ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.06.07                                                                                       Справа №7/11/07-22/35/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:          Кальченко А.В., довіреність № 13 від 01.01.2007р.;

відповідача:      Кулешова Л.В., довіреність № 182 від 29.09.2006р.;

3-ої особи:        Козачкова О.В., довіреність № 361 від 03.10.2006р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Сільськогосподарського виробничого кооперативу

ім. Ватутіна, м. Василівка, Запорізької області

на рішення                   господарського суду Запорізької області від 26.02.2007р.

у справі                         № 7/11/07-22/35/07

за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю

«Агропромислова компанія»,

м. Мелітополь, Запорізької області

до відповідача             Відкритого акціонерного товариства

«Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя

третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору –

Сільськогосподарський виробничий кооператив

ім. Ватутіна, м. Василівка, Запорізької області

про                                 зобов’язання укласти договір постачання електричної

енергії та поновити постачання електричної енергії

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія», м. Мелітополь, Запорізької області було подано позов до Відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», м. Запоріжжя про зобов’язання відповідача поновити постачання електричної енергії на об’єкт, який знаходиться за адресою: м. Василівка, Запорізька область, Промислова зона, шляхом укладення договору на постачання електричної енергії № 51 від 28.12.2006р. у редакції проекту, наданого позивачем (відповідно до уточнених позовних вимог).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Запорізької області своїм рішенням від 26.02.2007р. у справі № 7/11/07-22/35/07 (суддя Скиданова Ю.О.) позов задовольнив: зобов’язав відповідача поновити постачання електричної енергії на об’єкт, який знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Василівка, Промислова зона, шляхом укладення договору на постачання електричної енергії № 51 від 28.12.2006р. на умовах, запропонованих позивачем.

Рішення суду мотивоване тим, що відпуск електроенергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. На час розгляду справи в суді позивач є власником тваринницького комплексу, розташованого у м. Василівка Запорізької області, Промислова зона, і ним вжиті всі передбачені законом заходи для укладення договору.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі СВК ім. Ватутіна, третя особа у справі, вказує на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Зазначає, що 22.05.2000р. між СВК ім. Ватутіна та відповідачем було укладено безстроковий договір на користування електричною енергією № 83 і за цим договором здійснювалось електропостачання на кілька об’єктів кооперативу, в т.ч. і на об’єкт тваринницького комплексу в м. Василівка, Промзона. Договір від 22.05.2000р. розірвано не було. В подальшому, 23.02.2007р. договір № 83 був викладений у новій редакції і згідно додатків № 2 до вказаного договору точками продажу електроенергії є прохідна МТФ, від якої здійснюється постачання всього тваринницького комплексу і де розташована електроустановка СВК. Отже, на час розгляду спору в суді, СВК ім. Ватутіна є споживачем електроенергії на об’єкті Тваринницький комплекс (КТП-144/86), а укладення відповідачем договору про постачання електроенергії з іншою особою щодо одного і того ж об’єкта є неможливим. Електроустановка КТП 144/86 знаходиться на балансі Василівського РЕМ і не є власністю позивача. Крім того, між СВК ім. Ватутіна та позивачем є спір про право власності на тваринницький комплекс. Просить рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2007р. у справі № 7/11/07-22/35/07 скасувати.

ТОВ «Агропромислова компанія», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що тваринницький комплекс, розташований в м. Василівка, Промзона є власністю позивача. Позивач, як власник майна, у зв’язку з відсутністю договору на електропостачання не мав можливості повноцінно користуватися своїм майном, чим порушувались права та інтереси позивача. Просить рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2007р. у справі № 7/11/07-22/35/07 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

ВАТ «Запоріжжяобленерго», відповідач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що рішення суду прийняте з повним та всебічним з’ясуванням обставин справи і відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає зокрема, що позивач є власником тваринницького комплексу. СВК ім. Ватутіна не споживав електричну енергію на тваринницькому комплексі і звернувся до відповідача про припинення електропостачання на вказаний об’єкт.

В судовому засіданні представники сторін і третьої особи підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у відзивах на неї.

Розпорядженням першого заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1767 від 05.06.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кричмаржевського В.А., Хуторного В.М.

В судовому засіданні 05.06.2007р. за згодою представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням учасників судового процесу розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 27.09.2006р. між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком (ЗАТ) в особі філії «Відділення Промінвестбанку в м. Дніпрорудне Запорізької області» (продавець) і ТОВ «Агропромислова компанія» (покупець) був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно з п.1.1 якого продавець продав покупцю тваринницький комплекс, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Василівка, Промислова зона, а покупець купив вказаний тваринницький комплекс, за що зобов’язується сплатити ціну відповідно до умов, що визначені у цьому договорі, та пройти його реєстрацію у РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 27.09.2006р. за № 11975740, виданого РКП «Василівське бюро технічної інвентаризації» Василівської районної ради, за позивачем зареєстровано право приватної власності на вищевказане нерухоме майно, придбане за договором купівлі-продажу від 27.09.2006р.

В подальшому позивач звернувся до відповідача з пропозицією про укладення договору на користування електричною енергією по об’єкту тваринницький комплекс.

Листом від 30.11.2006р. за № 2026 ВСП «Василівський РЕМ» ВАТ «Запоріжжяобленерго» повідомив позивача про необхідність надання певних документів, перерахованих в зазначеному листі.

Крім того, позивачем на адресу відповідача був направлений проекту договору № 51 від 28.12.2006р. про постачання електричної енергії, з додатками до цього договору.

