ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.07.2007  року                                                                      Справа № 6/130

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів                                                  Баннової Т.М.

Парамонової Т.М.

секретар

судового засідання                     Наумов Б.Є.

та за участю

представників сторін:

від позивача:                              -Єнь Д.В., юрисконсульт 1 категорії,

дов. №Н-01/3035 від 05.12.06;

від  відповідача:                              -повноважний представник не прибув;

розглянувши

апеляційну скаргу                              Державного підприємства „Донецька залізниця”

в особі Дебальцевського загону воєнізованої

охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево

Донецької області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  05.06.07

по справі                                        №6/130 (суддя –Василенко Т.А.)

за позовом                                        Державного підприємства „Донецька залізниця”

в особі Дебальцевського загону воєнізованої

охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево

Донецької області

до відповідача                              Приватного підприємства „Фелікс”,

м. Краснодон Луганської області

про                                                         стягнення 106052 грн. 50 коп.

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Державне підприємство „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево Донецької області, звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача –Приватного підприємства „Фелікс”, м. Краснодон Луганської області, про стягнення з останнього заборгованості у сумі 106052 грн. 50 коп. за надані послуги з охорони вагонів з вантажем відповідно до договору №002-73 від 03.02.04. Вказана заборгованість за розрахунком позивача утворилась за період з 05.03.04 по 31.12.04.

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.06.07 у справі №6/130 у задоволенні позову відмовлено, судові витрати за позовом покладені на позивача.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Луганської області від 05.06.07 у справі №6/130 Державне підприємство „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево Донецької області, звернулося до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою №506/130 від 15.06.07, в якій просить скасувати згадане рішення суду першої інстанції у повному обсязі та прийняти нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що, на його думку:

-оскаржуване рішення є незаконним, оскільки суду першої інстанції позивачем було надано достатньо доказів щодо надання послуг з охорони вагонів з вантажем відповідача на загальну суму 106052 грн. 50 коп.;

-хоча сторонами у даній справі дійсно порушувались деякі умови договору №002-73 від 03.02.04, але згідно з цим договором послуги з охорони вантажу позивачем відповідачу надавались та повинні бути оплачені;

-факт несвоєчасного надання позивачем відповідачу рахунків для оплати не може бути підставою для відмови господарським судом Луганської області у задоволенні позову;

-згідно з п. 3.2 договору №002-73 від 03.02.04 позивач розраховує фактичні затрати за охорону та супроводження вантажів на підставі маршрутних листів форми ХУ-2, однак судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення зазначені маршрутні листи не були визнані як докази надання послуг відповідачу з підстав, що в маршрутних листах не містяться розрахунків відповідних сум, призначених до оплати та в них немає посилання на відповідний договір. З цими висновками господарського суду скаржник також не погоджується, оскільки зазначені маршрутні листи і не повинні містити вищевказаних даних; маршрутами форми ХУ-2 підтверджується факт охорони вагонів з вантажем відповідача на певній відстані між залізничними станціями, конкретні відстані між залізничними станціями та вартість надання послуг по охороні приведені позивачем у розрахунку суми позову, при цьому відповідачем не заперечувались відстані між залізничними станціями, наведені позивачем.

Відповідач відзивом №609 від 12.07.07 та доповненням до відзиву №613 від 16.07.07 вимоги апеляційної скарги позивача відхилив, вважає рішення господарського суду Луганської області від 05.06.07 у справі №6/130 законним й обґрунтованим та просить Луганський апеляційний господарський суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржуване рішення –без змін.

Розпорядженням першого заступника голови Луганського апеляційного господарського суду від 25.06.07 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево Донецької області, від 15.06.07 №506/130 на рішення господарського суду Луганської області від 05.06.07 по справі №6/130 призначена судова колегія у складі:  головуючий суддя - Єжова С.С.,  суддя - Баннова Т.М., суддя - Парамонова Т.Ф.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ч. 2 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України).

Повноважний представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча усі сторони були повідомлені Луганським апеляційним господарським судом про час, дату та місце розгляду справи №6/130 та апеляційної скарги позивача у судовому засіданні належним чином, про що свідчать матеріали даної справи.

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши пояснення та доводи  представника позивача у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача  підлягає задоволення, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами у справі 03.02.04 був підписаний договір №002-73, за умовами якого  “Виконавець” (позивач у справі) здійснює охорону у супроводження металобрухту за маршрутами, вказаними “Замовником” (відповідачем у справі) у межах Донецької залізниці нарядом воєнізованої охорони, “Замовник” оплачує надані послуги відповідно до розрахунку “Виконавця”.

Відповідно до п. 2.1.2 вищевказаного договору відповідач зобов’язаний був передати позивачу вантаж за участю представника станції відправлення за актом приймання - передачі, візуальним прийманням по захисному вапняному маркуванню або іншому захисту, відповідно до ст. 32 “Статуту залізниці України”, завантажений металобрухтом класності усіх видів у полувагонах для охорони та супроводження їх за маршрутом від станцій “Краснодон”, “Сімейкіно Нове”, “Старобільськ”, “Должанська”, “Ровеньки”  до станцій “Бердянськ”, “Алчевськ”, “Маріуполь”.

