ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.04.07                                                                                               Справа №02-7/84

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників сторін

від позивача: Шамаров Т.О., довіреність №119 від 01.01.2007р. – юрисконсульт

від відповідача: Ніконенко І.Ю., довіреність №20-421 від 20.12.2006р. – юрисконсульт

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 02-7/84 та апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду Запорізької області від 12.01.2007р. про повернення позовної заяви Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ (далі за текстом ДП «Придніпровська залізниця»)

до Відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя (далі за текстом ВАТ ЗМК «Запоріжсталь»)

про прийняття у редакції пункту проекту договору.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2007р. позовну заяву та додані до неї матеріали на підставі п.4 ст.63 ГПК України повернуто ДП «Придніпровська залізниця». Ухвала суду мотивована наступним тим, що платіжне доручення, яке подано позивачем до позову в якості доказу оплати державного мита не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в ньому не вірно вказано реквізити – код ЄДРПОУ для зарахування державного мита. Також місцевий господарський суд зазначив, що позивачу слід звернути увагу на формулювання позовних вимог і викладання їх у відповідності до чинного законодавства.

Не погоджуючись з прийнятою у справі ухвалою суду ДП «Придніпровська залізниця» подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу до господарського суду Запорізької області для розгляду по суті. Заявник апеляційної скарги зазначає, що повертаючи позовну заяву місцевий господарський суд порушив право позивача на звернення до суду за захистом порушених інтересів, передбачених статтею 55 Конституції України. Заявник також вказує, що згідно довідки Державного казначейства мито, яке сплачено платіжним дорученням надійшло до державного бюджету України. Представник у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у апеляційній скарзі, зазначає, що на стадії порушення провадження у справі суд не має права з’ясовувати чи дійсно права та інтереси позивача порушено, оскільки це можливо зробити з дотриманням основних засад судочинства в судовому процесі за порушеною справою.

У відзиві на апеляційну скаргу ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» зазначає, що звернувшись до господарського суду Запорізької області позивач порушив правила територіальної підсудності, встановлені ГПК України, оскільки така категорія спорів підлягає розгляду за місцезнаходженням ДП «Придніпровська залізниця», яка є стороною, зобов’язаною за умовами договору. Представник у судовому засіданні зазначив, що судом правильно відмовлено у прийнятті позову, держмито за яким було сплачено не на належний рахунок. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду від 03.04.2007р. № 1037 справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Мойсеєнко Т.В. (доповідач), суддів Радченко О.П., Хуторной В.М., даною колегією прийнято постанову.

За клопотанням представників сторін судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення, за згодою представників сторін, у судовому засіданні, яке відбулось 03.04.2007р., було оголошено тільки вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

У січні місяці 2007р. ДП «Придніпровська залізниця» звернулось в господарський суд Запорізької області до ВАТ ЗМК «Запоріжсталь» про прийняття у редакції позивача неврегульовані пункти проекту договору №ПР/МД-06-3/1-НЮ від 01.11.2006р. «Про експлуатацію залізничної під’їзної колії ВАТ ЗМК «Запоріжсталь», яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці».

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2007р. позовну заяву та додані до неї матеріали на підставі п.4 ст.63 ГПК України повернуто ДП «Придніпровська залізниця» у зв’язку з тим, що платіжний документ, який додано до позовної заяви, не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки в ньому не вірно вказано реквізити – код ЄДРПОУ для зарахування державного мита.

ДП «Придніпровська залізниця» не погодилося з ухвалою суду і звернулось з апеляційною скаргою до Запорізького апеляційного господарського суду.

Стаття 106 ГПК України передбачає, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбачен6ому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу місцевого господарського суду слід скасувати з наступних підстав.

Стаття 57 ГПК України визначає перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема до позовної заяви подаються докази про сплату державного мита.

До матеріалів позовної заяви ДП «Придніпровська залізниця» додано платіжне доручення № 4977 від 26.12.2006р. про сплату державного мита у сумі 85грн. Призначення платежу в даному платіжному документі зазначено, як «держмито позовна заява до ВАТ ЗМК «Запоріжсталь».

Оскаржувана ухвала суду обґрунтована п.4 ст.63 Господарського процесуального кодексу України, згідно якого суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлено порядку та розмірі.

Висновок суду першої інстанції про ненадання заявником належних доказів сплати державного мита у встановленому порядку не відповідає обставинам справи. Заявником надано такий доказ у вигляді платіжного доручення № 4977 від 26.12.2006р.

Відповідно до статті 32 ГПК України такий документ є доказом. Якщо у суду виник сумнів щодо його достовірності чи суд дійшов висновку про недостатність такого доказу, він повинен був витребувати додаткові докази, але не мав законних підстав для повернення позовної заяви.

Також колегія суддів зазначає, що оскільки однією з основних умов, за якою господарський суд приймає позовну заяву, є факт надходження державного мита до державного бюджету України, господарський суд у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету вправі витребувати від позивача підтвердження територіального органу державного казначейства, якому мито перераховано. Такий доказ додано ДП «Придніпровська залізниця» до матеріалів апеляційної скарги (довідка Головного управління Державного казначейства України у Запорізькій області від 31.01.2007 №04-17/494, в якій зазначається, що державне мито у сумі 85грн., яке сплачено платіжним дорученням №4977 від 26.12.2006р. зараховано до державного бюджету Орджонікідзевського району м. Запоріжжя).

Тобто, місцевий господарський суд при наданні позивачем платіжного документа про сплату державного мита на відповідний рахунок державного казначейства, у разі сумнівів щодо зарахування цієї суми, повинен був витребувати у позивача довідку про зарахування державного мита до державного бюджету відповідного району, а не повертати матеріали позовної заяви з посилання на невірне зазначення позивачем коду ЄДРПОУ, тим самим порушуючи право позивача на звернення до суду про захист порушеного або оспорюваного інтересу. Про вищенаведене також зазначено і у роз’ясненні Вищого господарського суду України  від 18.09.1997р. №02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»(з послідуючими змінами).

Посилання місцевого господарського суду на те, що вимоги позивача, викладені у позовній заяві не відповідає тим спорам, які розглядаються господарськими судами згідно ст.12 ГПК України та способам захисту встановлених ст.16 ЦК України є передчасними, оскільки на стадії порушення провадження у справі суд не має права з’ясовувати чи дійсно права та інтереси позивача порушено, оскільки це можливо зробити з дотриманням основних засад судочинства в судовому процесі за порушеною справою. Невідповідність вимог позивача встановленим способам захисту не є підставою для повернення позовної заяви за п.4 ст.63 ГПК України.

Доводи ДП «Придніпровська залізниця» щодо порушення позивачем правил територіальної підсудності не можуть відповідно до ст.101 ГПК України розглядатися апеляційною інстанцією, оскільки в даному випадку предметом оскарження є правомірність винесення ухвали про повернення позовної заяви на підставі п.4 ст.63ГПК України.

З урахуванням вищевикладеного, господарським судом при винесенні ухвали про повернення позовної заяви порушено норми статті 63 ГПК України, що призвело до прийняття невірного судового рішення. За таких підстав ухвала суду слід скасувати, а справу передати на розгляд господарського суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Придніпровська залізниця», м. Дніпропетровськ задовольнити.

Ухвала господарського суду Запорізької області від 12.01.2007р. у справі №02-7/84 скасувати.

Справу №02-7/84 передати на розгляд господарського суду Запорізької області.