ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.07.07 р.                                                                               Справа № 38/228

Господарський суд Донецької області у складі судді Радіонової О.О. при секретарі судового засіданні Тулаїнової І.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні  в  м. Донецьку справу

за позовом: Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”                              м. Макіївка Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Метал-Торг”  м. Донецьк

про стягнення 49 679 грн. 99 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Назаренко К.В. представник за дов. № 0109/184 від 19.12.2006р.

від відповідача: не з’явився

Суть справи:

Позивач, Закрите акціонерне товариство „Макіївський металургійний завод”                              м. Макіївка Донецької області, звернувся до господарського суду з  позовом про стягнення з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Метал-Торг”  м. Донецьк суми попередньої оплати у розмірі 45 999 грн. 99 коп. та  неустойки у розмірі 3 680 грн. 00 коп.  за договором №557/06 від 10.03.2006р.

Відповідач у судове засідання не з’явився, про причину неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду не виконав, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджено відміткою канцелярії суду, поштовим повідомленням     № 6997313 з відміткою “вручено Воронковій”, тому справу розглянуто за наявними в ній матеріалами, відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Згідно довідці із  Головного управління статистики у Донецькій області від 04.07.2007р.               № 122-15/1991 Товариство з обмеженою відповідальністю “Метал-Торг” значиться у Єдиному реєстрі підприємств та організацій України як юридична особа ( ідентифікаційний код 31833140).

Позивач у судовому засіданні 24.07.2007р. надав суду листа від 24.07.07р. № 463/0144, в якому повідомив банківські реквізити відповідача, який судом розглянутий та прийнятий до уваги.

Перед початком розгляду  справи по суті представника позивача було ознайомлено з правами та обов’язками відповідно із ст. 22 ГПК України.

У судовому засіданні представник позивача  надав клопотання про відмову від фіксації судового процесу технічними засобами, яке судом прийняте до розгляду, уваги та задоволено.

Відповідно до вимог ст. 81-1 ГПК України судом складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши уповноваженого представника позивача , суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2006р. між Закритим акціонерним товариством „Макіївський металургійний завод” м. Макіївка Донецької області (далі-позивач, за договором – покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Метал-Торг ” м. Донецьк (далі-відповідач, за договором - продавець) був укладений договір №557/06 ( далі – договір) про те, що продавець зобов”язується передати у власність, а покупець - прийняти та сплатити технологічне обладнання на умовах, передбачених цим договором.

Номенклатура, кількість та ціна обладнання наводяться у специфікаціях, які є невід”ємною частиною цього договору ( п. 2. 1 договору).

На виконання своїх зобов”язань за договором у відповідності до специфікацій від 20.04.2006р. № 2 та від 16.05.2006р. № 3 продавець поставив покупцю обладнання – колісні пари Ф650 мм у кількості 4 штук загальною вартістю 45 999, 99 грн., що підтверджено відповідними доказами.

В свою чергу покупець сплатив вартість обладнання у повному обсязі платіжними дорученнями від 19.05.2006р. № 6895 на суму 11500, 00 грн. та від 26.05.2006р. № 7143 на суму 34499, 99 грн.

Під час використання вказане обладнання вийшло з ладу, що підтверджено результатами металографічного дослідження зразків, відображеними у протоколі ЗАТ “ММЗ” від 19.12.2006р. № 356. З цими висновками погодився відповідач, про що свідчить інформація, зазначені у листі  від 21.12.2006р. № 21/12-61 про надання дозволу на вивіз обладнання для заміни з посиланням на даний протокол.

Відповідачем обладнання було вивезено з території підприємства позивача 29.12.2006р., що підтверджено накладною № 024211 та довіреністю від 29.12.2006р. серії ЯМК № 863229.

При цьому, продавець встановив строк для заміни з наступним поверненням колісних пар за специфікацією № 2 від 20.04.2006р.- на протязі 12 днів (з моменту само вивозу), за специфікацією № 2 від 16.05.2006р. – на протязі 15 днів (з моменту само вивозу), що підтверджено  в листі відповідача від 21.12.2006р. № 21/12-61.

