СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.07                                                                                 Справа № 15/355пн

Суддя Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-валеологічний центр "Файвер", м. Луганськ

до  Міського комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації", м. Луганськ

про визнання права власності

За участю представників сторін:

від позивача: Коліуш О.Л., представник по довіреності №10/05 від 10.05.07;

від відповідача: Джафарова В.М., заст. нач., по довіреності;

До початку слухання справи по суті жоден з учасників судового процесу не заявив вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

Суть спору: позивачем первісно за позовною заявою заявлені вимоги про визнання права власності на об’єкт незавершеного будівництва, який складається з приміщення №1 та приміщення №2, розташований за адресою: м. Луганськ, кв. Шевченко Т.Г., №116.

Заявою від 20.07.2007р. позивач змінив предмет позову та просить визнати право власності на об’єкт незавершеного будівництва: Приміщення №2, що складається: з літ. II/1-2 - будівлі медичного амбулаторного відділення з підвалами літ. пд, пд1: з підвалу пд, пд1: приміщення 1 - 4, з 1-го поверху: 26 - 32, з 2-го поверху: 65 - 68, заг.пл. 946,2 кв.м. з вхідними ґанками літ. а, а7, а8, та складає 49/100 об’єкта нерухомого майна –будівлі медичного амбулаторного відділення, розташованого за адресою: м. Луганськ, кв. Шевченко, 116. Дана заява вручена представнику відповідача.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у спору має право змінити предмет позову.

Тому, вказана  заява позивача прийнята судом до провадження.

У судовому засіданні 20.07.2007р. оголошувалася перерва до 23.07.2007р., про що представники обох сторін були повідомлені належним чином.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги про визнання права власності на об’єкт незавершеного будівництва у повному обсязі.

Відповідач відзивом на позовну заяву визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи сторін та надані ними докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині  визнання права власності виходячи з наступних підстав.

Згідно рішення арбітражного суду Луганської області позивач є власником об’єкта нерухомості розташованого за адресою: м. Луганськ, кв. Шевченко, 116.

На підставі дозволу №74/2004 позивач здійснює реконструкцію вказаної будівлі.

Реконструкція першої черги будівлі, що складає 51/100 від цілого об’єкта, завершена. При цьому, підприємству позивача, на підставі рішення виконавчого комітету Луганської міської ради від 18.08.2004р. №254/35 видано свідоцтво  про право власності на вказану частину будівлі.

Роботи з реконструкції решти будівлі (другої черги, що складає 49/100) на даний час не завершені в повному обсязі.

Земельна ділянка, на якій розміщена будівля за адресою: м. Луганськ, кв. Шевченко, 116,  перебуває у користуванні позивача на умовах оренди згідно договору від 14.12.1999р. №121-1.

У зв’язку з відмовою відповідача у реєстрації  позивачу права власності на об’єкт незавершеного будівництва (другу чергу), що складає 49/100 від цілої будівлі, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право  власності вважається набутим правомірно,  якщо інше прямо  не  випливає  із  закону  або  незаконність  набуття  права власності не встановлена судом.

Згідно з частиною третьою статті 331 Цивільного кодексу України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об’єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об’єкта нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документів, що містять опис об’єкта незавершеного будівництва.

У зв’язку  з тим, що у позивача виникла необхідність в укладенні договору відносно незавершеної будівництвом частини будівлі, право власності на цю частину  підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»  підставою для державної  реєстрації  прав,  що  посвідчують виникнення,  перехід,  припинення речових прав на нерухоме  майно, обмежень цих прав, є зокрема рішення суду про право власності на об’єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до  статті 392  Цивільного кодексу України  власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 15  Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»державна реєстрація –це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» до створення єдиної  системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Відмовою в реєстрації відповідач вчиняє дії, якими юридично не визнає право власності за позивачем.

Тому, враховуючи положення ст. 392 Цивільного кодексу України позивач пред’явив даний позов до Міського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації».

Правильність наведеної позиції, зокрема про те, що бюро технічної інвентаризації є належними відповідачами у справах про визнання права власності, також співпадає з позицією Вищого господарського суду України наведеною у п. 18 Інформаційного листа від 31.01.2001р. №01-8/98, в редакції чинній на даний час.

Відповідач відзивом на позовну заяву визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У зв’язку з визнанням позову відповідачем та враховуючи, що такі його дії не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб суд, керуючись ст. 78 Господарського процесуального кодексу України приймає рішення про задоволення позову.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. ст. 22, 44, 49 ГПК України витрати зі сплаченого державного мита у сумі 85 грн. 00 коп. і інформаційно-технічні послуги у сумі 118 грн. 00 коп. відносяться на позивача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій –непредставлення відповідачу всіх документів для проведення реєстрації.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні за згодою присутніх у судовому засіданні представників сторін оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 44, 49, ч. 5 ст. 78, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати право власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-валеологічний центр «Файвер», м. Луганськ, кв. Шевченко, б. 116, ідентифікаційний код за на об’єкт незавершеного будівництва: Приміщення №2, що складається: з літ. II/1-2 - будівлі медичного амбулаторного відділення з підвалами літ. пд, пд1: з підвалу пд, пд1: приміщення 1 - 4, з 1-го поверху: 26 - 32, з 2-го поверху: 65 - 68, заг.пл. 946,2 кв.м. з вхідними ґанками літ. а, а7, а8, та складає 49/100 об’єкта нерухомого майна –будівлі, розташованої за адресою: м. Луганськ, кв. Шевченко, 116.

3. Судові витрати покласти на позивача.

Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Рішення підписане 23.07.2007р.

Суддя

Є.Ю. Пономаренко