ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.03.07                                                                                               Справа №3/272-05

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Шерник О.В.

за участю представників

позивача: Літвінова Т.В., дов. б/н від 01.01.2006 р.

відповідача: Кудінов В.С., дов. б/н від 02.05.2006 р., голова наглядової ради;

Кривошапков П.С., дов. б/н від 02.05.2006 р.;

Головатий О.І., дов. № 2-26 від 27.02.2006 р.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод», смт. Велика Лепетиха Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської області від 15.12.2006 р.

у справі № 3/272-05

за позовом Дочірнього підприємства «Гауда» товариства з обмеженою відповідальністю «Станіслав і К», м. Херсон

73000, м. Херсон, вул. 9 Січня, 53а

до Відкритого акціонерного товариства «Великолепетихський маслозавод», смт. Велика Лепетиха Херсонської області

73930, Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Димитрова, 50

про стягнення  297.759,21 грн.

Встановив:

Дочірнє підприємство «Гауда» товариства з обмеженою відповідальністю «Станіслав і К», м. Херсон, (далі - позивач) звернулось в господарський суд Херсонської області з позовом до відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод»,       смт. Велика Лепетиха Херсонської області (далі – відповідач) про стягнення        288.722,47 грн., які складаються з 20.687,50 грн. збитків за втрачені матеріальні цінності, 268.034,97 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору оренди виробничих приміщень, обладнання і майна від 24.03.2003 р., а також судові витрати, серед яких   8.800 грн. витрат, пов’язаних з оплатою юридичних послуг (з урахуванням уточнень позовних вимог, які прийняті судом першої інстанції).

Розглянувши справу по суті, господарський суд Херсонської області своїм рішенням від 15.12.2006 р. у справі № 3/272-05 (суддя Скобєлкін С.В.) позов задовольнив частково, з відповідача на користь позивача стягнута сума 268.034,97 грн., 2.680,35 грн. державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Провадження у справі в частині стягнення 236,71 грн. пені припинено, у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині. В іншій частині позову відмовлено. Рішення суду мотивовано наступним.

Правовідносини між сторонами врегульовані договором оренди виробничих приміщень, обладнання і майна від 24.03.2003 р. Суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 20.687,50 грн. збитків за втрачені матеріальні цінності через те, що зазначене в позові майно не є предметом договору оренди і в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач набув і зберігає у себе це майно. В частині стягнення 236,71 грн. пені провадження у справі припинено, у зв’язку з відмовою позивача від позову в цій частині. На підставі ст. 224 ГК України позовні вимоги про стягнення 268.034,97 грн. штрафу у вигляді упущеної вигоди судом першої інстанції визнані такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення господарського суду Херсонської області від  15.12.2006 р. у справі № 3/272-05 скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Відповідач зазначає, що не був повідомлений належним чином про час і місце засідання суду. Також відповідач зазначає, що позивач прийняв в оренду цілісний майновий комплекс за договором оренди виробничих приміщень, обладнання і майна від 24.03.2003 р., про що свідчить відповідний акт прийому-передачі орендованого майна та обладнання (додаток № 2 до договору оренди), яких-небудь зауважень при прийомі не зазначено. На думку відповідача, матеріалами справи підтверджено, що позивач виробляв продукцію до 17.03.2005 р. До того ж, згідно з умовами договору оренди, орендар (позивач у справі) зобов’язаний додержуватись належного режиму експлуатації предмета оренди відповідно до технічної документації.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 17.01.2007 р. апеляційна скарга відкритого акціонерного товариства «Великолепетихський маслозавод», смт. Велика Лепетиха Херсонської області, прийнята до розгляду, який призначено в судовому засіданні на 15.02.2007 р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 427 від 14.02.2007 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів головуючого –         Коробки Н.Д. (доповідача), суддів: Кричмаржевського В.А., Юхименка О.В.

Ухвалою від 15.02.2007 р. у цій справі розгляд апеляційної скарги було відкладено на 14.03.2007 р., у зв’язку з неявкою в судове засідання представника відповідача.

Позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, представник позивача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

Представники відповідача в судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 744 від 14.03.2007 р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: Коробки Н.Д. (доповідача), Мірошниченка М.В., Хуторного В.М.

За клопотанням представників відповідача судовий процес вівся із застосуванням засобів технічного забезпечення. За згодою представників сторін у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, взявши до уваги доводи представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

24.03.2003 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди виробничих приміщень, обладнання і майна (далі – Договір), за умовами якого відповідач - орендодавець передав, а позивач – орендар прийняв у строкове платне користування майно: нежитлові приміщення, технологічне обладнання, автотранспорт та інше індивідуально визначене майно, перелік якого міститься у Додатку № 1 до Договору (далі – Об’єкт оренди), для використання при переробці молока і виготовленні молочної продукції. Об’єкт оренди знаходиться у смт. Велика Лепетиха Великолепетихського району Херсонської області, по вул. Димитрова, 50, розташований на земельній ділянці площею 1320 м2 (п.п. 1.1 та 1.2 Договору).

Загальна площа орендованих виробничих приміщень, їх технічний стан, технічний стан обладнання, автотранспорту та іншого майна, яке є об’єктом оренди, а також їх вартість визначається сторонами в Акті прийому-передачі майна, який є невід’ємною частиною Договору і складає його Додаток № 2 (п. 1.3 Договору).

Факт передачі відповідачем позивачу Об’єкта оренди підтверджується актом прийому-передачі виробничих приміщень, автотранспорту, технологічного обладнання по виробництву молочних продуктів від 01.04.2003 р. (копія міститься в матеріалах справи).

У розділі 3 Договору сторони передбачили порядок передачі майна в оренду. Так, відповідно до пункту 3.3. Договору орендодавець (відповідач) зобов'язався передати орендарю ключі від приміщень, технічні паспорти та інші документи, автотранспорт і майно, що орендується, після чого персоналу орендаря повинен бути забезпечений безперешкодний доступ до предмету оренди протягом всього часу дії даного Договору.

Строк оренди сторони узгодили у Розділі 4 Договору (пункт 4.1.), який був визначений з 24.03.2003 р. до 24.03.2005 р.

Повернення майна повинно було здійснюватися відповідно до положень Розділу 8 Договору (пункти 8.1., 8.2.), згідно з якими після закінчення строку оренди позивач протягом трьох календарних днів зобов'язаний передати відповідачу Об’єкт оренди за актом приймання-передачі. При підписанні цього акту позивач зобов'язується повернути відповідачу ключі від приміщень, технічну та іншу документацію, транспорт і майно, яке передавалось за умовами Договору, після чого персонал відповідача має право на безперешкодний доступ до Об’єкта оренди за цим Договором.

Згідно з п. 6.1.3. Договору відповідач (орендодавець) у справі взяв на себе зобов'язання не здійснювати дій, які б перешкоджали позивачу використовувати Об’єкт оренди на умовах укладеного Договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до моменту повернення Об’єкту оренди відповідачу і проведення сторонами повних взаємних розрахунків (п. 13.1 Договору).

Вищезазначене встановлено судовими рішеннями, які вступили в законну силу, де брали участь ті самі сторони, а отже, на підставі ст. 35 ГПК України, ці факти є встановленими і доведенню не підлягають, а саме: постанова Запорізького апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. у справі № 7/60-пд-05, рішенням господарського суджу Херсонської області № 16/106-06 від 01.11.2006 р.

Як встановлено постановою від 25.03.2005 р. старшого оперуповноваженого ГДСБЕЗ Великолепетиського РВ УМВС України в Херсонській області майору міліції               А.І. Волкова про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с. 16), 17.03.2005 р., враховуючи неодноразові звернення голови правління ВАТ «Великолепетиський маслозавод»  Іщенко В.С. до директора ДП «Гауда» Сіроштан С.А. щодо дострокового розірвання Договору, відповідачем була створена комісія без участі представників позивача, в результаті чого члени комісії зірвали замки та незаконно проникли до приміщення ВАТ «Великолепетиський маслозавод» для прийому раніше зданих в оренду позивачу приміщень, майна, обладнання. Також про зазначене свідчить копія одностороннього акту від 17.03.2005 р. прийому-передачі орендованих виробничих приміщень, автотранспорту, технологічного обладнання по виробництву молочних продуктів від позивача відповідачу, у зв’язку з закінченням строку оренди згідно з Договором (а.с. 79 - 80).

Як стверджує позивач, 17.03.2005 р. відповідач безпідставно заволодів його майном (перелік міститься в позовній заяві) на загальну суму 20.687,50 грн. Позивач вважає, що внаслідок протизаконних дій відповідача був припинений виробничий процес, у зв’язку з чим позивач поніс збитки в сумі 20.687,50 грн.

Згідно з приписом від 21.12.2004 р. Територіального управління Держнаглядохоронпраці по Херсонській області (копія міститься в матеріалах справи) з 21.12.2004 р. було заборонено експлуатацію парового котлу Е 1/9, який міститься серед іншого технологічного обладнання, переданого в оренду за Договором.

На думку позивача, відповідач в супереч ст. 193 ГК України не вжив всіх необхідних заходів, необхідних для належного виконання ним зобов’язань за Договором, чим завдав збитки у вигляді недоотриманого доходу в сумі 268.034,97 грн. Зазначену суму позивач просив стягнути на підставі п. 9.2.4 Договору, яким передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми спричинених збитків та неодержаного доходу.

В суді першої інстанції позивач відмовився від позовних вимог в частині позову про стягнення 236,71 грн. пені на підставах пункту 9.2.3. Договору, судом першої інстанції дану відмову прийнято, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Отже, судом першої інстанції правомірно припинено провадження у справі в частині стягнення 236,71 грн. пені на підставі п. 4 ч. ст. 80 ГПК України.

Стягнення з відповідача на користь позивача 288.722,47 грн., які складаються з 20.687,50 грн. збитків за втрачені матеріальні цінності, 268.034,97 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору, стало предметом спору в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 99 та 101 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2003р.) щодо цивільних відносин,  які виникли  до  набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Як зазначалось вище, правовідносини між сторонами врегульовані Договором, який за своєю правовою природою є договором оренди і регулюється главою 58 ЦК України.

Стаття 759 ЦК України закріплює, що за  договором  найму  (оренди) наймодавець  передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови в позові в частині 20.687,50 грн. збитків за втрачені матеріальні цінності.

Дійсно, майно зазначене у позовній заяві з оцінкою його вартості у розмірі   20.687,50 грн. не є предметом Договору, Об’єктом оренди.

Доказів того, що саме відповідач набув, зберігає у себе, або розпорядився ним (майном) на свій розсуд позивачем не надано.

Витребування майна набутого іншою стороною без достатньої правової підстави здійснюється за правилами Глави 83 статті 1212-1215 ЦК України, а не нормами, які зазначив позивач.

Крім того, набувач  зобов'язаний  повернути безпідставно набуте  майно  в натурі, і лише у разі його відсутності відшкодовується потерпілій стороні його вартість. Позивач не надав доказів того, що він звертався до відповідача з вимогою повернення належного йому майна, отримував від нього відповідь по ньому питанню, або вимагав сплатити вартість безпідставно набутого майна.

Кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (с. 33 ГПК України).

Пунктом 9.2.4 Договору передбачено, що у випадку неможливості використання позивачем Об’єкту оренди, у зв’язку з відсутністю подачі електроенергії, води та іншого за вини відповідача, останній сплачує на користь позивача штраф в розмірі 100% від суми спричинених збитків і запланованого і неотриманого доходу.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які   боржник   повинен  передати  кредиторові  у  разі  порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним  правил  здійснення  господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, для застосування до відповідача відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого пунктом 9.2.4 Договору, необхідно встановити порушення відповідачем зобов’язання та наявність і розмір збитків у вигляді неотриманого доходу.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності  її  вини  (умислу  або  необережності),  якщо  інше  не встановлено договором або законом (п. 1 ст.614 ЦК України).

Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник,   який  порушив  зобов'язання,  має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих   порушенням    зобов'язання, доказується кредитором. Збитки   визначаються   з  урахуванням  ринкових  цін,  що існували  на  день  добровільного  задоволення  боржником   вимоги кредитора  у  місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була  задоволена  добровільно,  -  у  день  пред'явлення позову,  якщо інше не встановлено договором або законом.  При   визначенні  неодержаних  доходів  (упущеної  вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Відшкодування збитків – це міра відповідальності за правопорушення в сфері господарювання, тому її застосування можливе лише за наявності підстави відповідальності, передбаченої законом. Особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт порушення господарського зобов’язання контрагентом, наявність і розмір понесених ним збитків, причинний зв’язок між правопорушенням і збитками.

Як зазначалось вище, згідно з приписом від 21.12.2004 р. Територіального управління Держнаглядохоронпраці по Херсонській області з 21.12.2004 р. було заборонено експлуатацію парового котла Е 1/9, який міститься серед іншого технологічного обладнання, переданого в оренду за Договором.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення збитків у вигляді недоотриманого доходу в сумі 268.034,97 грн. за період з 24.12.2004 р. по 23.03.2005 р. позивач зазначає, що відповідач в порушення умов Договору не забезпечив належний технологічний стан переданого в оренду майна.

Як пояснено представником позивача в судовому засіданні та підтверджено наданими у справу розрахунками, збитки у вигляді упущеної вигоди позивач розрахував, виходячи з прибутку за попередні до спірного періоди, що є безпідставним.

Так, дійсно, вищезазначеною постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 15.03.2006 р. у справі № 7/60-пд-05 встановлена відсутність прибутку у позивача за період: січень - лютий 2005 р. Але, як свідчить акт прийому-передачі виробничих приміщень, автотранспорту, технологічного обладнання по виробництву молочних продуктів від 01.04.2003 р. – Додаток № 2 до Договору, - Об’єкт оренди прийнятий позивачем від відповідача без заперечень. Як вже зазначалось вище, технічний стан обладнання, автотранспорту та іншого майна, яке є об’єктом оренди, а також їх вартість визначається сторонами в Акті прийому-передачі майна, який є невід’ємною частиною Договору і складає його Додаток № 2 (п. 1.3 Договору). До того ж, згідно з умовами Договору (п.п.7.1.3,7.1.4, 7.1.5) позивач зобов’язався дотримувати норми протипожежної безпеки, … в тому числі правила користування тепловою і електричною енергією, … Дотримуватись належного режиму експлуатації Об’єкту оренди згідно з технічною документацією.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції безпідставно зазначено, що відповідачем не були надані докази відсутності його вини, оскільки саме особою, яка вимагає відшкодування збитків (тобто позивачем), повинно бути доведено факт порушення господарського зобов’язання контрагентом, наявність і розмір понесених ним збитків, причинний зв’язок між правопорушенням і збитками.

Враховуючи викладене, позивачем не надано суду документальних доказів, належним чином не доведено наявність та розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, наявність правопорушення в діях відповідача та причинний зв’язок між діями відповідача і збитками

