КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2007                                                                                           № 4/399

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - не з’явився,

від відповідача - Малахатко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України

на рішення Господарського суду м.Києва від 07.11.2006

у справі № 4/399

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю ВФ "Харнеткам"

до                                                   Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини "Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів України

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 8 745,78 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2006 позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 8 562,40 грн. заборгованості, 85, 62 грн. державного мита та 110,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті частини позову, провадження по справі припинено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вимог за позовом у частині стягнення 8542, 40 грн. відмовити повністю.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.11.2002 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежилого приміщення.

Строк дії договору визначено з 01.11.2002 до 31.12.2005.

Згідно з п. 1.1 договору, позивач, як орендодавець передає, а відповідач, як орендар приймає в строкове платне користування виробничі приміщення загальною площею 137 кв. м за адресою: м. Харків, пров. Монгольський, 6.

Пунктом 2.1 договору встановлена орендна плата в місяць з урахуванням комунальних та інших послуг в розмірі 1 712,48 грн.

Згідно до п. 2.2 договору оплата оренди здійснюється у формі попередньої оплати не пізніше 20 числа попереднього місяця, крім вартості електричної енергії, що сплачується за фактичними обсягами споживання за поточний місяць.

Відповідно до акту прийому-передачі за договором оренди від 01.11.2002 відповідач отримав від позивача в тимчасове користування нежиле приміщення загальною площею 137,0 кв. м.

Стаття 762 ЦК України встановлює, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Із акту звірки взаєморозрахунків, підписаного сторонами, вбачається, що відповідач сплачував орендну плату в період з листопада 2002 р. по березень 2005 р.

Пункт 3 ст. 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, ст. 762 ЦК України, передбачають, що орендар зобов’язаний вносити орендну плату своєчасно та в повному обсязі.

Пункт 1 ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” встановлює обов’язок орендаря вносити орендну плату за користування об’єктом оренди незважаючи на результати господарської діяльності.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Стаття 193 ГК України передбачає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 526, 525 ЦК України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна умов договору не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав покладені на нього зобов’язання щодо сплати орендної плати у встановлений договором строк, у зв’язку з чим суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги у сумі 8562,40 грн. та припинив провадження в частині стягнення пені та 3% річних на підставі п. 4 ст. 80 ГПК України.

Не можуть бути прийняті судом апеляційної Інстанції до уваги посилання відповідача на те, що оспорюваний договір є неукладеним, оскільки договір містить умови, які є необхідними і достатніми для врегулювання між сторонами орендних відносин, що підтверджується підписанням сторонами договору без протоколу розбіжностей, а також повним виконанням умов договору позивачем та частковим виконанням відповідачем обов’язку щодо сплати орендної плати.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету міністрів України, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2006 у справі № 4/399 є обґрунтованим і таким, що прийняте без порушення норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної компанії з утилізації відходів як вторинної сировини “Укрекокомресурси” Кабінету міністрів України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.11.2006 у справі № 4/399 залишити без змін.

Матеріали справи № 4/399 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді