ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.09.07 р.                                                                               Справа № 40/119

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом   відкритого акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод” м. Авдіївка

до першого відповідача державного підприємства "Центральна збагачувальна  фабрика " Пролетарська” м. Донецьк

до другого відповідача державного підприємства "Донецька залізниця"

про стягнення 917 грн.15 коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача Платанова Н.В. – юрисконсульт

від  першого відповідача Іванова Л.М. - юрисконсульт

від другого відповідача Цвітун М.М. - юрисконсульт

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

З урахуванням складності справи та витребування важливих доказів, про існування яких  суд дізнався вже під час процесу, строк вирішення спору було продовжено на один місяць за приписами частини третьої ст. 69 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: заявлені вимоги про стягнення вартості недостачі в сумі 2846 грн. 21 коп. згідно договору № 01/06-1р від 01.04.06р. на постачання вугільної продукції.

Судом встановлено, що сторонами судового процесу є суб’єкти господарювання у розумінні ст.55 ГК України.

Перший відповідача позов не визнав посилаючись на наступні обставини:

-          належним відповідачем у справі є державне підприємство "Донецька залізниця";

-          нестача вантажу сталося за виною залізниці на час перевезення;

-          спірний вагон було прийнято перевізником та включено до складу потяга і відправлено на адресу  одержувача;

-          Статут залізниць передбачає відповідальність залізниці   за  збереження  вантажу  від  часу його  прийняття для  перевезення  і до моменту видачі одержувачу;

-          у разі навантаження у вагоні відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобіганню видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу;

-          поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розірвання і утілення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої;

-          умови збереження вантажу знайшло свої відображення в Інструкції від 7.10.05р. по забезпеченню збереження вантажів та їх перевезення на час організації навантажених робіт  діючої на підприємстві;

-           наданий відповідачем контрозрахунок ціни вагової нестачі, свідчить про наявність помилково включення позивачем до розрахунку вагової нестачі 5 вагонів, у який нестача не перевищує норми природної втрати, і це є ще доказом того, що вантаж доставлено без утрати;

-          на час огляду вантажу позивач повинен був обов’язково витребувати від залізниці складення комерційного акту та залучити до відповідальності;

Другий відповідач позов також не визнав мотивуючи свої заперечення наступними обставинами:

-          вважає, що він є неналежним відповідачем, оскільки   вантаж завантажено засобами вантажовідправника без участі залізниці;

-          обставини,  що можуть бути  підставою  для  матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць;

-          на час слухання справи позивач не надав суду докази звернення до залізниці за складенням комерційного акту, про факту виникнення нестачі;

- відповідно до вимог ст.24 Статуту залізниць вантажовідправники   несуть  відповідальність  за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній;

-          залізниця має право, однак не зобов’язана, перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній; подає під час завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони та контейнери;

-          придатність рухомого складу  для перевезення вантажу в комерційному відношенню визначається відносно вагонів – відправником, якщо завантаження здійснюється  його засадами, або залізницею, якщо завантаження  здійснюється  засобами  залізниці;

-          незбереження вантажу сталося за виною вантажовідправника - відкритого акціонерного товариства Центрально-збагачувальна фабрика "Пролетарська";

-           стаття 111 Статуту залізниць звільняє залізницю  від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли:

а) вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення;

Суд всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому засіданні всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази, належним чином проаналізував відносини сторін, встановив:

Відповідачам було створені всі необхідні умови для наведення своїх доводів, щодо змінених позивачем вимог.

Позов мотивовано тим, що між  відкритим акціонерним товариством "Авдіївсьвкий коксохімічний завод", далі Покупець, та  товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТИНВЕСТ ХОЛДИНГ", далі Продавець, було укладено договір купівлі-продажу вугільної продукції від 01.04.06р. за №ДУК-01/06-1р.

З урахуванням того, що суб’єкти зобов’язань не співпадають з суб’єктами виконання відкрите акціонерне товариство Центрально-збагачувальна фабрика "Пролетарська" за накладними на маршрут та групу вагонів здійснила на адресу відкритого акціонерного товариства "Авдієвського коксохімічного заводу" постачання вугільної продукції.

