ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26.06.2007
Справа № 31/86(25/451-06)-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді
: Євстигнєєва О.С.

суддів:  Бахмат Р. М. (доповідача), Головко В.Г.

при секретарі: Ролдугіної
Н.В.

за участю представників сторін, які
були присутні у судовому засіданні 21.06.07 р.:

від позивача:  Сандул В.А. (дов. № 277  від 30.05.07 р.);

від відповідача:  ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_1  від 12.09.97 р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу:
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 м.
Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської
області від  21.02.07 р. у справі
№ 31/86(25/451-06)-07

за позовом:          Товариства з обмеженою
відповідальністю “Біотрейд” м.Дніпропетровськ

до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ

про
стягнення 2 862 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської обл. від 21.02.2007 р. у справі № 31/86(25/451-06)-07, яке
було підписано 16.03.2007 р. і оформлено відповідно до вимог ст. 84 ГПК України
(суддя  Мороз В.Ф.), задоволено позов
Товариства з обмеженою відповідальністю “Біотрейд” м.Дніпропетровськ до приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ про  стягнення 2 862 грн.

Приватний підприємець ОСОБА_1 не
погодилася  з вказаним рішенням, подала
апеляційну скаргу, в якій просить відновити пропущений строк для подання
апеляційної скарги, посилаючись на поважність причини -отримання судового
рішення поштою 26.03.2007 р.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд визнав причину пропуску строку подання апеляційної скарги
поважною і, ухвалою про прийняття апеляційної скарги від 23.05.2007 р.,
відновив строк подання апеляційної скарги.

Оскаржуючи рішення господарського
суду відповідач вважає, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та
процесуального права, а саме: суд не врахував вимоги статті 218 Господарського
кодексу України, ст. 614, 617 ЦК України.

Скаржник зазначає в апеляційній
скарзі, що господарським судом, при прийнятті рішення, не  враховані суттєві умови договору оренди  відповідно до розділу 9 договору оренди, а
саме п.9.3 договору, що після припинення дії договору 31.12.2004 р. у нього не
було ніяких правовідносин з позивачем у 2006 р. щодо  оренди спірного холодильного обладнання.

Позивач відзив на апеляційну скаргу
не надав.

Розпорядженням голови судової
палати М.П. Неклеси від 21.06.2007 р., у зв'язку з хворобою судді Лотоцької
Л.О., змінено склад колегії суддів.

В судовому засіданні оголошувалася
перерва з 21.06.07 р. до 26.06.07 р. до 14 год.

Заслухавши  суддю-доповідача та пояснення представників
сторін,  розглянувши та обговоривши
доводи, вказані в  апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, проаналізувавши, на підставі встановлених
фактичних обставин справи, правильність застосування судами норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Між ТОВ “Біотрейд” (орендодавець)
та приватним підприємцем ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди НОМЕР_2
від  09.08.2004 р. зі строком дії
договору оренди до 31.12.2004 р. (п.8.1 договору).

Згідно з пунктом 1.1 вказаного
договору оренди орендодавець (позивач) передав, а орендар (відповідач) прийняв
по акту приймання-передачі обладнання від 09.09.2004 р. у строкове  платне володіння та користування холодильник
побутовий електричний “Інтер-501” заводський НОМЕР_3, який встановлюється у м.
Підгороднє, пост ДАІ, згідно схеми, яка вказана у акті прийому-передачі
обладнання.

Пунктом 1.4 зазначеного договору
оренди сторони встановили, що обладнання повинно бути встановлено в місті,
погодженому з орендодавцем, доступним для огляду покупцями товару, з
додержанням правил установки і експлуатації обладнання. Місце розташування
обладнання визначається на плані -схемі, зазначеній в акті приймання-передачі
обладнання.

Умовами пункту 2.2 договору передбачено,
що після закінчення строку оренди, в разі розірвання або припинення дії
договору, орендар зобов'язаний протягом трьох днів повернути обладнання
орендодавцю по акту прийому-передачі. Обладнання повинно бути передано
орендодавцю у технічно придатному стані, не гірше ніж на час його  передачі в оренду.

У пункті 5.2.4 договору оренди
передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно повідомляти орендодавця у
письмовому вигляді про виявлені несправності або неполадки в обладнанні. З
моменту виявлення будь-яких несправностей або неполадок припинити використання
обладнання до  прибуття представника
орендодавця або  представника
спеціалізованої ремонтної організації (сервісної організації).

Сторони за договором оренди
передбачили пунктом 5.2.12, що по закінченні строку оренди, у разі розірвання
або припинення цього договору, повернути орендодавцю обладнання у технічно
справному стані, не гірше ніж на час передачі його в оренду, а у разі втрати
або пошкодження обладнання відшкодувати орендодавцю збитки (п.5.2.13 договору)
протягом двадцяти календарних днів з моменту виникнення  (п.6.5 договору).

Також умовами договору (п.11.1 )
сторони встановили, що ризик випадкового пошкодження обладнання в період дії
договору несе орендар.

Згідно до вимог ст. 526 ЦК
України  зобов'язання має виконуватися
належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутність таких умов та вимог -відповідно до  звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України передбачено,
що одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом. В судовому засіданні відповідач стверджував,
що повернув позивачу отриманий холодильник.

В матеріалах справи відсутні
докази, що орендар, після припинення строку дії договору, повернув орендодавцю
отриманий побутовий електричний холодильник “Інтер-501” заводський НОМЕР_3,
який отриманий по акут прийому-передачі обладнання від 09.09.2004 р.

Статтею 33 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які  вона посилається як на підставу своїх вимог
і  заперечень.

Зважаючи на викладене колегія
суддів вважає, що господарський суд при винесенні рішення правомірно зробив
висновок, що інші доводи відповідача не можуть бути підставою для відмови у
позові, а саме: відповідач в апеляційній скарзі вказує, що суд не вважає
пожежу, що сталася, тією обставиною, яка відповідно до Закону або умов договору
звільняє від відповідальності. Такі доводи скаржника є безпідставними, так як
він стверджував, що після закінчення строку дії договору оренди НОМЕР_2 від
09.09.2004 р. -31.12.2004 р. повернув позивачу холодильник, але відповідних
доказів не надав.

Пожежа магазину “ІНФОРМАЦІЯ_1” за
адресою: АДРЕСА_1 сталася 02.07.2006 р.
Ні з акту про пожежу (а.с 15) ні з Довідки від 05.07.2006 р. НОМЕР_4
(а.с.12) не вбачається, що в результаті пожежі вогнем знищено, в тому числі,
саме спірний холодильник.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної
особи ОСОБА_1 м. Дніпропетровськ
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області  від 21.02.2007
р. у справі № 31/86(25/451-06)-07 залишити без змін.

Головуючий
О.С. Євстигнеєв

Судді:                                                                                   Р.М.
Бахмат

В.Г.
Головко

З
оригіналом згідно:

Пом.
судді
І.Г.Логвиненко

26.06.07
р.