ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.08.07                                                                                           Справа№ 4/1838-6/275

За позовом: Державного підприємства „Львіввуглезбут”, м.Сокаль

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана”, м.Львів

третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ЗАТ „Львівсистеменерго”, м.Червоноград

про стягнення 2423грн. 22коп.

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлана”, м. Львів

до відповідача: Державного підприємства „Львіввуглезбут”, м. Сокаль

про стягнення 69875грн. 04коп.

Суддя   З. Гоменюк

Представники:

від ДП “Львіввуглезбут”: Байдюк В.О..–предст.

від ТзОВ “Світлана”: Хом’як О.Г. –предст.

від третьої особи: Кріль Н.Г. –предст.

Представникам сторін, роз’яснено зміст ст.22 ГПК України, а саме їх процесуальні права та обов’язки, зокрема, право заявляти відводи.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області ДП „Львіввуглезбут” подано позов до ТзОВ „Світлана” про стягнення 2423грн. 22коп. заборгованості.

Ухвалою суду від 31.08.2006р. за даним позовом судом порушено провадження у справі  та призначено її розгляд на 18.09.2006р. Ухвалами суду від 18.09.2006р., 16.10.2006р. розгляд справи було відкладено на  01.11.2006р.

Ухвалою суду від 01.11.2006р. відкладено розгляд справи на 20.11.2006р., залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ЗАТ „Львівсистеменерго”, м.Червоноград та прийнято до провадження для спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позову заяву ТзОВ “Світлана” до Державного підприємства “Львіввуглезбут” про стягнення 69875грн. 04коп. завданих збитків, а саме: 47729грн. 20коп. надмірно сплачених коштів, 9545грн. 84коп. штрафних санкцій за поставку неякісного товару та 12600грн. 00коп. матеріального відшкодування завданих моральних збитків. В судовому засіданні 20.11.2006р. судом оголошувалась перерва до 19.12.2006р. За клопотанням відповідача ухвалою суду від 19.12.2006р. розгляд справи було відкладено на 16.01.2007р. В судовому засіданні 16.01.2007р. судом повторно оголошено перерву до 06.02.2007р.  В судовому засіданні 06.02.2007р. відповідачем за первісним позовом заявлено суду клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТзОВ “Донкокс”. Ухвалою суду від 06.02.2007р. розгляд справи відкладено на 09.08.2007р.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених в позовній заяві та заперечив проти зустрічного позову з мотивів, викладених у відзиві на зустрічну позовну заяву  № 770 від 18.12.2006р.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, зазначених у відзиві № 464 від 13.09.2006р. та підтримав зустрічний позов з врахуванням доповнень та обгрунтувань.

Представником ЗАТ „Львівсистеменерго” подано суду заперечення № 2/894 від 18.12.2006р., відповідно до якого заперечує проти зустрічних позовних вимог ТзОВ „Світлана” про стягнення 69875грн. 04коп., оскільки вони заявлені з порушенням норм процесуального і матеріального права України, а саме відповідачем за первісним позовом не виконано вимог ухвали суду від 01.11.2006р. та пропущено строк позовної давності щодо вимог невідповідності якості поставленого вугілля.

Позивачем за зустрічним позовом подано суду обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви № 1 від 09.01.2007р., відповідно до якого він просить стягнути з позивача за первісним позовом 69873грн. 10коп., а саме: 57906грн. 75коп. надмірно сплачених коштів, 11581грн. 35коп. штрафних санкцій за поставку неякісного товару та 385грн. 00коп. завданих моральних збитків.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

12.04.2005р. між ДП „Львіввуглезбут” та ТзОВ „Світлана” був укладений договір № 117/В на поставку вугілля, відповідно до якого позивач за первісним позовом зобов’язувався поставити вугіллі, а відповідач прийняти і провести оплату.

