СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
Справа № 8/168-АП-07
Господарський суд Херсонської
області у складі судді  Хом'якової В.В. при секретарі Зибцевій
А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
приватного підприємця ОСОБА_1
Державної податкової інспекції у м.Херсоні
про  скасування податкових рішень.
за участю представників
позивача - представник ОСОБА_2., дов. НОМЕР_1.
відповідача - СДПІ Лазарчук Р.О., дов. №3160/9/10-026 від 20.03.07.,
ГДПРІ Гомзякова Л.В., дов. №5382/9/10-105 від 17.05.07.
Суб'єкт підприємницької діяльності
-фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про
скасування податкових повідомлень-рішень
державної податкової інспекції у м. Херсоні від  НОМЕР_2 про визначення податкового
зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 386310грн. 52 коп., від
НОМЕР_3 про визначення податкового зобов'язання з  податку на додану вартість в сумі 546077 грн.  основного боргу  та застосування 273208,50 грн. штрафних
санкцій., від НОМЕР_4. Позивач
вважає, що податкові порушення не підтверджені, податковий облік вівся
належним чином, але  у підприємства було
вкрадено  всю документацію, і  на день
перевірки  не поновлено.  Позивач
повідомив ДПІ у м. Херсоні про крадіжку
первинних документів та надав копію постанови від 21.08.2006 року про
відмову в порушені кримінальної справи по факту крадіжки документів. Вважає, що
відсутність первинних документів не є підставою для нарахування податкових
ДПІ у м. Херсоні (відповідач) проти
позову заперечує, мотивуючи тим, що у зв'язку із відсутністю на момент
перевірки первинних документів бухгалтерського обліку, підтверджуючих валові
витрати і податковий кредит в повному обсязі, перевіряючими визнано
неправомірним віднесення до складу валових витрат непідтверджених витрат, а до
складу податкового кредиту - податку на додану вартість, непідтвердженого
податковими накладними,   позивач зависив
загальну суму валових витрат з податку на прибуток за перевіряємий період у
розмірі 2971619 грн. 41 коп.  Підстави
для нарахування податкового зобов'язання по податку на прибуток в сумі  386310, 52 грн. є обґрунтованими і законними.
Перевіркою встановлено порушення пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про
податок на додану вартість" внаслідок якого позивач зависив податковий
кредит з податку на додану вартість у сумі
582220 грн., також виявлено
несвоєчасне подання декларацій з ПДВ за вересень 2004 р. -травень 2005
р. Подання заяви до органу внутрішніх справ про викрадення первинних документів
бухгалтерського обліку не звільняє підприємство від обов'язків діяти у
відповідності з податковим законодавством. Платнику було надано достатньо часу
для поновлення втрачених документів.
Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд -
В січня 2007 року посадовими
особами Державної податкової інспекції у м. Херсоні була проведена планова
виїзна документальна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань
дотримання приватним підприємцем ОСОБА_1 вимог податкового валютного та іншого
законодавства за період з ІНФОРМАЦІЯ_1, за результатами якої був складений акт
від НОМЕР_5. За висновками перевірки були прийняті податкові повідомлення-рішення
- НОМЕР_2 про визначення
податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі 386310грн.
- НОМЕР_3 про визначення
податкового зобов'язання з  податку на
додану вартість в сумі 819285 грн. 50 коп. (546077 гри - за основним платежем,
273208,50 грн. штрафні санкції),
- НОМЕР_4 про зменшення  суми бюджетного відшкодування з податку на
Податкові повідомлення-рішення
ППОСОБА_1 оскаржив, рішенням державної податкової інспекції у м. Херсоні від
НОМЕР_6 за розглядом апеляційної скарги приватного підприємця:
-          податкове повідомлення - рішення
НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено без змін,
-          скасоване податкове повідомлення -
рішення НОМЕР_4 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі
36143 грн. та 18071 грн. штрафних санкцій,

-          збільшено на суму 36143,00 грн. суму
податкового зобов'язання з основного платежу по податку на додану вартість та збільшено
на 18071,50 грн. суму штрафних санкцій, визначену податковим повідомленням -
рішенням НОМЕР_3.

ДПІ у м. Херсоні  прийнято податкове повідомлення-рішення  від НОМЕР_7 про сплату податку на додану
вартість у сумі 546077 грн. та застосування штрафних санкцій на суму 273208
грн. 50 коп., відНОМЕР_8 про сплату податку на додану вартість у сумі 36143
грн. та застосування штрафних санкцій 18071 грн. 50 коп.

