СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

19 червня 2007 року

Справа № 2-16/17442-2006А

місто Севастополь

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
Градової О.Г.,

суддів
Голика В.С.,

Дугаренко О.В.,

при секретарях судового
засідання:          Алєєвої А.М.,
Васілевської С.В.,

за участю представників сторін :

позивача: ОСОБА_2, довіреність
НОМЕР_1   від 15 червня 2006 року;

відповідача: не з'явився,

розглянувши апеляційні скарги суб'єкта
підприємницької діяльності

ОСОБА_1
і Державної податкової інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці
Крим на постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим  (суддя Омельченко В.А.) від 5 березня
2007  року у справі № 2-16/17442-2006А

за позовом  суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2)

до Державної податкової
інспекції у місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим (вул. М. Залки,
1/9,Сімферополь,95053)

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення та визнання нечинним рішення про застосування штрафних
санкцій,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом (а.с.
26-28 т.1) про визнання нечинними податкових повідомлень - рішень про
застосування штрафних санкцій у сумах 250 грн. та 4.571,25грн.

Позов обґрунтований тим, що у
відповідача не було підстав для здійснення позапланової перевірки торгового
об'єкту позивача та не було підстав для здійснення оперативної закупки, при
перевірці не були підраховані кошті, що знаходяться у касі, викладені в акті
перевірки обставини не відповідають дійсності.

При розгляді справи судом першої
інстанції встановлено, що відповідачем без рішення суду проведена перевірка
позивача у сфері розрахункових операцій, на підставі акту перевірки
розрахункових операцій прийняті рішення про застосування до позивача фінансових
санкцій у сумах 4.571,25 грн. і 250 грн. за не проведення розрахункової
операції через реєстратор розрахункових операцій, невідповідності готівки суми
коштів, вказаної у денному звіті, незбереження Z-звіту і контрольної стрічки.

Постановою міського господарського
суду позов задоволено частково. Визнано нечинним податкове
повідомлення-рішення  про застосування
штрафних санкцій в сумі 250 грн.,
відмовлено у визнанні нечинним рішення про застосування штрафних санкцій
у сумі 4.571,25грн. Залишені без розгляду позовні вимоги щодо визнання
перевірки недійсною і про відшкодування
моральної шкоди.

Стороні надали апеляційні скарги.

Позивач просить скасувати постанову
у частині відмови у позові про визнання нечинним рішення про застосування
штрафних санкцій у сумі 4.571,25 грн. з тієї підстави, що судове рішення
прийняте з порушенням норм матеріального права.

Відповідач просить скасувати судове
рішення у частині визнання нечинним рішення про застосування штрафних санкцій в
сумі 250 грн. Скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають
обставинам справи.

До 15 травня 2007 року заперечень
на апеляційні скарги не надійшло.

У судовому засіданні з 12 до 19 червня 2007 року оголошувалася перерва,
представники сторін підтримали доводи своїх скарг та не погодилися з скаргами
протилежної стороні, після перерви у судове засідання не з'явився представник
відповідача, про час і місто засідання був сповіщений у засіданні 12 червня
2007 року (а.с. 66 т.2). Явка сторін не була визнана судом обов'язковою.

На підставі статей 184, 195, 196,
198 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний господарський суд
витребував додаткові письмові доказі (а.с. 59-61, 68 т.2) та допросив у
засіданні 15 травня 2007 року свідка ОСОБА_3, встановив  наступне.

14 квітня 2006 року  керівником
Державної податкової інспекції в місті Сімферополі в Автономній Республіці Крим  Коротковою Д.В. на підставі акту НОМЕР_2 від
05 квітня 2006 року стосовно позивача прийняті рішення :

1) НОМЕР_3 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 250
грн. (а.с. 10, 32, 85 т.1),

2) НОМЕР_4 про застосування фінансових санкцій у розмірі 4.571,25 грн.
(а.с.11, 33, 86 т.1).