Відповідачем за первісним позовом було перераховано позивачу кошти у вигляді передоплати за вугілля у розмірі 384022грн. 53коп., що підтверджується платіжними дорученнями № 745 від 15.04.2005р. та  № 769 від 18.04.2005р.

Згідно квитанцій про приймання вантажу, відомостей відвантаженого вугілля та рахунків № 279 від 19.04.2005р., № 283 та № 291 від 22.04.2005р., № 292 від 25.04.2005р. на адресу відповідача було відвантажено 1076, 10 тонн вугілля на загальну суму 386 445 грн. 75коп.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за первісним позовом становить 2423 грн. 22коп.

Позивачем за первісним позовом також неодноразово направлялись на адресу відповідача претензії № 382 від 27.07.2005р., № 280 від 05.05.2006р., а також акти звірки взаєморозрахунків для підписання, які залишені без задоволення.

Зважаючи на недоплату поставленого вугілля позивач по первісному позову просить суд стягнути з відповідача  по первісному позову  2423грн. 22коп. заборгованості.

В зв”язку з цим, ТзОВ “Світлана”, відповідач по первісному позову подав зустрічну позовну заяву  в якій зазначив, що при укладенні даного договору  № 117/В від 12.04.2005р. сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, зокрема щодо кількості, якості та ціни поставленого товару. Якість поставленого товару повинна була відповідати технічним умовам ТУ У 10.1-32323256.001-2003. Із загальної кількості поставленого товару, а саме 1076, 10 тонн вугілля, 550 тонн, відповідно до умов договору, призначалось для ТзОВ „Донкокс”. Проте, поставлений відповідачем за зустрічним позовом товар не зміг бути використаним кінцевим споживачем за призначенням через неналежну якість. На думку позивача за зустрічним позовом невідповідності поставленого товару підтверджується висновком Українського державного науково-дослідного вуглехімічного інституту. Тому після отримання претензії від ТзОВ „Донкокс”(кінцевого споживача) позивач за зустрічним позовом звернувся до відповідача з пропозицією надати копію технічних умов, яким мав відповідати товар згідно умов договору № 117/В від 12.04.2005р.

ТзОВ „Донкокс” було прийнято до  414 тонн із поставлених 550. Таким чином, 136 тонн було визначено як протипродуктова вугільна суміш, що не підлягає до збагачення та подальшого використання. Оскільки вартість, яку сплатив позивач за поставку товару у кількості 550 тонн складає 193022 грн. 53коп., то вартість 136 тонн забракованого товару складає 47729грн. 20коп. із розрахунку 350грн. 95коп. за тонну.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача 47729грн. 20коп. вартості товару неналежної якості, яка має бути стягнута з відповідача в якості надмірно сплачених коштів.

Крім того, позивач по зустрічному позову просить стягнути з відповідача 12600грн. 00коп. моральної шкоди.

В задоволенні клопотання відповідача за первісним позовом про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ТзОВ “Донкокс”   судом відмовлено, оскільки кінцевої мети придбання товару, а отже кінцевого споживача товару, в умовах двостороннього договору на поставку товару №117/В від 12.04.2005р. не вказано, а господарські правовідносини ТзОВ “Донкокс” та ТзОВ “Світлана” є  передбачені іншим договором, який не є предметом розгляду справи та не стосується взаємовідносин сторін по даному спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги по первісному позову слід задоволити повністю а в задоволені зустрічних позовних вимог слід відмовити з наступних підстав:

Позивачем за первісним позовом доведено факт відвантаження 25.04.2005р. на адресу 1076, 10 тонн вугілля на загальну суму 386 445 грн. 75 коп. згідно умов договору № 117/В від  12.04.2005р.

Заперечення відповідача за первісним позовом стосовно того, що вугілля всупереч умовам договору не відповідало технічним умовам ТУ У 10.1-32323256.001-2003 передбаченим п. 2.7. вказаного договору спростовується тим, що п. 3.2. договору  передбачав поставку  вугілля різних марок по різній ціні, які відповідали різним технічним умовам, а не лише тим які передбачені в п. 2.7 договору.

