СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

14.07.2007

Справа №2-22/9076-2007

За позовом - ТОВ «Скінія Тур»,
м.Алушта, с.Кіпарисне.

До
відповідача   -  ТОВ «Полянка» , м.Алушта.

Про визнання  договору дійсним та визнання права власності
.

Суддя С.В.Яковлєв

представники:

Від
позивача   -  Комедова О.М.
- пред-к, дов. від 05.07.2007 р.

Від
відповідача   - Сокол С.В.  - пред-к, дов.від 12.03.2007 р.

Сутність спору : Позивач - ТОВ
«Скінія Тур» -  звернувся  до суду з позовною заявою,  в якій просив визнати дійсним  договір купівлі-продажу  майна від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., укладений з  ТОВ «Полянка» ( далі відповідач) , визнати за
ним право власності на придбане
відповідно до договору купівлі-продажу
від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. майно - навіс солярій ( споруда рекреаційного
призначення), розташоване  за адресою:
АРК, м.Алушта, вул. Набережна , між бунами 42 и 43.  Вимоги мотивовані тим, що вказане майно  було придбано позивачем  ІНФОРМАЦІЯ_2 р. на підставі договору
купівлі-продажу, але відповідач, не
зважаючи на досягнення згоди по всім умовам договору  та їх виконання ,   ухиляється від нотаріального посвідчення
зазначеного договору , що на думку першого перешкоджає в користуванні цим
майном, порушує його право власника.

Під час судового засідання,
яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_3 р. , представник позивача наполягав на задоволенні
позовних вимог.

Представник відповідача під
час удового засідання, яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_3р., надав відзив на позов, в
якому позовні вимоги визнав, підтвердив факт
звернення до нього позивача з вимогами здійснити нотаріальне посвідчення
договору купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Розглянувши матеріали справи ,
дослідивши представлені докази , вислухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами  ІНФОРМАЦІЯ_2 р. був укладений договір  купівлі-продажу, відповідно до умов
якого  позивач придбав  майно:
незавершений будівництвом  об'єкт
( споруда рекреаційного призначення) ,
який розташований  за адресою:
м.Алушта, вул. Набережна , між бунами 42 и 43 (далі об'єкт ) за ціною  151618 грн. (п.1.1). Право власності на
об'єкт  переходило до позивача  с моменту
здійснення ним оплати  за нього та
нотаріального посвідчення договору , для здійснення якого сторони  мали з'явитись  до приватного нотаріусу Алуштинського
нотаріального округу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. о 13 годині 30 хвилин (п.1.2).

Позивач мав перерахувати вартість
об'єкту на рахунок Держвної виконавчої служби
м.Алушта  в рахунок погашення
заборгованості  відповідача  перед ЧП «Ліва- дія Естейт» ( п. 3.3.).

У п. 2.2. договору визначено,
що  відповідач мав передати позивачу
об'єкт  не пізніше дня, наступного  за днем перерахування  коштів .

Сторони визначили, що  договір набирав сили з моменту його
підписання уповноваженими представниками сторін, та був укладений на термін до
ІНФОРМАЦІЯ_4 р. (п. 5.1, 5.2) .

У відповідності зі ст. 173
Господарського  кодексу України (далі ГК
України)  господарським визнається
зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання та іншими учасниками
відносин в сфері господарювання, в силу якого один суб'єкт зобов'язаний зробити
певну дію господарського чи управлінсько -господарського характеру  на користь іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від
виконання певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі і
кредитор) має право  вимагати від
зобов'язаної сторони  виконання її
обов'язку. Ст.  193 ГК України визначає,
що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, не допускається відмова від виконання  зобов'язань, крім випадків, передбачених
законом.

Відповідно до ст. 133 ГК України
основу правового режиму майна суб'єктів господарювання , на якій базується їх
господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права -
право господарського відання, право оперативного управління, а також право
оперативного використання майна.

У ст. 144 ГК України визначені
підстави виникнення майнових прав та обов'язків суб'єкта господарювання,  серед яких, зокрема, вказані  угоди, передбачені законом, а також угоди, не
передбачені законом, але таки, що йому не суперечать.

Згідно зі ст. 509 Цивільного
кодексу України (далі  ЦК України)
зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана
зробити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від
виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання  повинне виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимогам ЦК України (ст. 526 ЦК України).

Ст. 202 Цивільного кодексу України
(далі  ЦК України )встановлює, що
правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних
прав та обов'язків.

Зміст правочину  не може суперечить ЦК України,  іншим
актам цивільного законодавства ( ст.203 ЦК України).

Згідно зі ст. 209 ЦК України
правочин , який вчинений  у письмовій
формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом
або домовленістю сторін.

Ст. 316 ЦК  України
передбачає, що  правом власності є
право особи на річ (майно), яку воно здійснює
відповідно до закону  за власною
волею , незалежно від волі інших осіб.
Власникові належить  право
володіння, користування і розпорядження своїм майном (ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд ( ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 328 ЦК
України право власності набувається на підставах, що не заборонені  законом, зокрема із правочинів. Право
власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо  не випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена судом.