Позивач оскаржив у позасудовому порядку ці
рішення, але рішенням контролюючого органу скарги залишені без задоволення,
рішення про застосування фінансових санкцій -без змін, вирішено про
необхідність  додатково застосувати
фінансові санкції у сумі 340 грн. за щоденне не друкування Z-звіту,  про що позивачу  своєчасно направлене рішення (а.с. 15-19,
34-39 т.1).

З вказаного акту перевірки вбачається, що 05 квітня 2006 року з 16:58 до
18:30 годин  перевіряючими відповідача
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 здійснена перевірка магазину, що належить позивачу.
Перевірка здійснена у присутності ОСОБА_2, що
є представником ОСОБА_1 (у акті призвіще вказано неправильно, у судовому
засіданні ОСОБА_2 пояснив, що він сам був присутній при перевірці). Від
підписання акту ОСОБА_2 відмовився (а.с. 115-116, 30-31, 20-21, 30-31, 84 т.1).

Акт перевірки складений на бланку НОМЕР_5 у двох примірниках, перший
екземпляр залишений податковому органу та зареєстрований у відповідача за НОМЕР_6
(а.с. 115-116 т.1), другий -залишений позивачу (а.с. 20-21, 30-31 т.1). Обидва
екземпляра автентичні.

Позивач 7 квітня 2006 року надав відповідачу
заяву про порушення порядку проведення перевірки (відмова з ознайомленням акту,
не дача акту до підписання, вказання у акті відомостей, що не відповідають
дійсності), на яке відповідач надав відповідь про правомірність перевірки і
дійсності, засвідчених у неї обставин (а.с. 29, 41, 12, 13-14 т.1).

Дослідивши докази, апеляційний господарський суд стосовно встановлених
перевіркою порушень, встановив наступне.

1. По рішенню
НОМЕР_3 про штрафні санкції 250 грн.

При перевірці встановлений факт
порушення використання торгового патенту, втім що, вищезгаданий патент
знаходився у неприступному для перевіряючих місці, у помешканні ОСОБА_2 (а.с.
115-116 т.1).

Надана копія торгового патенту
підтверджує те, що позивачу надавався патент на право здійснення торгівельної
діяльності у магазині, цей патент діяв на час проведення перевірки (а.с. 68
т.2).

З пояснень представника позивача та
показання свідка ОСОБА_3 слідує, що при перевірці копія торгового патенту
знаходилися на дошці покупця у торгівельному залі.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України „Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності” від 23 березня 1996 року за №98/96-ВР  (з змінами на час перевірки) торговий патент
повинен бути  розміщений на
фронтальній  вітрині  магазину,
а в разі її відсутності - біля касового апарату.

Абзацом 3 частини 1 статті 8 вказаного Закону встановлена
відповідальність за порушення частини 1 статті 7 (у даному випадку за не
розміщення торгового патенту на фронтальній
вітрині  магазину,  а в разі її відсутності - біля касового
апарату) - штраф  у  розмірі
вартості  торгового патенту за
один календарний місяць.

Апеляційний господарський суд вважає, що відповідачем (органом владних
повноважень) не доведений факт вказаного порушення, суду не надано
сукупності  доказів про здійснення позивачем
такого порушення. А пояснення сторін та показання свідків не вирішують цього
питання тому, що кожна з сторін надає пояснення на свою користь. Інших,
письмових доказів суду не надано і можливість їх витребування вичерпана (такі
доказі слідувало складати при перевірці). Приймав до уваги, що частиною 2
статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України бремя доказування
покладено на орган владних повноважень, апеляційний господарський суд вважає,
що рішення про застосування штрафних санкцій у сумі 250 грн. правильно судом
першої інстанції скасовано.

Однак апеляційний господарський суд вважає, що підставою для задоволення
позову є недоведеність податковим органом здійснення позивачем вказаного
порушення, а не відсутність здійснення такого порушення. Вказання судом першої
інстанції на те, що в акті перевірки вказаний номер торгового патенту і це
свідчить про наявність при перевірці патенту є припущенням, про номер торгового
патенту податковий орган знає до початку перевірки тому, що має копії такого
патенту у справі цього суб'єкта підприємницької діяльності, про що свідчить
надана відповідачем на вимогу апеляційного суду копія патенту (а.с. 68 т.2).

