СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

20.08.2007

Справа №2-9/7969-2007

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія Артекс», м. Ялта

До відповідача відкритого
акціонерного  товариства «Казхиммонтаж
холдинг», Республіка Казахстан, м. Алмати

Про спонукання до укладення
додаткової угоди

Суддя
Пєтухова Н.С.

ПЕРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - Москаленко А.І.-
представник, дов. пост. №2-1702 від 21.06.2007 р.

Сутність спору:  ТОВ «Будівельна компанія Артекс», м. Ялта  звернулося до Господарського суду Автономної
Республіки Крим з позовною заявою до відкритого акціонерного  товариства «Казхиммонтаж холдинг», Республіка
Казахстан, м. Алмати про спонукання до укладення додаткової угоди до договору
займу від 25.08.2004 р.

Позивач повторно явку свого
представника у судове засідання не забезпечив та не надав суду витребувані
ухвалами суду від 27.06.2007р. та 10.07.2007р. документи. Про день слухання
справи був сповіщений належним чином. Ухвала суду була направлена на його адресу
рекомендованою кореспонденцією. Причина не явки позивача у судове засідання
суду не відома.

Відповідач з позивними вимогами
позивача не згоден по мотивам викладеним у відзиву на позивну заяву від
10.07.2007 р.(аркуш справи 19-20).

Справа розглядається на підставі
наявних у неї матеріалів у порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслуховує пояснення представника відповідача,
суд -

В с т а н о в и в:

25.08.2004р. між сторонами був
укладений договір займу.

Предметом вказаного договору було
надання відповідачем - ВАТ «Казхиммонтаж холдинг», Республіка Казахстан, м.
Алмати, грошових коштів у сумі 3 млн. дол.. США(п.1.1 договору). Пунктом 1.3
договору було передбачено, що вказана у п.1.1 сума займу надається зайомщику
строком на 1 рік з дня першої виплати.

Надалі сторонами неодночасно
укладались додаткові угоди до договору від 25.08.04р.

Додаткові угоди від 31.01.2007р. до
договору від 25.08.04р. сторони пролонгували дію договору до 31.03.2007р.

Позивач у позивної заяві посилався
на те, що відповідно до п.4.2 договору від 25.08.04р. він спрямував 07.03.07р.
відповідачу проект додатковій угоди. Предметом додатковій угоди від 07.03.07р.
була пролонгація дії договору до 30.08.2007р.

У позовної заяві позивач
посилається на те, що згідно ч.3 ст. 188 Господарського кодексу України
сторона  договору,  яка
одержала  пропозицію про зміну чи
розірвання  договору,  у
двадцятиденний  строк  після
одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її
розгляду. Відповідачем у встановлений законом 20-ті денний строк і до
наступного часу, відповідь на пропозицію товариства з обмеженою
відповідальністю «Будівельна компанія Артекс» про зміну договору від 25.08.04р.
не надана.

Згідно ч.4 ст. 188 Господарського
кодексу України у   разі   якщо
сторони  не  досягли
згоди  щодо  зміни (розірвання)  договору
або  у  разі
неодержання   відповіді   у встановлений   строк
з   урахуванням   часу
поштового   обігу, заінтересована
сторона має право передати спір на вирішення суду.

Розглянувши матеріали справі, суд
не знаходить підстав для задоволення позову.

Ст.626 Цивільного кодексу України
передбачено, що договором   є   домовленість   двох
або  більше  сторін, спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.627 Цивільного
кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з
урахуванням   вимог  цього
Кодексу,  інших  актів
цивільного законодавства,
звичаїв  ділового  обороту,
вимог  розумності  та справедливості.

Відповідач заперечує проти
укладення додаткової угоди до договору від 25.08.04р. та продовження строку
повернення займу.

Ст.651 Цивільного кодексу України
передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за  згодою сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Ні законом, ні договором займу від
25.08.2004р. не передбачена можливість односторонній зміни договору.

Відповідно до ст.33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень тими засобами доказування, якими мають бути
підтверджені певні факти.

Враховуючи те, що позивач не
обґрунтував свої вимоги належними доказами, суд не знаходить законних підстав
для їх задоволення, а тому в позові слід відмовити.

Витрати по оплаті держмита і на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу відносяться на позивача
відповідно до ст.  49  ГПК України.

Рішення оформлене відповідно до ст.
84 ГПК України і підписано  20.08.2007 р.

З огляду на викладене, керуючись
ст. ст. 33, 49, 77, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд
-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Петухова Н.С.