, на яку посилається позивач, як на обґрунтування підстав звернення до суду, передбачено, що примусове стягнення активів платника податків можливо виключно за рішенням суду, але згідно п. 1.6. ст. 1 Закону України № 2181-ІІІ при умові відсутності попереднього узгодження його суми таким платником податків.

За змістом положень вищезазначених норм  Закону України № 2181-ІІІ, останній передбачає примусове стягнення та заходи із забезпечення погашення податкового боргу, як самостійні та відособлені інструменти, які забезпечують надходження до бюджетів та державних цільових фондів відповідних сум.

Отже для задоволення позову про примусове стягнення активів в судовому порядку крім наявності податкового боргу потрібна відсутність узгодження податкового боргу, тобто невизнання його платником податків.

Зазначене свідчить, що по узгодженому податковому боргу згідно Закону України № 2181-ІІІ відсутні підстави стягнення його в судовому порядку.

Матеріалами справи підтверджується, що податкові зобов’язання відповідача є узгодженими відповідно до вимог ст. 5 Закону України № 2181-ІІІ.

Крім того, в матеріалах справи містяться копії платіжних доручень № 31 від 10.11.2006 р., №17 від 31.11.2006 р., 311 від 30.06.2006 р., №73 від 29.07.2005 р., № 3 від 11.04.2005 р.,№1 від 11.04.2005 р., наданих відповідачем з яких вбачається, що Філія «Промінь-15»КП ПМК-15 сплачувала податок з власників транспортних засобів та штрафну санкцію згідно рішення від 16.04.2005 р.

Одночасно, знаходження майна відповідача в податковій заставі спростовується Актом Броварської ОДПІ від 24.04.2003 р., зі змісту якого вбачається, що відповідач не має заборгованості перед бюджетом, що дає підставу для виведення його майна з акту опису.

17.12.2001 р. між сторонами по справі на підставі рішення №34 Броварської ОДПІ від 14.12.2001 р. було укладено договір про розстрочення за №34, згідно якого ОДПІ надає відповідачу розстрочку сплати податкового боргу під проценти на загальну суму 10635,25 грн. з 01.01.2001 р. по 01.01.2005 р. Згадана вище сума сплачувалась філією «Промінь-15»КП ПМК-15, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень.

За таких обставин господарським судом встановлено, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача податкової заборгованості за рішенням суду не підлягають задоволенню.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Зважаючи на вищенаведене та керуючись  ст.ст. 17, 94, 160, 162, 163, п. 6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

1.          В позові відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського міжобласного апеляційного господарського суду через господарський суд Київської області шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови суду протягом десяти днів з дня складення у повному обсязі та наступної подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана без подання заяви про апеляційне оскарження постанови суду, якщо скарга подається протягом десяти днів з дня складення постанови у повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20-ти денний строк після подання заяви, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги у встановлений строк  постанова суду  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду скарги і залишення її без задоволення, а постанови  суду - без змін.

Суддя