ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 серпня 2007 р.

№ 45/61

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя

Муравйов О.В.

судді:

Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

на  постанову

Донецького апеляційного господарського
суду від 22.05.2007 року

у справі

№ 45/61 господарського суду
Донецької області

за позовом

Прокурора Кіровського району м.
Донецька в інтересах держави в особі Донецької міської ради та Комунального
підприємства "Житлово-комунальне підприємство №2 Кіровського
району"

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 17769,40 грн.

За участю представників сторін:

позивача -          не з'явилися,

відповідача -       ОСОБА_2 дов. від 15.08.2006 року,

прокуратури -    Баклан Н.Ю. -посв. №1

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Донецької області від 22.03.2007р. у справі № 45/61 (суддя Плотніцький Б.Д.)
позовні вимоги прокурора Кіровського району м.Донецька в інтересах держави в
особі Донецької міської ради та Комунального підприємства
"Житлово-комунальне підприємство №2 Кіровського району" до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
по орендній платі у сумі 17769,40 грн.,
задоволено повністю; стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1 на користь Донецької міської ради заборгованість по
сплаті орендної плати у сумі 17769, 40 грн.; стягнуто з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь Державного
бюджету України державне мито у сумі 177, 69 грн.; стягнуто з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь ДП "Судовий
інформаційний центр" витрати на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в сумі 118 грн.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 22.05.2007р.
(судді: Мірошниченко С.В., М'ясищев А.М., Стойка О.В.), вказане рішення
місцевого господарського суду змінено; стягнуто з Приватного підприємця
-фізичної особи ОСОБА_1 на користь Донецької міської ради заборгованість по
сплаті орендної плати в сумі 14917, 38 грн. В решті позову -відмовлено.
Стягнуто з Приватного підприємця діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь
Державного бюджету України державне мито у сумі 149, 17 грн. Стягнуто з
Приватного підприємця діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь ДП
"Судовий інформаційний центр" витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу  суму в
розмірі 118 грн. В решті частині рішення залишено без змін.

Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду
Донецької області від 29.03.2007р., та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 22.05.2007р. у справі № 45/61 повністю, мотивуючи
касаційну скаргу тим, що постанова прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Донецька міська рада та Комунальне
підприємство "Житлово-комунальне підприємство №2 Кіровського району"
відзив на касаційну скаргу не надали та не скористалися наданим процесуальним
правом на участь у судовому засіданні касаційної інстанції.

У зв'язку з виходом судді Фролової
Г.М. з відпустки, справа № 45/61 розглядається колегією суддів у постійному
складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника
Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й., у складі:
головуючий -Муравйов О.В., судді Полянський А.Г., Фролова Г.М.

Заслухавши пояснення представника
відповідача та прокурора, присутніх в судовому засіданні, перевіривши наявні
матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, між Відкритим акціонерним товариством "Донецький
текстиль"  та Суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір
оренди приміщення НОМЕР_1 від 01.06.2002 року, за умовами якого Відкрите акціонерне
товариство "Донецький текстиль" передало Суб'єкту підприємницької
діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 у користування нежитлове приміщення,
загальною площею 97, 9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул.
Ляшенко, 6 - під салон для торгівлі непродовольчими товарами.

25.12.2002 року сторони підписали
тимчасовий договір оренди приміщення НОМЕР_2, за умовами якого позивач передає,
а відповідач приймає у користування нежитлове приміщення, загальною площею 50,
0 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко, 6 - під салон
для торгівлі непродовольчими товарами.

31.12.2003 року між сторонами дуло
підписано додаткову угоду до тимчасового договору оренди нежитлового приміщення
НОМЕР_2 від 25.12.2002 року, якою передбачено, що користування об'єктом оренди
орендар повинен сплатити орендодавцю орендну плату, розрахунок якої
здійснюється на підставі Методики розрахунку та порядку використання орендної
плати за користування майном територіальної громади м. Донецька, затвердженої
рішенням виконавчого комітету міської ради № 534 від26.11.2003 року і складає
1193,39грн. (п.3.4).

Відповідно до п. 4.1 додаткової
угоди орендна плата вноситься одноразово авансовим платежем, який враховується
в оплаті за останній місяць оренди, протягом 10 днів після укладення договору
оренди в розмірі місячної орендної плати, в подальшому орендна плата вноситься
щомісячно не пізніше 15 числа наступного за завітним.

Сума орендної плати за нежитлове
приміщення в розмірі 50% перераховується у міський бюджет та 50% - на рахунок
орендодавця.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не виконав вимоги позивача сплатити заборгованість, атому як
вбачається з розрахунку прокурора у відповідача виникла заборгованість в
розмірі 17769,40грн. за період з грудня 2004 року по 01.01.2007 року.

Суд апеляційної інстанції змінив
рішення суду першої інстанції в цій частині, при цьому зазначив, що відповідно
до п. 4.5 додаткової угоди від 31.12.2003 року сума орендної плати сплачується
орендарем в розмірі 50% у міський бюджет. Згідно із п. 3.4 орендна плата
складає 1193,39грн., де 50% від цієї суми складає 596,70 грн.

При цьому, суд апеляційної
інстанції зазначив, що позивач наполягає на стягненні боргу з грудня 2004 року
по грудень 2006 року, за 25 місяців, з урахуванням чого сума боргу складає
14917,38грн.

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 34 Господарського
процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 38 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що якщо надані сторонами докази є
недостатніми, господарський суд зобов'язаний витребувати від підприємств та
організацій незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні
для вирішення спору.

Скаржник в касаційній скарзі
зазначає, що ним до суду апеляційної інстанції були надані документи, зокрема,
рішення господарського суду Донецької області від 30.10.2006 року у справі №
43/256пд, яким вже було вирішено спір між Комунальним підприємством
"Житлово-експлуатаційна контора №2" та СПД ОСОБА_1 про розірвання договору
оренди нежилого приміщення та стягнення заборгованості в сумі 25116,67грн. та
копії квитанцій про сплату орендної плати, проте, як зазначає скаржник дані
документи були йому повернуті.

Відповідно до частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не
наділена повноваженнями щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирання нових доказів або
додаткової перевірки доказів.

Згідно із статтею 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Крім того, колегія суддів звертає
увагу на те, що відповідно до частини 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29.12.1976 року № 11 "Про судове рішення" (із
змінами та доповненнями) обґрунтованим визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про
встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Пунктом 4 частини 1 статті 84
Господарського процесуального кодексу України передбачено, що резолютивна
частина рішення повинна містити висновок по кожній із заявлених позовних вимог.

Оскільки позовна вимога, заявлена
прокурором в інтересах держави в особі позивача-2 судами першої та апеляційної
інстанції не розглянута взагалі, прийняті у справі судові рішення не можна
вважати обґрунтованими. Порушення норм процесуального права є підставою для
скасування прийнятих у справі судових рішень відповідно до  частини 1 статті 11110
Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи те, що в силу положень
статей 1115, 1117 Господарського процесуального кодексу
України суд касаційної інстанції не може усунути зазначені недоліки, тому
прийняті у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа -передачі на
новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду суду першої
інстанції слід ретельно на підставі допустимих доказів встановити, хто є
сторонами по справі, визначити зміст позовних вимог, заявлених прокурором щодо
кожного з позивачів, та прийняти рішення у відповідності з положеннями
процесуального законодавства.

Відповідно до ст.ст.85, 111-5
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою
представників сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

З урахуванням викладеного,
керуючись ст. ст.  1115, 1117,
1119-11111, 11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Донецької області від 29.03.2007 року та постанову Донецького апеляційного
господарського суду  від 22.05.2007 року
у справі № 45/61 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до
Господарського суду Донецької області.

Головуючий    суддя
Муравйов О.В.

Судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.