Однак таки висновки місцевого господарського суду не вливають на
вирішення спору, позовні вимоги у цей частині
підлягають задоволенню. Судове рішення у цей частині слідує залишити без
змін, апеляційну скаргу відповідача -без задоволення.

По рішенню
про НОМЕР_4 про застосування штрафних (фінансових)

у сумі
4.571,25 грн.

Вказані санкції застосовані за порушення позивачем пунктів 1, 2, 9, 10,
13 статті 3  Закону України N1776-III.

Продаж товару
без проведення розрахунковий операції через реєстратор розрахунковий операцій.

З акту перевірки слідує, що позивачем
продана 1 пляшка горілки "Хортиця" вартістю 30 грн. без
проведення цієї операції через реєстратор розрахункових операцій та видачі
розрахункового документу (а.с. 115-116 т.1).

Цей факт також підтверджується описом готівки на місті проведення
розрахунків, в якій знаходилася сума коштів, сплачена за придбаний товар (а.с.
82 т.1).

Як слідує з пояснень сторін, показання свідка ОСОБА_3, кожна з сторін
надає суду протилежні пояснення про продаж горілки.

Апеляційний господарський суд вважає, що при таких обставинах, слідує
виходити з того, що додатковими доказами продажу є опис готівки, звіт з
реєстратора розрахункових операцій позивача, відповідно до якого у день
перевірки на 16.58 годин через реєстратор була проведена одна операція, у сейфі
знаходилося 12,50 грн. (а.с. 83 т.1), що апеляційний господарський суд вважає
достатньою сукупністю доказів для здійснення висновку про те, що позивач
здійснив вказане порушення.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Закону України N1776-III суб'єкти
підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій
при продажу товарів у сфері торгівлі зобов'язані проводити розрахункові
операції на повну суму покупки через реєстратори розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання
розрахункових операцій.

За порушення цих обов'язків пунктом 1 статті
17 вказаного Закону встановлена відповідальність у виді фінансових санкцій у
п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів.

Таким чином, відповідачем правомірно застосовані до позивача за
здійснене порушення фінансові санкції у встановленому законом розмірі (продаж
на 30 грн. х 5 = 150 грн.). Апеляційна скарга позивача у цей частині
задоволенню не  підлягає, судове рішення
прийнято без порушень норм матеріального права, викладені у ньому висновки відповідають
обставинам справи, яки доведені доказами.

Невідповідність
готівки сумі коштів, вказаної

у  денному звіті

З акту перевірки та опису готівки слідує, що на місті проведення
розрахунків було 824,75грн. (з урахуванням покупки), а у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій вказана сума 12,50 грн. Невідповідальність
готівки сумі коштів, вказаної у денному звіті, склала 812,25 грн. = 824,75
-12,50 вартість купленого товару (а.с. 115-116, 82 т.1).

Звіт по реєстратору розрахункових
операцій (денний звіт) підтверджує ту обставину, що на початок проведення
перевірки через реєстратор розрахункових операцій була проведена одна
розрахункова операція на 12,50 грн.

Після закінчення перевірки та до
закінчення роботи магазину позивач здійснював інші операції (у тому числі
службову видачу), що підтверджує контрольна стрічка від 5 квітня 2006 року
(а.с. 62 т.1).

Пунктом 13 статті 3 Закону України
N1776-III встановлено, що суб'єкт
підприємницької діяльності зобов'язаний забезпечувати відповідність
готівкових грошових коштів  на місці розрахунку
сумі коштів, відображених у денному звіті РРО.

Згідно статті 22 цього Закону за невиконання
цього обов'язку встановлена відповідальність - фінансова санкція у 5-тикратному
розмірі суми, на яку виявлено невідповідність.

Як і за вказаному вище порушенню (не проведення операції через
реєстратор) сторони та свідок надали суду протилежні пояснення і показання про
суму готівки.

Апеляційний господарський суд вважає, що є додаткові докази знаходження
вказаної в акті перевірки готівки на місці проведення розрахунків (у торговому
залі магазину), це опис готівки, звіт з реєстратору розрахункових операцій
позивача, що апеляційний господарський суд вважає достатньою сукупністю доказів
для здійснення висновку про те, що позивач здійснив вказане порушення.

А тому відповідачем правомірно застосовані до позивача за здійснене
порушення фінансові санкції у встановленому законом розмірі (невідповідність
коштів на 782,25 грн. х 5 = 3.911,25 грн.), сума склалася з 824,75 -12,50 -30 =
782,25 грн.

Незберігання
Z-звіту

З акту перевірки слідує, що позивач
не зберіг у Книзі обліку розрахункових операцій НОМЕР_7 Z-звіти НОМЕР_8 і
НОМЕР_9 (а.с. 115-116 т.1).

Позивач не надав суду доказів
наявності у вказаній Книзі цих звітів. Із заяв та скарг позивача до податкового
органу (а..с.12, 38-39 т.1), пояснень та показань і письмових пояснень свідків
(а.с. 63 т.1) слідує, що факт не зберігання вказаних звітів позивач не оспорює.
А тому апеляційний господарський суд вважає, що позивач допустив це порушення.

Відповідно до пункту 9 статті 3
Закону України №1779-Ш суб'єкті підприємницької діяльності зобов'язані щоденно
друкувати на реєстраторах розрахункових операцій фіскальні звітні чеки і
забезпечувати їх зберігання в книгах обліку розрахункових операцій.

За невиконання цього обов'язку
пунктом 4 частині 1 статті 17 вказаного Закону встановлена відповідальність
-фінансові санкції у сумі 340 грн.

Судове рішення у цей частині
прийнято без порушень норм матеріального права, при доведеності обставин, що
мають значення для справі. Апеляційна скарга позивача не обґрунтована.

Незберігання
контрольної стрічки

З акту перевірки вбачається, що позивач не зберіг контрольну стрічку за
період з 14 липня 2005 року до 4 квітня 2006 року (а.с. 115-116 т.1).

Позивач не надав суду такої контрольної стрічки, хоч повинен її мати. А
тому апеляційний господарський суд вважає, що позивач допустив це порушення.
Фактично позивач не оспорює незберігання контрольної стрічки, що слідує з його
заяв і скарг до відповідача, позову, пояснень та показань свідків.

Відповідно до пункту 10 статті 3 Закону
України N1776-III суб'єкті підприємницької діяльності зобов'язані друкувати на
реєстраторах розрахункових операцій контрольні стрічки і забезпечувати їх
зберігання протягом трьох років.

Пункт 5 частині 1 статті 17 того ж Закону встановлює відповідальність за
незберігання протягом встановленого терміну контрольної стрічки
-фінансові санкції у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Судове рішення у цей частині
прийнято без порушень норм матеріального права, при доведеності обставин, що
мають значення для справі. Апеляційна скарга позивача не обґрунтована.

Стосовно
порушень порядку проведення перевірки

Перевірка була запланована, що
підтверджує графік (а.с. 59-61 т.2), перевіряючим на перевірку були надано
направлення (а.с. 59 т.1).

Відповідно до статей 15 і 16  Закону України N1776-III органи державної
податкової служби України мають право проводити планові та позапланові
перевірок згідно із законодавством України; планова перевірка здійснюється не
частіше одного разу за наслідками звітного календарного року, позапланова
перевірка може здійснюватися виключно на підставі постанови слідчого, органу
дізнання або відповідно до рішення суду.

Стаття 11 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні" (в редакції Закону України №3813-XII
від 24 грудня 1993 року з змінами) надає податковим органам право на :

1) здійснення документальних
перевірок, яки можуть бути виїзними та позаплановими, мета документальних
перевірок - своєчасність, достовірність і повнота нарахування і сплати податків
та зборів (обов'язкових платежів),

2) здійснювати контроль за
додержанням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги) у
встановленому законом порядку; наявністю свідоцтв про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій на провадження видів
господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону,
такий контроль ні є документальною перевіркою.