Рішенням Державної податкової
адміністрації Херсонської області від НОМЕР_9 скарга підприємця залишена без
задоволення, позивачу надіслані податкові повідомлення-рішення із дробом „2”.

Посадові особи  ДПІ у м. Херсоні встановили, що  в порушення статті ІЗ Декрету Кабінету
Міністрів України від 26.12.1992р. № 13-92 „Про прибутковий податок з громадян"
та підпункту 5.3.9 пункту 5.3 статті 5 Закону України від 22.05.1997р. №
283/97-ВР „Про оподаткування прибутку підприємств" (далі - Закон № 283)
позивачем до складу валових витрат віднесено витрати, які не підтверджуються
первинними документами: накладними, актами виконаних робіт, розрахунковими та
платіжними документами, що привело до завищення валових витрат на загальну суму
2971619,41 грн., в тому числі  за 1
кварт. 2004 р. на суму 259908,11 грн.. 2 квартал. 2004р. на суму 89711 грн., 3
квартал. 2004р. на суму 749951 грн. 31 коп., 4 квартал 2004 р. на суму
560032.09 грн., за 1 кв. 2005 р. на суму 343114.82 гри., за 2 квартал 2005р. на
суму 93586,26 грн., за 3 квартал 2005р. на суму 875315,82 грн. Також перевіркою
встановлено порушення пункту 19.1 статті 19 Закону України від 22.05.2003р. №
889-ІУ „Про податок з доходів фізичних осіб", а саме, - неведення обліку
доходів і витрат у періоді з ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутня книга обліку доходів і
витрат. За результатами перевірки донараховано податок з доходів фізичних осіб
у сумі 386310,52 грн., в тому числі за 2004 рік
215748.32 грн., за 2005 р. у сумі 170562, 2 грн.

Відповідно до статті 13 Декрету
Кабінету Міністрів України від 26.12.1992р. № 13-52 „Про прибутковий податок з
громадян", оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними із одержанням доходу. До складу витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які
включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають
амортизації згідно з Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5
Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” валові витрати
виробництва та обігу -це  сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах,
здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником  податку
для їх  подальшого  використання
у  власній господарській
діяльності.

Відповідно до підпункту 5.3,9
пункту 5.3 статті 5 Закону № 283 не належать де складу     валових
витрат     будь-які     витрати,      це
підтверджені  відповідними
розрахунковими, платіжними  та іншими
документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Абзацем 5 пп.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" передбачено  у разі втрати, знищення або зіпсуття
зазначених документів платник податку має право письмово заявити про це
податковому органу та здійснити заходи, необхідні для поновлення таких
документів. Письмова заява має бути надіслана до/або разом з поданням
розрахунку податкових зобов'язань звітного періоду. Якщо платник податків не
надасть у такий строк письмову заяву та не поновить зазначених документів до
закінчення податкового періоду, що настає за звітним, не підтверджені
відповідними документами витрати не визнаються валовими витратами і на суму
несплаченого податку нараховується пеня у розмірі облікової ставки
Національного банку України, збільшеної в 1,2 рази. Таким чином, позивач не
довів будь-яких порушень зі сторони податкової інспекції при  визначенні податкових зобов'язань з податку
на прибуток. Відсутність часу або коштів для поновлення документів не є
підставою для звільнення  підприємства
від виконання вимог законодавства. До того ж позивач не обґрунтував причин
невжиття заходів щодо поновлення втрачених документів.

Приватним підприємцем із порушенням
встановленого терміну (вхідний НОМЕР_10) подано податкову декларацію з податку
на додану вартість за травень 2005р. Згідно з
пп. 17.1.1 п. 17. 1 ст. 17 3акону України № 2181-Ш   за несвоєчасне подання податкової декларації
з ПДВ за травень 2005р. до позивача
застосовано штраф в розмірі 170 грн.

