Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" серпня 2007 р.                                                           Справа № 29/290-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Афанасьєв В.В., судді Бухан А.І. , Демченко В.О.

при секретарі Шкуренко Л.О.

за участю представників сторін:

позивача –Китаєв А.В. (довіреність б/н від 03.03.07)

відповідача -  не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вхідний № 2207Х/3-9) на рішення господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року по справі № 29/290-07

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська", сел. Керносівка, Новомосковський район, Дніпропетровська область

до  Науково-виробничої фірми "Сінтал'Д" - Товариства з обмеженою відповідальністю, м. Харків

про  стягнення 63561,40 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року по справі №29/290-07 (суддя Тихий П.В.) позов задоволено. Стягнуто з Науково-виробничої фірми "Сінтал'Д" - Товариства з обмеженою відповідальністю на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Орільська" 52847,20 грн. основного боргу, 4303,07 грн. пені, 764,47 грн. річних, 1004,10 грн. інфляційних, 589,19 грн. держмита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В задоволенні клопотання позивача про повернення зайво сплаченого державного мита у розмірі 46,42 грн. відмовлено.

Відповідач з рішенням господарського суду Харківської області не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року  та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в стягненні з відповідача індексу інфляції, розмір якого складає 1004,10 грн.; покласти на позивача всі судові витрати.

Позивач письмового відзиву на апеляційну скаргу не надав, у судовому засіданні представник позивача зазначив, що проти вимог заявника скарги заперечує та просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу відповідача –без задоволення.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на участь представника у судовому засіданні. Враховуючи, що Науково-виробничу фірму "Сінтал'Д" було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання (відповідне повідомлення про вручення поштового відправлення №03221680 долучено до матеріалів справи), а також згоду представника позивача –колегія суддів вважає за можливе розглядати справу без участі представника відповідача.

Заслухавши представника позивача у судовому засіданні, перевіривши матеріали справи на предмет правильності їх юридичної оцінки місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів встановила наступне.

07.10.06 між сторонами було укладено договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 07/2006, відповідно до умов якого позивач (Продавець) зобов’язався передати цукровий буряк врожаю 2006 року у власність відповідача, а відповідач (Покупець) - прийняти майно та сплатити його вартість в розмірі, визначеному даним договором. Статтею 14 Договору сторони погодили порядок розрахунків шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача за кожні 200 тон цукрового буряку шляхом попередньої оплати, тобто оплату отриманої продукції мало бути здійснено відповідачем до її отримання.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, позивач свої зобов’язання за договором виконав повністю, а саме передав відповідачеві цукровий буряк в кількості 803,530 тон у заліковій вазі на загальну суму 192847,20 грн. Цей факт підтверджується накладними та довіреностями на ТМЦ (а.с. 18 - 20), з яких вбачається, що вищевказану продукцію було отримано відповідачем 25.10.06.

Відповідач свої договірні зобов’язання виконав частково та несвоєчасно: за отриманий товар розрахувався в сумі 140000,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями від 20.10.06 на суму 40.000 грн., від 25.10.06 на суму 50.000 грн. та від 06.11.06 на суму 50.000 грн. (а.с.21 –22). Таким чином, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 52847,20 грн.

12.12.06 ТОВ  "Агрофірма Орільська" направило НВФ "Сінтал'Д" відповідну вимогу щодо стягнення вищевказаної суми. Проте на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська"  з позовом до господарського суду (24.04.07) вказана заборгованість сплачена не була, відповідач не надав суду доказів щодо її погашення та в апеляційній скарзі не заперечує факту існування зазначеного боргу перед позивачем.

Тобто, як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач не виконав свої зобов’язання з погашення боргу за передану йому продукцію, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача, що обумовило  звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Орільська"  з позовом до суду.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними документально матеріалами справи, тому вони приймаються судом та підлягають задоволенню, а вказана сума основного боргу в розмірі 52847,20 грн. стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.40  договору № 07/2006 від 07.10.06 Покупець, який прострочив виконання грошового зобов’язання по цьому договору, на вимогу Продавця зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пеню, розмір якої встановлений законодавством України.

У відповідності до вказаної норми договору, а також –до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань», за порушення строків виконання зобов’язання позивач (після уточнення розміру позовних вимог 20.06.07) нарахував відповідачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ  на загальну суму 4303,07 грн. Отже місцевим господарським судом обґрунтовано зроблено висновок, що позовна вимога в цій частині є такою, що підлягає задоволенню, а вказана сума - стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеної статті позивач нарахував відповідачеві три відсотки річних в сумі 764,47 грн. та індекс інфляції в сумі 1004,10 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує, що суму 1004,10 грн. нараховано з порушенням формули розрахунку, яку вказано в листі Верховного Суду України №62-97р від 03.04.97.  Разом з тим, відповідачем не вказано, в чому саме полягає дане порушення. Натомість, як вбачається з наданого позивачем розрахунку (а.с.55), він узгоджується з приписами статей 530, 538, 625 Цивільного кодексу України, а також з вимогами, викладеними у вищевказаному листі Верховного Суду України.

Отже місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у даній частині.

В апеляційній скарзі відповідач також вказує на те, що він не був повідомлений належним чином про час та місце засідання суду першої інстанції. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме –зі штампів канцелярії господарського суду Харківської області на зворотній стороні ухвал від 25.04.07 та від 05.06.07, копії даних ухвал, в яких було вказано час та місце проведення засідання суду, надсилалися обом сторонам у справі. Проте відповідач не скористався своїм диспозитивним правом на участь у судовому засіданні та не додав до апеляційної скарги доказів того, що ним не отримано копії вищевказаних ухвал.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що  відповідач не направив свого представника і в судове засідання апеляційного господарського суду, хоча, як уже зазначалося, був повідомлений належним чином про час та місце його проведення.

Тому колегія суддів дійшла висновку, що посилання відповідача на порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, зокрема –статті 77 Господарського процесуального кодексу України –є недоведеними та безпідставними.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що аргументи заявника апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не узгоджуються з приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності доведення обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу відповідача має бути залишено без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду –без змін.

Колегія суддів відзначає також, що подання відповідачем апеляційної скарги без фактичного та правового обґрунтування викладених у ній вимог, не направлення ним свого представника у судове засідання –без повідомлення суду про причини його нез’явлення – дає підстави для висновку про наявність у діях відповідача зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування судового розгляду справи.

За таких обставин, керуючись статтями 33, 43, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 20 червня 2007 року по справі №29/290-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                                    Афанасьєв В.В.

Судді                                                                    Бухан А.І.

Демченко В.О.