Власник  майна може пред'явити  позов про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється  або не визнається
іншою особою ( ст. 392 ЦК України).

За  договором купівлі-продажу  одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати  майно  у власність другій стороні , а покупець
приймає або   зобов'язується прийняти
майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Згідно зі ст. 220 ЦК
України,  якщо сторони, домовилися  щодо
усіх істотних умов договір, що підтверджується письмовими доказами, і
відбулось повне або часткове виконання
договору, але  одна з сторін  ухилилась
від його нотаріального посвідчення, суд може  визнати такий договір  дійсним. У цьому випадку наступне нотаріальне
посвідчення договору не вимагається.

Матеріали справи свідчать
про те, що сторони у договорі купівлі - продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. визначили
обов'язковість його нотаріального посвідчення .

Під час розгляду справи
представники сторін визначили факт відмови відповідача від нотаріального
посвідчення зазначеного правочину.

Крім того, позивачем
надані документи, яки свідчать про виконання з його боку  прийнятих на себе обов'язків, щодо сплати
вартості об'єкту , визначеної у п. 1.1. договору.

Позивачем  надана
копія реєстру  початкових  платіжних документів, яка свідчить про  перерахування на рахунок Державної виконавчої
служби  м.Алушта  151618 грн. вартості об'єкту , як це
визначене у п.3.3 договору  купівлі -
продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. Представник відповідача підтвердив факт сплати
позивачем вартості об'єкту .

У матеріалах справи є копія
акту приймання-передачі від ІНФОРМАЦІЯ_2 р., у якому зафіксований факт
отримання  об'єкту  позивачем.

За таких обставин, приймаючи
в уваги те, що  сторони  договору купівлі- продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.  домовились про всі його істотні умови,
передбачені діючим законодавством України, позивач виконав всі умови, які
передували нотаріальному посвідченню договору, а відповідач безпідставно
відмовився від нотаріального посвідчення вказаного правочину , суд, керуючись
ст. 220 ЦК України, вважає, що підлягає визнанню дійсним укладений між
сторонами договір купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Вивчивши відзив
відповідача,  вислухавши пояснення
представників сторін, приймаючи до уваги надання позивачем документів , які
свідчать про виконання з його боку умов договору купівлі-продажу від
ІНФОРМАЦІЯ_2 р.,  суд вважає , що у позивач
з ІНФОРМАЦІЯ_2 р. виникло право власності на
відчужуваний  за вказаним
договором об'єкт .

За таких підстав,  згідно зі ст. 328, 392 ЦК України підлягають
задоволенню позовні вимоги по визнанню за позивачем права власності на вказаний
об'єкт.

В ході судового засідання,
яке відбулось ІНФОРМАЦІЯ_3 р., за згодою
представників сторін  оголошено  вступну та резолютивну частини рішення.
Відповідно до ст. 84 ГПК України рішення оформлене і підписане 27.07. 2007
р.

Керуючись ст. ст.
49, 82 -85 ГПК  України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити .

2.          Визнати  дійсним
договір купівлі-продажу  від
ІНФОРМАЦІЯ_2 р., укладений  між
Товариством з обмеженою відповідальністю «Скінія ТУР»  (м.Алушта, с.Кипарісне, вул. Партизанська, 5,
ЕДРПОУ 33955325) та  Товариством з
обмеженою відповідальністю  «Полянка»

(м.Алушта, вул. Чатирдагська, 2 ,ЕДРПОУ 31309171).

3.          Визнати  за Товариством з обмеженою відповідальністю
«Скінія ТУР»

( м.Алушта, с.Кипарісне, вул.
Партизанська, 5, ЕДРПОУ 33955325) право власності на  придбане
відповідно до договору купівлі-продажу
від ІНФОРМАЦІЯ_2 р. у Товариства з обмеженою відповідальністю  «Полянка»

(м.Алушта, вул. Чатирдагська, 2
,ЕДРПОУ 31309171) майно - навіс солярій ( споруда рекреаційного призначення),
розташоване  за адресою: АРК, м.Алушта,
вул. Набережна , між бунами 42 и 43.

4.           Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю  «Полянка»

(м.Алушта, вул. Чатирдагська, 2 ,ЕДРПОУ
31309171, п/р 2001 в КРУ КБ «Приватбанк», МФО 384436 та інших
рахунків ) на  користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Скінія ТУР»
( м.Алушта, с.Кипарісне, вул. Партизанська, 5, ЕДРПОУ 33955325, п/р
2601 в Філії АБ «Південний» МФО 384522) 1601,18 грн. - держмита,   118 грн. - витрат на ведення процесу.

5.  Повернути
Товариству з обмеженою відповідальністю «Скінія ТУР»  (м.Алушта, с.Кипарісне, вул. Партизанська, 5,
ЕДРПОУ 33955325, п/р 2601 в Філії АБ «Південний» МФО 384522) з
Державного бюджету України зайво сплачене держмито у сумі 68,82 грн.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв
С.В.