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неповідомлення належним чином відповідача про час і місце засідання суду не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на наступне. Позивач у позовній заяві зазначив адресу відповідача: Херсонська область, смт. Велика Лепетиха, вул. Дімітрова, 50, ця адреса міститься в свідоцтві про державну реєстрацію відповідача та довідці про включення до ЄДРПОУ (а.с. 76, 77, т.1). Слід зазначити, що цю адресу відповідач зазначив в своїй апеляційній скарзі. За цією ж адресою було надіслано і ухвалу суду про порушення провадження у справі від 15.09.2005р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 17.09.2005 р. (а.с. 63, 64, т. 1) та всі інші процесуальні документи у справі. Відповідач не з’явився у три останні судові засідання: 07.12.2006 р., 13.12.2006 р. та 15.12.2006 р. (в якому судом першої інстанції було прийнято оскаржуване рішення). 07.12.2006 р. уповноваженим представником відповідача до канцелярії господарського суду Херсонської області було о 10 год. 20 хв. здано клопотання вих. № 1207 від 07.12.2006 р. (а.с. 58, т.2), в якому він просив відкласти розгляд справи. Ухвали господарського суду Херсонської області від 07.12.2006 р. про відкладення розгляду справи на 13.12.2006 р., та від 13.12.2006 р. про відкладення розгляду справи на 15.12.2006 р. були  надіслані відповідачу за вищевказаною адресою. До того ж, як свідчать матеріали справи, позивачем з метою забезпечення участі відповідача в судовому засіданні з використанням Херсонського обласного вузла спеціального зв'язку (фельдзв'язок) були відправлені ухвали суду від 13.12.2006 року з наступною датою призначення розгляду справи на адресу ВАТ "Великолепетиський маслозавод" та його представнику за довіреністю Кудінову В.С., який також є головою наглядової ради підприємства відповідача. Позивач також відправив на ті ж адреси телеграми, одну з яких особисто вручено голові правління ВАТ "Великолепетиський маслозавод" Іщенко В.С.

Слід зазначити, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місце проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Відправлення відповідачу ухвали від 13.12.2006 року різними засобами зв'язку, повідомлення його керівництва за допомогою телеграфного зв'язку, з урахуванням конкретних обставин справи суд вважає належним доказом виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій (інформаційний лист ВГСУ № 01-8/1228 від 02.06.2006р.). Відповідно до Роз’яснень ВАСУ № 02-5/289 від 18.09.1997 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України” особи, які беруть участь у справі,  вважаються  повідомленими про  час  і  місце  її  розгляду судом,  якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою,  зазначеною  у позовній  заяві (п. 3.6).

Щодо стягнення з відповідача 8.800,00 грн. за юридичні послуги, то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що підстав для відшкодування за рахунок відповідача не має.

Договір-доручення № 01-08-05 СПД укладений 12.03.2003 року, тобто до виникнення договірних правовідносин з відповідачем і він стосується комплексу правових послуг  з юридичного обслуговування ДП "Гауда".

Положення наданого договору містять умови надання заявок, виставлення рахунків, складання актів приймання-передачі виконаних робіт, які позивачем не надані. Підтверджень, обґрунтувань та доказів надання приватного підприємця Величко М.М. юридичних послуг по справі № 3/272-05 позивач не надав.

Крім цього, статтею 44 ГПК України у склад судових витрат віднесено лише оплата послуг адвоката, а приватний підприємець, з яким укладено договір, є суб'єктом підприємницької діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод», смт. Велика Лепетиха Херсонської області, підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Херсонської області від 15.12.2006 р. у справі № 3/272-05 – частковому скасуванню, оскільки прийнято з порушенням норм матеріального права.

Судові витрати по апеляційній скарзі відповідно до ст. 49 ГПК України слід віднести на позивача.

Керуючись ст. ст. 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

Постановив:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод», смт. Велика Лепетиха Херсонської області, задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 15.12.2006 р. у справі           № 3/272-05  скасувати частково й прийняти нове рішення.

Провадження у справі в частині стягнення 236,71 грн. пені припинити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Гауда» товариства з обмеженою відповідальністю «Станіслав і К», м. Херсон, на користь відкритого акціонерного товариства «Великолепетиський маслозавод», смт. Велика Лепетиха Херсонської області, 1.340,18 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги. Видати наказ.

Видачу наказу із зазначенням необхідних реквізитів доручити господарському суду Херсонської області.