Зокрема вугілля марки ЖР 0-200 та ГР 0-200,  повинні  відповідати технічним умовам  ТУ У 10.1-32323256.001-2003 (в матеріалах справи), а вугілля марки ГЖКОМ 13-100 відповідно –ТУ У 10.1-23472138.146-2004(в матеріалах справи) та вугілля марки  ГЖСШ 13-100 відповідно  -ТУ У 10.1- 32323256.002-2003(в матеріалах справи).

Оскільки, договір укладений між сторонами за своєю суттю є договором поставки, то відповідно до п.1,2 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.  Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Так як, при підписанні договору сторони дійшли згоди щодо марок вугілля, яке повинно поставлятись, хоча не зазначили в умовах договору всі технічні умови щодо кожної марки вугілля зокрема, то відповідно до п.3 ст.268 ГК України у разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості та  п.7 ст. 268 ГК України якщо поставлені товари відповідають стандартам або технічним умовам, але виявляться більш низького сорту, ніж було зумовлено, покупець має право прийняти товари з оплатою за ціною, встановленою для товарів відповідного сорту, або відмовитися від прийняття і оплати поставлених товарів.

Однак, відповідачем за первісним позовом товар був прийнятий відповідно до квитанцій про приймання вантажу і відмови від прийняття на адресу позивача не поступало.

Твердження відповідача про те, що внаслідок не відповідності вказаного товару кінцевій меті використання, товар не міг бути використаний кінцевим споживачем не підтверджує факт отримання від позивача товару, який не відповідав умовам договору. Крім того, кінцевої мети придбання товару в умовах договору на поставку товару №117/В  від 12.04.2005р. не вказувалось.          Відповідно п. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України  цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Зобов'язанням визнається правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний виконати на користь іншої особи (кредитора) визначену дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків (ст. 173 ГК  України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України  зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк та у відповідності до умов  договору та вимог цивільного законодавства. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається або одностороння зміна його умов не допускається.

Щодо, висновок Українського державного науково-дослідного вуглехімічного інституту  на який позивач за зустрічним позов покликається як на доказ того що отриманий товар не відповідав вимогам та умовам договору, то вказаний висновок не береться судом до уваги, як належний доказ у справі, оскільки  у  вказаному висновку не вказано ні дати проведення аналізу, ні конкретизовано яке саме вугілля досліджувалось, і чи це було саме те вугілля, яке було поставлено відповідно до договору № 117/В від 12.04.2005р.

Крім того, відповідно до ст.681 ЦК України  до вимог у зв'язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до п.3 ст.267 ЦК України відповідачем по зустрічному позову заявлено суду клопотання  про застосування строку позовної давності.

Зважаючи на те, що позивач за зустрічним позовом отримав товар 19.04.2005р. та 25.04.2005р. , а зустрічний позов подано 01.11.2006р., то строк позовної давності минув.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати покладаються на відповідача по первісному позову.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 14, 261, 267, 509, 525, 526, 680, 681 ЦК України,  ст.ст. 265,  267 ГК України, ст.ст. 33, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України суд –

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задоволити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Світлана”, м.Львів, вул.Ак.Лазаренка, 3 (п/р 1457 в Львівському центральному відділенні Промінвестбанку, МФО 325633, ) на користь Державного підприємства “Львіввуглезбут”, м.Сокаль, вул.Б.Хмельницького, 26 (п/р 0135 в Червоноградській філії КБ “Приватбанк”, МФО 325882, ) 2423грн. 22коп. основного боргу, 102грн. 00коп. витрат по сплаті державного мита та 118грн.00коп. вартості фнформаційно-технічного забезпечення судового процесу. Наказ видати відповідно до вимог ст.116 ГПК України.

3. В задоволенні зустрічного позову відмовити.

Суддя