Суд першої інстанції зробив висновок, що за умовами договору від 03.02.04      №002-73 передача вантажу під охорону повинна була оформлятись відповідними актами приймання - передачі. Але, як зазначено самим позивачем, вказані акти приймання - передачі вантажу під охорону не існують і взагалі не складались.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем недоведені позовні вимоги відповідно до умов договору.

В апеляційній скарзі позивач зазначив, що вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції незаконним, оскільки судом в ході розгляду справи не були досліджені всі докази наведені позивачем, неповністю з’ясовані обставини, що мають значення для справи.

Заявник в апеляційній скарзі зазначив, що ним було надано достатньо доказів щодо надання послуг з охорони вагонів з вантажем відповідача на загальну суму 106052 грн.    50 коп. (копії корінців дорожніх відомостей, маршрути форми ХУ-2, телеграма першого заступника Міністра транспорту України).

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх доводів і заперечень.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд Луганської області необґрунтовано дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, виходячи з наступного.

Факт укладання договору №002-73 від 03.02.04 сторонами не оспорюється.

Доводи відповідача стосовно неузгодження розміру оплати послуг не відповідають матеріалам справи.

Позивачем у якості додатку до позову наданий до договору  №002-73 від 03.02.04 розрахунок ставки зборів по вільним тарифам за охорону та супроводження вантажів, затверджений начальником Донецької залізниці (а.с. 17, т. 1), який є додатком №17 до даного договору.

За даним розрахунком і заявлені позовні вимоги.

Таким чином, висновок господарського суду Луганської області про неузгодженість оплати за послуги охорони за договором №002-73 від 03.02.04 не відповідає фактичним обставинам.

Відповідно до п. 2.2.3 договору №002-73 передача вантажу замовником (відповідачем у справі) та прийом його стрілками здійснюється одночасно з прийомом вантажу до перевезення працівниками станцій. Завантажування по пам’ятці (в межах Донецької залізниці) або по акту прийому –передачі (за межами Донецької залізниці) та зовнішньому візуальному огляді цілісності маркування.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що фактичні витрати на охорону та супровід вантажу виконавець (позивач у справі) розраховує, виходячи із вартості одного вагоно-кілометра при супроводі одного вагону від станції завантаження до станції розвантажування з відміткою в маршрутному листі ХУ-2 (по Донецькій залізниці) та акту прийому-здачі у разі здачі вантажу за межами Донецької залізниці.

Як вбачається з матеріалів справи, перевезення вантажу здійснювалось виключно в межах Донецької залізниці (станції –„Бердянськ”, „Алчевськ”, „Маріуполь”).

Додані до матеріалів справи копії корінців дорожніх відомостей містять, окрім іншої інформації, інформацію щодо охорони вантажу підприємством позивача у справі з посиланням на договір від 03.02.04 №002-73.

Дорожні відомості заповнювалися відправником (відповідачем у справі).

За умовами договору обов’язок передачі вантажу за актом приймання-передачі покладався саме на відповідача у справі.

Крім того, позивач не мав можливості прийняти до перевезення вантаж –металобрухт без охорони, що підтверджується телеграмою за підписом першого заступника Міністра транспорту України (а.с. 18, т.1).

Сукупність доказів, що є у матеріалах справи, свідчить про надання позивачем послуг з охорони.

За таких обставин, відсутність тільки акту приймання-передачі не може бути підставою відмови у позові.

З огляду на викладене, апеляційна скарга Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці,        м. Дебальцево Донецької області, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по  сплаті державного мита у сумі 1060 грн. 53 коп. та на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за позовом, а також витрати по сплаті державного мита у сумі 530 грн. 27 коп. за подання апеляційної скарги  відносяться на відповідача –Приватне підприємство “Фелікс”, м. Краснодон Луганської області.

У судовому засіданні за згодою представника позивача були оголошені вступна та резолютивна частини даної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 43, 44, 49, 99, 101, ч. 2 ст. 103,                 п. 3 ч. 1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства „Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево Донецької області, від 15.06.07 №506/130 на рішення господарського суду Луганської області від 05.06.07 по справі №6/130 задовольнити.

2.Рішення господарського суду Луганської області від 05.06.07 по справі №6/130 скасувати.

3.Прийняти нове рішення.

4.Позов задовольнити повністю.

5.Стягнути з Приватного підприємства “Фелікс”, пл. Комсомольська, 1,                     м. Краснодон Луганської області, 94400, ідентифікаційний код №13380949, на користь Державного підприємства “Донецька залізниця“ в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони, вул. Залізнична, 15, м. Дебальцево Донецької області, 84702, ідентифікаційний код №25706474, заборгованість у сумі 106052 грн. 50 коп., витрати по сплаті державного мита у сумі 1060 грн. 53 коп. та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за подання позову, витрати по сплаті державного мита у сумі 530 грн. 27 коп. за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Луганської області  видати відповідний наказ.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.М. Баннова

Суддя                                                                      Т.Ф. Парамонова