ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

20 вересня 2007 р.

№ 16/371

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді

Дерепи В.І.,

суддів

Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
"Виробничо-будівельна компанія "Прогрес.ЛТД"

на

рішення господарського суду
Донецької області від 04.01.2007 року та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 15.05.2007року

у
справі          № 16/371

за позовом

суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

до

товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія
"Прогрес.ЛТД"

про

стягнення 11 609,14 грн.,

за
участю представників сторін:

від
позивача -не з'явився

відповідача -Кодочигов М.К.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 4 січня 2007 року (суддя В.Манжур), залишеним без змін
постановою Донецького апеляційного господарського суду від 15 травня 2007 року
(судді Т.Шевкова, Г.Діброва, О.Стойка) позов задоволено частково, стягнуто з
відповідача 11 149,38 грн. заборгованості за невиконання зобов'язань по оплаті
наданих послуг та 1 500 грн. послуг адвоката.

В касаційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія
"Прогрес.ЛТД", не погоджуючись з прийнятими по справі судовими
актами, просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами
норм матеріального та процесуального права, а справу передати на новий розгляд
до місцевого господарського суду.

Заслухавши представника
відповідача, розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування господарським судом Донецької області та
Донецьким апеляційним господарським судом норм матеріального і процесуального
права у вирішенні даного спору, і з урахуванням меж перегляду справи в
касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 Цивільного
кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За змістом статей 599 та 625
Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового зобов'язання, яке припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Цивільні права і обов'язки виникли
між сторонами на підставі договору від 18 жовтня 2005 року за № НОМЕР_1, за
умовами якого позивач прийняв на себе повноваження та обов'язки по забезпеченню
відповідача будівельною технікою, обладнанням та механізмами.

Як встановлено господарськими
судами, позивач по заявкам відповідача надавав послуги будівельної техніки та
обладнання, що підтверджується подорожними листами вантажного автомобіля №
НОМЕР_2 від 01.11.2005 року, № НОМЕР_3 від 05.11.2005 року, № НОМЕР_4 від
10.11.2005 року, № НОМЕР_5 від 11.11.2005 року, № НОМЕР_6 від 14.11.2005 року
та № НОМЕР_7 від 23.11.2005 року.

На виконання умов договору від
18.10.2005 року позивач виставив відповідачу рахунки № НОМЕР_8 від 15.11.2005
року на суму 7 931 грн. та № НОМЕР_9 від 23.12.2005 року на суму 3 678,14 грн.,
які відповідачем не були оплачені, що стало підставою для звернення до суду з
позовом.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем до актів виконаних робіт та рахунків включено 50,5 часів
роботи автовежі 33 м., але відповідно до подорожніх листів вантажного
автомобіля автовежі 33 м. було відпрацьовано 48,5 годин. Враховуючи встановлену
договірну вартість однієї години праці зазначеної автовежі в сумі 191,57 грн.
(без ПДВ), господарські суди правомірно дійшли висновку про необхідність
стягнення з відповідача 11 149,38 грн. (з ПДВ) заборгованості за невиконання
зобов'язань по оплаті наданих послуг.

Крім того, колегія суддів вважає
правомірним висновок судів щодо необхідності стягнення з відповідача 1 500 грн.
послуг адвоката, які були надані позивачу згідно договору № НОМЕР_10 від
12.10.2006 року, що підтверджується платіжним дорученням № НОМЕР_11 від
16.10.2006 року.

З урахуванням меж перегляду справи
в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи
фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі
всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів
відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Донецької області від 4 січня 2007 року та постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 15 травня 2007 року у справі № 16/371 залишити без
змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю
"Виробничо-будівельна компанія "Прогрес.ЛТД" - без задоволення.

Головуючий, суддя

В.Дерепа

Суддя

Б.Грек

Суддя

Л.Стратієнко