Листом від 22.12.2006р. за № 54/юр відповідач повідомив позивача про неможливість укласти зазначений договір, з посиланням на те, що між ВАТ «Запоріжжяобленерго» та СВК ім. Ватутіна укладений договір про постачання електричної енергії № 83 від 22.05.2000р. на об’єкт тваринницький комплекс, який є чинним, а також на те, що СВК ім. Ватутіна не звільнено приміщення тваринницького комплексу.

Позивач вважає таку відмову відповідача від укладення договору необґрунтованою, у зв’язку з чим і звернувся до суду із позовом про зобов’язання ВАТ «Запоріжжяобленерго» поновити постачання електричної енергії на об’єкт, який знаходиться за адресою: м. Василівка, Запорізька область, Промислова зона, шляхом укладення договору на постачання електричної енергії №51 від 28.12.2006р. у редакції проекту, наданого позивачем. В обґрунтування таких вимог позивач посилається на те, що він є власником зазначеного тваринницького комплексу, а відмова відповідача в укладенні договору перешкоджає позивачу реалізувати його право власності на об’єкт нерухомості. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах п.п. 1.9, 5.1, 6.18, 6.19, Правил користування електричною енергією, ст.ст. 2, 3, 4, 48 Закону України «Про власність», ст.134 ГК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.3 ст.179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з частинами 1 і 2 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін.

Статтею 275 ГК України встановлено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

За змістом ст.277 ГК України, абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У відповідності з п.1.3 «Правил користування електричною енергією», затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. №910), постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

В п.1.9 ПКЕЕ зазначено, що постачальники електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території не мають права відмовити споживачу або субспоживачу, електроустановки якого розташовані на цій території, в укладенні договору, за умови дотримання вимог законодавства України, зокрема цих Правил та інших нормативно-технічних документів.

Пунктом 5.1 ПКЕЕ закріплено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що позивач є власником тваринницького комплексу, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Василівка, Промислова зона, придбаного за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.09.2006р.

Статтею 134 ГК України закріплено, що суб'єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб'єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб'єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом.

З метою реалізації права власності на придбаний позивачем об’єкт, останній звернувся до відповідача з пропозицією укласти відповідний договір про постачання електричної енергії. Фактично, відповідачем було відмовлено позивачу в укладенні такого договору з посиланням на п.6.18 ПКЕЕ та вказівкою про наявність укладеного між ВАТ «Запоріжжяобленерго» і СВК ім. Ватутіна договору № 83 від 22.05.2000р. про постачання електричної енергії на об’єкт тваринницького комплексу.

Проте, відмова відповідача від укладення з позивачем договору про постачання електричної енергії не є  обґрунтованою.

Так, у відповідності з п.6.18 ПКЕЕ, на що послався відповідач, у разі звільнення займаного приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов'язаний повідомити постачальника електричної енергії та (у разі наявності відповідного договору) електропередавальну організацію або основного споживача не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договору, і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 05.10.2006р. за № 466 СВК ім. Ватутіна повідомив електропостачальника про припинення з 05.10.2006р. подачі електроенергії на об’єкт – Прохідна МТФ (КТП № 144/86), у зв’язку з наявністю спору на зазначене нерухоме майно.

Як вказувалось вище, позивач є власником тваринницького комплексу, щодо якого має намір укласти договір про постачання електричної енергії. Наявність будь-якого спору щодо тваринницького комплексу не є перешкодою для реалізації позивачем свого права власності.

Статтею 321 ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.4 Закону України Про власність», власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Договір купівлі-продажу від 27.09.2006р., на підставі якого позивач придбав тваринницький комплекс, на час розгляду справи в суді не визнаний у встановленому законом порядку недійсним і недійсність вказаного договору прямо не встановлена законом, у зв’язку з чим існує презумпція правомірності такого правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпція правомірності набуття позивачем у власність зазначеного майна (ст.328 ЦК України).

Слід також зазначити, що ПКЕЕ передбачена можливість живлення від одного джерела електропостачання електроустановок декількох споживачів.

Так, у відповідності з п.6.19 ПКЕЕ, у разі живлення від одного джерела електропостачання електроустановок декількох споживачів та/або струмоприймачів одного споживача, яким встановлюються різні тарифи на електричну енергію, за відсутності окремого розрахункового обліку електричної енергії (загальний розрахунковий облік в цьому разі обов'язковий) розрахунки із споживачами (споживачем) здійснюються окремо за відповідними тарифами.

З викладених обставин вбачається  обґрунтованість позовних вимог та відсутності підстав для відмови позивачу в укладенні з відповідачем договору про постачання електричної енергії.

У відповідності зі ст.84 ГПК України, у спорі, що виник при укладанні або зміні договору, в резолютивній частині рішення господарського суду вказується рішення з кожної спірної умови договору, а у спорі про спонукання укласти договір - умови, на яких сторони зобов'язані укласти договір, з посиланням на поданий позивачем проект договору.

Резолютивна частина рішення суду першої інстанції містить умови, на яких сторони зобов’язані укласти спірний договір, а отже відповідає вимогам ст.84 ГПК України.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, зобов’язавши відповідача поновити постачання електричної енергії на об’єкт позивача шляхом укладення договору про постачання електричної енергії № 51 від 28.12.2006р.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і спростовуються вищевикладеним.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Ватутіна, м. Василівка, Запорізької області залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2007р. у справі № 7/11/07-22/35/07 – без змін.