При видачі вантажу без перевірки, на час прибуття потягу, покупець відповідно до вимог п.5.2 договору, здійснив  комісійну прийомку продукції відповідно до вимог Інструкції П-6  "Про порядок прийомки продукції виробничо–техничного призначення та товарів народного споживання за кількістю", далі Інструкція п-6, та склав акт прийомки за №181 від 21.11.06р., де було зазначено, що недостача вугільної продукції складає 4,35 тн, вартість якої згідно розрахунку дорівнює 2846 грн. 21 коп., яку  і намагається стягнути.

Судом проведено доскональне дослідження дій учасників спірних правовідносин та документи які були складені на час надання вантажу до перевезення та прийомки продукції, у тому числі, акт прийомки  продукції та відповідність його вимогам Інструкції П-6.

Так згідно акту прийомки продукції від 21.11.06р. за №181  зазначено, що приймання продукції відбулося за участю: Аксьонова І.В, який за посадою є приймальником вантажу та багажу; Морозовой І.А.- економіста – претензіоніста та представником першого відповідача Алехіної А.П.  яка за посадою є майстер  ділянки  і діє підставі посвідчення №01/5476 від 21.11.06р.( посвідчення у матеріалах справи відсутнє).

Прийомка продукції за кількості не відповідає вимогам Інструкції П-6 та має негативні наслідки щодо встановлення фактів які мали місце.

Так, на підставі п.20 Інструкції П-6 визначено перелік осіб, які не повинні виділятися до участі у прийомки продукції, а саме матеріально відповідальні особи, які пов’язані з обліком, зберіганням, прийманням та відпуском матеріальних цінностей.

До цього переліку належать, зокрема:

-   керівники підприємств та їх заступники( і у тому випадку коли вони не є матеріально - відповідальними особами);

-  робітники технічного контролю, бухгалтери, товарознавці, пов’язані з обліком, зберіганням, відпуском та прийомкою матеріальних цінностей, робітники юридичних служб цих підприємств, робітники пов’язані із претензійною роботою на підприємстві;

-   судова практика свідчить проте, що такими представниками не можуть бути: робітники підприємства, які зайняті на навантаженню та вивантаженню матеріальних цінностей, отриманих підприємством та відвантажених їм;

- це стосується гружчиків, та їх бригадирів, водіїв автокранів та інших засобів навантаження та вивантаження;

-   матеріали справи не містять посвідчення №01/5476 від 21.11.06р  на ім’я Алехіної А.П. яка за посадою є майстер  ділянки підприємства першого відповідача;

Таким чином, позивачем не доведено, що на час приймання продукції, особи зазначених в акті, не пов’язані з обліком, зберіганням, відпуском та прийомкою матеріальних цінностей,  оскільки відсутні службові інструкції на їх повноваження діючих на підприємстві, а тому участь їх у прийомці продукції викликає сумнів.

Суд констатує той факт, що до прийняття рішення у справі позивач, на його думку, змінив підстави позову і намагається стягнути з відповідача збитки у вигляді нестачі в розмірі  917 грн. 15 коп. заподіяні йому  першим відповідачем на час перевезення за маршрутом згідно накладних ( ст.ст. 623, 909, 920 ЦК України, ст.ст. 225, 307 ГК України).

Слід звернути увагу позивача на те, що ГПК України визначає такі поняття, як предмет та підстави позову.

Предмет позову - матеріально-правова вимога до відповідача, щодо якої суд повинен винести рішення. Ця вимога повинна нести правовий характер, тобто урегульованою нормами матеріального права, а також бути підвідомчої суду.

Підстава позову – обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, Цими обставинами можуть бути лише юридичні факти, тобто такі факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правових відносин.

За змістом ст.22 ГПК зміна позивачем підстав і предмету позову може мати місце лише альтернативно, тому одночасна їх зміна неможлива. Отже, у разі подання позивачем клопотання (заяви), направленого на одночасну зміну предмета і підстави позову, господарський суд з урахуванням конкретних обставин повинен відмовити в задоволенні такого клопотання (заяви).

Зміст клопотання підтверджує те, що позивач одночасно змінив і предмет і підстави позову.

На підставі викладеного у задоволенні клопотання позивача від 28.08.07р. за №11/04/944 про уточнення позовних вимог слід відмовити.

До прийняття рішення по справі, з метою дослідження обставин, які стали підставою виникнення нестачі на час перевезення, за ініціативою суду згідно ст.24 ГПК України було залучено до справи у якості другого відповідача державне підприємство "Донецька залізниця".

