ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

29.08.07 р.                                                                           Справа № 40/157

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Ротар Н.Ю.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „ВІФ” м. Дніпропетровськ

до відповідача приватного підприємства „Тріумф плюс” м. Горлівка

про стягнення 44975 грн. 56  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача  не з’явився

від відповідача  не з’явився

СУТЬ СПОРУ: заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 27969 грн. 88 коп., пені в сумі 17005 грн. 68 коп. згідно договору поставки № 126 від 20.12.05р.

До прийняття рішення по справі позивач згідно ст. 22 ГПК України уточнив розмір позовних вимог та намагається стягнути з відповідача борг в сумі 11512 грн. 83 коп., пеню в сумі 7306 грн. 13 коп. за період 3 16.07.06р. по 16.01.07р., та додатково заявив вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 2876 грн. 11 коп.,  у зв’язку з чим утворилася нова ціна позову, яка дорівнює 21695 грн. 07 коп.

З’ясувавши фактичні обставини справи, докази, які їх підтверджують, суд встановив:

Позов обґрунтовано  наявністю укладеного між сторонами договору поставки № 126 від 20.12.05р  згідно з яким, позивач зобов’язався передати, а відповідач прийняти та оплатити товар в строки, обумовлені договором.

На виконання умов договору позивач здійснив постачання товару на загальну суму 54694 грн. 46 коп., що підтверджується відповідними товарними накладними та довіреностями.

Відповідно до п. 2.2 договору перша партія товару поставляється на умовах відстрочки платежу до 6 місяців, а наступні партії – з відстрочення платежу на протязі 45 днів.

Однак відповідач свої зобов’язання у повному обсязі не виконав, продукцію отримав, але оплату провів лише частково, внаслідок чого за ним утворився борг в сумі 11512 грн. 83 коп., який позивач намагається стягнути.

Згідно з п. 4.1 договору у разі несвоєчасної та/або неповної оплати товару відповідач сплачує пеню в розмірі 0,2% від загальної суми заборгованості за кожний календарний день прострочки платежу. А у відповідності до п. 4.2 договору у разі несвоєчасної та/або неповної оплати товару більше ніж на 40 днів, відповідач сплачує штраф в розмірі 10% від загальної суми заборгованості.

Оскільки мало місце несвоєчасне виконання зобов’язань, позивачем пред’явлені вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 7306 грн. 13 коп. за період з 16.07.06р. по 16.01.07р., та штрафу в сумі 2876 грн. 11 коп.

До прийняття рішення по справі позивач, використовуючи своє право передбачене ст. 22 ГПК України, відмовився від позову повністю. Позивачу роз’яснені наслідки його процесуальних дій.

Оскільки відмова від позову не суперечить законодавству та не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, вона прийнята судом.

Витрати по держмиту та технічному забезпеченню судового процесу поверненню не підлягають та покладаються на позивача.

Позивач зайво перерахував до державного бюджету держмито в розмірі 50 грн. 24 коп., яке за вимогами п.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів "Про державне мито" № 7-93 від 21.01.93р. підлягає поверненню на його розрахунковий рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 47, 78, п. 4 ст. 80, ст. 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. Провадження у справі  припинити.

2. Повернути на розрахунковий рахунок товариства з обмеженою відповідальністю „ВІФ” м. Дніпропетровськ державне мито в сумі 50 грн. 24 коп., перераховане платіжним дорученням № 419 від 24.04.07р., оригінал якого знаходиться у матеріалах справи. Підставою повернення  державного  мита є дана ухвала, яка затверджена гербовою печаткою господарського суду Донецької області.

.

Суддя

.