У зв”язку з тим, що у встановлені строки обладнання на заміну вивезеного не було поставлено, позивач листом від 19.03.2007р. № 740/0126 звернувся до відповідача про надання інформації щодо терміну повернення обладнання.

До теперішнього часу відповідач не поставив позивачеві обладнання на заміну вивезеного неякісного, не повідомив про причини невиконання ним обов”язку щодо заміни обладнання та не визначив строки поставки обладнання на заміну вивезеного неякісного.

У зв”язку з цим,  позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати у розмірі 45 999, 99 грн.

Крім того, позивач, посилаючись на п. 7.3. договору, просить суд стягнути з відповідача неустойку у розмірі 8% від вартості непоставленого у строк обладнання, яка складає 3 680 грн.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на договір №557/06 від 10.03.2006р., специфікації № 2 від 20.04.2006р.,  № 3 від 16.05.2006р., рахунок-фактуру № СФ-000019 від 12.05.2006р., № СФ-000021 від 16.05.2006р., видаткові накладні № РН-000029 від 12.05.2006р., № РН-0000034 від 16.05.2006р., банківські витяги,  протокол № 356 від 19.12.2006р.,  лист від 21.12.2006р. № 21/12-61, накладну № 024211 від 29.12.2006р., довіреність ЯМК № 863229, лист від 19.03.2007р. № 740/0126, лист від 24.07.07р. № 463/0144,  правовстановлюючі документи тощо.

Відповідно до ст.43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оскільки між сторонами по справі уклалися господарські правовідносини, то  судом застосовані положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, який регулює право відношення у господарській сфері.

Суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору   ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов’язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором в силу приписів п. 2 ст. 193 ГК України.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом в силу приписів    абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Відповідно ст. 509 Цивільного кодексу України  в силу зобов’язання одна особа (боржник) зобов’язана здійснити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, наприклад: передати майно, виконати роботи, оплатити кошти та інше, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Зобов’язання виникають з договору, або інших підстав, які зазначені у ст. 11 ЦК України.

Зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться в силу ст. 526 ЦК України.

Частиною другою ст. 693 ЦК України передбачено,  якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 45999, 99 грн. є обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов”язання.

Договором (п. 7.3) передбачено, у разі порушення строків або обсягів поставок обладнання продавець сплачує покупцю неустойку у розмірі 8% від вартості непоставлений в строк продукції .

Таким чином,  суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки у  сумі 3 680 грн. 00 коп. за порушення строків поставки продукції  обґрунтованими, доказаними та такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням зазначеного суд вважає, що витрати по сплаті держмита  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу треба віднести на відповідача, який необґрунтовано довів розгляд справи до суду.

Враховуючи викладене та керуючись  ст.ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.11, 509, 526, 549, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод”                              м. Макіївка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Метал-Торг”                         м. Донецьк  про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 45 999 грн. 99 коп. та неустойки у розмірі 3 680 грн. 00 коп.  за договором №557/06 від 10.03.2006р., а всього 46 679, 99 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Метал-Торг” м. Донецьк  (83000, м. Донецьк, пр. Маяковського 7/22, р/р 493 у ДФ ТОВ “Укрпромбанк” м. Донецьк, МФО 335924, ) на користь Закритого акціонерного товариства „Макіївський металургійний завод” м. Макіївка Донецької області (86101, Донецька область,  м.Макіївка, вул. Металургійна,47, р/р 91 у АКБ “Юнекс” м. Київ, МФО 322539, ) суму  попередньої оплати у розмірі 45 999 грн. 99 коп. та неустойку у розмірі 3 680 грн. 00 коп.  за договором №557/06 від 10.03.2006р., а всього 46 679, 99 грн.,   держмито у розмірі 496 грн. 80 коп. та витрати на інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

Рішення було оголошено у судовому засіданні 24.07.2007року.

Видати наказ після набрання рішення законної сили, по закінченні десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Надруковано 3 примірника:

1 – до справи

2 – сторонам у справі