Згідно ст. 110 Статуту залізниць залізниця несе відповідальність за втрату, недостачу, псування чи пошкодження вантажу з моменту його прийняття до перевезення і до видачі вантажоодержувачу.

Недостача - це різниця у вазі чи килькості вантажу, прийнятого до перевезення і виданого вантажоодержувачу за однією накладною. Відповідальність залізниці настає за наявності її вини. Вина залізниці презумпцується.

Стаття 111 Статуту залізниць передбача перелік підстав, за наявності яких залізниця звільняється від відповідальності. Цими обставинами є:

а) вина вантажовідправника чи вантажоодержувача;

б) особливі природні якості вантажу;

в) недоліки тари чи упаковки, які не могли бути помічені при поверховому обстеженні під час прийомки вантажу;

г) здача вантажу до перевезення без зазначення у накладній його особливих якостей, які вимагають особливих умов траспортування;

д) здача до перевезення вантажу, вологість якого перевищує встановлену норму.

Відповідно до приписів Правил складання актів (ст.129 Статуту залізниць) при перевезені у  залежності від обставин, що можуть бути  підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача тощо, складаються обов’язково акти загальної норми та комерційні акти.

Пункт 5 Інструкції П-6 визначає, що коли на час прийому вантажу від органів транспорту встановлюється факт пошкодження або втрата вантажу, невідповідність найменувань або ваги вантажу, кількості місць даним, вказаних у супровідних документах, Одержувач продукції обов’язково повинен звернутися до органу транспорту за складенням  комерційного акту.

Як свідчать докази у справі позивач не звертався до перевізника з вимогою скласти комерційний акт про факт утворення недостачі.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Тобто, доказами у справі не доведено, що існує втрата або пошкодження майна, його зникнення на час перевезення та утворення недостачі за виною другого відповідача – державного підприємства "Донецька залізниця".

За такими обставинами у задоволенні позовних вимог відносно другого відповідача слід відмовити, як необґрунтовано заявлених.

Предметом доказування у даній справі є встановлення всіх обставин, які вказують на наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке визначається за допомогою певних способів захисту порушеного права.

Слід звернути увагу позивача на те, що коли предмет позову не співпадає із способом захисту порушеного права у позові потрібно відмовляти.

За такими обставинами збитки у вигляді недостачі в сумі 917 грн. 15 коп.  не підлягають стягненню з першого відповідача ким є відкрите акціонерне товариство Центрально-збагачувальна фабрика "Пролетарська".

У задоволенні вимог щодо стягнення вартості нестачі з другого відповідача – державного підприємства "Донецька залізниця" слід відмовити, оскільки останнім надано суду докази відсутності вини у заподіяних позивачеві збитках.

Звертаю увагу учасників судового процесу на те, що нестача це є фактичними збитками для підприємства. А для встановлення розміру збитків потрібно визначити їх вид та наслідки для підприємства.

Крім того факт відображення проведення сторонами господарських операцій фіксується у бухгалтерському обліку обох підприємств.

Мова йде про вартість втраченого майна, яка складається із суми уцінки пошкодженого майна або витрат по усуненню пошкодженого майна.

Щодо наслідків, то це питання повинно розглядатися на підприємстві як втрата або пошкодження майна (продукції) з урахуванням  вимог Положення(стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" затверджений наказом Міністерства Фінансів України від 31.12.99р. за №318 із змінами та доповненнями.

Згідно цього положення витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов’язань.

Нестачі й витрати від псування цінностей відноситься до інших операційних витрат, а тому зменшити їх розмір за цивільним законодавством неможливо.

Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України відносяться на позивача.

У зв’язку з тим, що у судовому засіданні за згодою сторін було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення згідно частини третьої ст.85 ГПК України, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 31, 110, 111, 129 Статуту залізниць України, ст.ст. 42, 43, 22, 24, 33, 43, 44, 49, 69, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1.У задоволенні клопотання позивача від 28.08.07р. за №11/04/944  щодо уточнення позовних вимог  відмовити.

2. У задоволенні позовних вимог відносно першого відповідача -  відкритого акціонерного товариств Центрально-збагачувальна   фабрика "Пролетарська" відмовити.

3.У задоволенні позовних вимог відносно другого відповідача – Державного підприємства "Донецька залізниця" відмовити.

4. Витрати по державному миту та забезпеченню судового процесу відносяться на позивача.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст.84 ГПК України:24.09.07р.