ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
І м е н е м     У к р а ї н и
РІШЕННЯ

21 вересня 2007 р.           Справа 13/252-07

Господарський суд Вінницької області  у складі:

Головуючий  суддя    С. Тісецький

Секретар суду             Л.Новожилова

Представники :

позивача :    Юрковський А.П., Безрученко Д.П.- за дорученням

відповідача: не з"явився

Місце розгляду справи : приміщення суду,кімн.№1115

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінпромтех»до Акціонерного банку «Енергобанк»в особі філії АБ «Енергобанк»в м.Вінниці про визнання договору застави недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

Провадження у справі зупинялось ухвалою суду від 27.06.2007 р. до розгляду по суті справи №6/252-07.

Фіксація судового процесу шляхом звукозапису не здійснювалась в зв’язку з неподанням клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу,  оскільки відповідно до ч.7 ст.81-1 ГПК України технічна фіксація судового процесу це право, а не обов’язок суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з’ясував:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить визнати недійсним договір застави від 15.07.2004 р. укладений з відповідачем. Як на підставу своїх позовних вимог позивач посилається на те, що до переліку об’єктів, що передані в заставу увійшли два об’єкта нерухомості, а саме ангар та очисні споруди, які не зареєстровані в БТІ. За таких обставин, згідно тверджень позивача, вказані об’єкти не можуть бути предметом застави, та нотаріальне посвідчення договору застави за вказаних обставин було проведено без належної перевірки.

Відповідач заявлений позов не визнає, посилаючись на те, що ангар та очисна споруда не є об’єктом нерухомості та просить в заявленому позові позивачу відмовити.

Вислухавши доводи сторін та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений позивачем позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

На забезпечення зобов’язань по поверненню суми кредиту в розмірі 7000000,00 грн. за договором на відкриття кредитної лінії №64/03 від 25.06.2003 р., позивач уклав з відповідачем договір застави від 15.07.2004 р. Відповідно до п.1 даного договору позивач серед іншого обладнання передав відповідачу в заставу основні засоби згідно з додатком №1 до договору, серед яких зазначені очисні споруди та ангар. Відповідно до п.6 розділу 1 договору застави від 15.07.2004 р. зазначено, що вказане майно належить позивачу «ТОВ «Вінпромтех»на підставі договору купівлі-продажу основних засобів від 01.03.2003 р.

Посилаючись на ст..5 Закону України «Про іпотеку», позивач стверджує, що об’єкти нерухомості: ангар та очисна споруда не могли бути предметом договору застави в зв’язку з відсутністю їх реєстрації органами БТІ за позивачем.

Однак, як видно із змісту договору купівлі-продажу основних засобів від 01.03.2003 р., позивач набув право власності на зазначені об’єкти на підставі вказаного договору. Разом з тим, в судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити, чому ангар та очисна споруда не були зареєстровані в БТІ, коли позивач отримував її за договором купівлі-продажу основних засобів від 01.03.2003 р.

Крім того, згідно тверджень представника відповідача, ангар та очисна споруда не є об’єктами нерухомості, в зв’язку із тим, що ангар представляє собою розбірну конструкцію, а очисна споруда –викопану яму.

Відповідно до п.1.6 Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», не підлягають реєстрації тимчасові споруди,  а також споруди, не пов'язані фундаментом із землею.

Позивачем не надано суду доказів того, що ангар та очисна споруда є  об’єктами нерухомості та право власності на них підлягає обов’язковій реєстрації в БТІ.

Відповідно до ст..33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, ст..215 ЦК України вказує підстави для визнання правочину недійсним, посилаючись при цьому на ст..203 ЦК України. Однак жодна із цих статей не зазначає про можливість визнання недійсним договору з підстав на які посилається позивач в позовній заяві.

Разом з тим, в судовому засіданні з’ясовано, що позивачем не виконані зобов’язання по поверненню суми кредиту отриманого у відповідача за договором на відкриття кредитної лінії №64/03 від 25.06.2003 р. на забезпечення якого і укладався договір застави від 15.07.2004 р.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позиція позивача у даній справі направлена на ухилення від виконання своїх зобов’язань по договору на відкриття кредитної лінії №64/03 від 25.06.2003 р. та повернення отриманих коштів по ньому.

Керуючись ст.ст.203, 215 ЦК України, п.1.6 Тимчасового положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», ст.4-3, 4-5, 25, 28, 30, 43, 82, 83, 84,  115, 116  ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1.В позові відмовити.

Суддя                                             Тісецький С.С.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст.84 ГПК України  21 вересня 2007 р.