Перевіркою правильності визначення
податку на додану вартість податковою інспекцією  встановлено, що порушення підпунктів 7.4.1,
7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України від 03.04.97р. № 168/97-ВР ''Про
податок на додану вартість" позивачем завищено суму податкового кредиту з
податку на додану вартість внаслідок ненадання для перевірки податкових
накладних для підтвердження податкового кредиту за перевіряємий період на загальну
суму 582220,00 гри., в тому числі: за січень 2004р. -6740,00 грн., лютий 2004р.
- 37160 грн., березень 2004р. - 8386 грн.. травень 2004р. - 15862 грн.,
липень 2004р. - 57715 грн.. серпень 2004р. - 45159 грн., вересень 2004р. -
46129 грн., жовтень 2004р. - 63953 грн.. листопад 2004р. - 32295 грн., грудень
2004р. - 17113 грн., лютий 2005р. - 9656 грн.. березень 2005р. - 60193 грн.,
квітень 2005р. - 16911 грн., червень 2005 р. - 1950 грн., липень 2005р. -
107376 грн., серпень 2005р. - 55622 грн.

В результаті такого порушення
позивачем занижено податок на додану вартість на загальну суму 546077 грн., в
тому числі: за січень 2004р. - 6740 грн., лютий 2004р. -37160 грн., березень
2004р. - 8386 грн., травень 2004р. - 15862 грн., липень 2004р. -57715 грн., серпень
2004р. - 45159 грн., вересень 2004р. - 46129 грн., жовтень 2004р. - 63953 грн.,
листопад 2004р. - 32295 грн., грудень 2004р. - 17113 грн.. лютий 2005р. - 9656
грн.. березень 2005р. - 60193 грн., квітень 2005р. - 16911 грн., червень 2005р.
-1950 грн., липень 2005р. - 71233 грн., серпень 2005р. - 55622 грн., а також
підприємцем завищено суму ПДВ, заявленого до відшкодування за липень 2005р. на
суму 36143 грн.

Згідно з підпунктом 7.4.1 пункту
7.4 статті 7 Закону України „Про податок па додану вартість"  податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких
відноситься до складу валових витрат виробництва та основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Перевіркою встановлено також
порушення пп.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість" від 03.04.97 р. № 168/97-ВР, в якому вказано "не
дозволяється включення до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті
податку, що не підтверджені податковими накладними", внаслідок якого
позивач зависив податковий кредит з податку на додану вартість.

У відповідності до п.п. 7.4.5.
п.4.5 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" у разі коли на
момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим
підпунктом документами.

Зважаючи, що позивачем
необґрунтоване віднесено до складу валових витрат суми, які не підтверджені
відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість
ведення яких передбачена правилами ведення податкового обліку, то як наслідок
відповідно до пп..7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість" у позивача були відсутні правові підстави для віднесення до
складу податкового кредиту сум не підтверджених належними документами.

Посилання позивача на крадіжку всіх
первинних бухгалтерських та податкових
документів, необхідних для надання перевірці, не звільняє підприємця від
обов'язку поновити втрачені документи, тим паче, що він мав достатньо часу для
поновлення вкрадених документів, але навіть частково не поновив вкрадені
документи.

З урахуванням викладеного, суд
вважає, що позивач не довів наявність в діях податкової інспекції будь-яких
порушень  чинного законодавства або
перевищення компетенції. Враховуючи викладене, позов про скасування податкових
повідомлень-рішень  державної податкової
інспекції у м. Херсоні від  НОМЕР_2,  НОМЕР_3 задоволенню не підлягає, вимоги
про скасування податкового повідомлення-рішення державної податкової інспекції
у м. Херсоні від НОМЕР_4  суд залишає
без розгляду у зв'язку з ненаданням суду
податкового повідомлення-рішення , зазначеного  у позовній заяві. Судові витрати відносяться
на позивача.

Керуючись ст.ст.  94,  п.
7 ч. 1 ст. 155. 159 -163, 167  КАС
України, суд -

П О С Т А Н О
В И В :

1. Відмовити в задоволенні позову про
скасування податкових повідомлень-рішень
державної податкової інспекції у м. Херсоні про скасування податкових
повідомлень-рішень  державної податкової
інспекції у м. Херсоні від  НОМЕР_2 про
визначення податкового зобов'язання з податку з доходів фізичних осіб в сумі
386310грн. 52коп., від НОМЕР_3 про визначення податкового зобов'язання
з  податку на додану вартість в сумі
546077 грн.  основного боргу  та застосування 273208,50 грн. штрафних
санкцій.

2. Залишити без розгляду позовну
вимогу про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Херсоні від
НОМЕР_4.

3. Постанова
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

4. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
В.В. Хом'якова

повний текст постанови підписаний

21 червня 2007 року.