Стаття 11-1 вказаного Закону є
спеціальною нормою, яка регулює порядок та підставі для здійснення
документальних перевірок, про що вказано у назві цей статті.

У дійсній справі не здійснювалася
документальна перевірка позивача стосовно податків, податковим органом був
здійснений контроль за дотримання вимог певних законів, що регулюють
неподаткові платежі, про що складений акт.

Вказана стаття 11-1 містить
посилання на те, що  перевірка дотримання
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" це позапланова
перевірка, "а інших випадках  -  за рішенням суду." А також передбачає,
що  позапланова виїзна перевірка
здійснюється на підставі лише рішення суду, і разом з цим здійснюється за
рішенням керівнику податкового органу, яке оформляється наказом.

Однак апеляційний господарський суд
вважає, що слідує застосовувати спеціальні норми закону про планову перевірку
дотримання порядку проведення готівкових розрахунків за товари. Це статті 15 і
16 Закону України №1776-Ш, якими передбачено, що планова перевірка
проводиться  контролюючими органами,
вимог проведення такої перевірки по рішенню суду ця норма не передбачає.

А тому, апеляційний господарський
суд вважає, що відповідач провів планову перевірку, перевіряючи мали на це
повноваження, тобто перевірка здійснена без порушень спеціальної норми закону.
Доводи позивача про необхідність рішення суду є помилковими, цей судовий дозвіл
потрібен для перевірки стосовно податкових платежів.

Апеляційний господарський суд
вважає, що підставою для скасування постанові місцевого господарського суду є
порушення норм процесуального права, що привело до прийняття неправильного
рішення.

Як слідує з позовних заяв від 2 і
30 жовтня 2006 року, ухвал про залишення позову без руху і про відкриття
провадження у справі, первинно позивач звернувся з позовом про визнання
перевірки недійсною, скасування податкових повідомлень-рішень, відшкодування
моральної шкоди (а.с. 2-4 т.1), ця заява
залишена без руху (а.с. 23-24 т.1), повторно позивач надав позов з
іншими вимогами -про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень (а.с.
26-28 т.1), у цієї заяві судом прийнято ухвалу про відкриття провадження (а.с.
1 т.1).

Однак постанова прийнята за
позовними вимогами, які не були заявлені (по них не було відкрито провадження)
-визнання недійсною перевірки, відшкодування моральної шкоди (а.с. 132-138
т.1). Це є порушенням статей 107, 162
Кодексу адміністративного судочинства України, що привело к прийняттю
рішення по незаявлених позовних вимогах, що є неправильним.

У зв'язку з наведеним, апеляційний господарський суд вважає, що судове
рішення частково прийнято з порушенням норм процесуального права, що привело до
прийняття неправильного рішення і це підставою для його скасування та
часткового задоволення апеляційних скарг, позовні вимоги про визнання нечинним
рішення відповідача підлягають частковому задоволенню підлягають частково.

Керуючись статтями 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т АН О
В И В :

Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в місті Сімферополі
Автономної Республіки Крим задовольнити частково.

Постанову Господарського суду Автономної Республіки Крим від 05 березня
2007 року у справі №2-16/17442-2006А скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати нечинним рішення Державної податкової інспекції в місті
Сімферополі в Автономній Республіці НОМЕР_3 від 14 квітня 2006 року про
застосування до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 250грн.

У визнанні нечинним рішення Державної податкової інспекції в місті
Сімферополі в Автономній Республіці НОМЕР_4 від 14 квітня 2006 року про
застосування до суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 4.571,25грн. відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на
користь суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1,70
грн.

Господарському суду Автономної Республіки Крим
видати виконавчий документ.

Постанова набирає законну силу з моменту проголошення.

Постанова може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного
суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                              підпис

Судді
підпис

підпис