КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2007                                                                                           № 3/305-30/287-35/73

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

За участю представників:

від позивача - Розумов А.В.

від відповідача - Мельник Є.М.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства завод "Арсенал"

на рішення Господарського суду м.Києва від 15.03.2007

у справі № 3/305-30/287-35/73

за позовом                               Державного підприємства завод "Арсенал"

до                                                   Державного підприемства "Вісник податкової служби"

про                                                  визнання недійсним договору оренди та виселення

ВСТАНОВИВ:

ДП завод «Арсенал» звернулося до суду з позовом, у якому просив:

-          визнати недійсним договір оренди № А/76-7-03 від 24.06.2003 р.

-          виселити ДП «Редакція журналу «Вісник податкової служби України» з  приміщення, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Аніщенка, 4.

Рішенням  Господарського суду м. Києва від 15.03.2007 р. в задоволенні позовних вимог ДП завод «Арсенал» відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ДП завод «Арсенал» звернувся  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення  скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на те, що відповідач займає жилі приміщення на першому поверсі гуртожитку ДП завод «Арсенал» та використо

вує їх не за призначенням.

Відповідач  просив суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів відзначає  наступне.

24.06.2003 р. між Державним підприємством завод "Арсенал" (орендодавець) та Державним підприємством "Редакція журналу "Вісник податкової служби України" (орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №А/76-7-03, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування державне нерухоме майно в будинку № 4 по вул. Аніщенка загальною площею 59,6 кв.м, що складається з кімнат першого поверху №№ 66, 69, 121 для використання під офіс.

Орендовані приміщення знаходяться в гуртожитку заводу "Арсенал".

Відповідно до п. 10.1 договору строк дії даного договору з 24.06.2003 р. по 24.06.2006 р.

07.07.2003 р. між сторонами було укладено додаткову угоду до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, №А/76-7-03 від 24.06.2003 р., відповідно до якої сторони продовжили строк дії даного договору до 24.06.2010 р.

Вважаючи, що використання жилих приміщень, які знаходяться в жилому будинку —гуртожитку заводу, під офіс порушують норми ст. 6 Житлового кодексу України (згідно з якими жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян) та права мешканців будинку, Державне підприємство завод "Арсенал" звернулося до суду з позовом про визнання договору оренди від 24.06.2003 №А-76-7-03 недійсним на підставі ст. 48 Ци вільного кодексу УРСР, ст. 6 Житлового кодексу України.

З огляду на те, що правовідносини між сторонами не припинялись, а продовжують існувати, суд вважає, що до спірних правовідносин застосовується Цивільний кодекс України.

Відповідно до ст. 6 Житлового кодексу України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

З матеріалів справи вбачається, що орендовані відповідачем приміщення передавались йому для використання під офіс, що було визначено в Договорі оренди №А/76-7-03 від 24.06.03р., відповідач використовує орендовані приміщення за призначенням, а саме під офіс філії Державного підприємства «Редакція журналу «Вісник податкової служби України», яка відповідно до положення про філію державного підприємства «Редакція журналу «Вісник податкової служби України» у м. Києві створена з метою здійснення масово-роз'яснювальної роботи з питань оподаткування, пропаганди податкового законодавства, підвищення правової культури населення, доведення платникам податків роз'яснень, коментарів тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, на підтвердження використання відповідачем орендованого приміщення не за призначенням, а саме для потреб промислового характеру.

Згідно технічного паспорту на будинок №4 по вул. Аніщенка та технічною характеристикою, на вказаний будинок, загальна площа будинку становить 3079 м.кв. із них житлова площа складає 1674 м.кв., площа нежитлових приміщень становить 1405 м.кв.

З наданого позивачем технічного паспорту неможливо дійти висновку, які конкретно приміщення (кімнати) відносяться до жилих, а які до нежилих, оскільки в даному паспорті вказані загальні площі.

Посилання позивача на копію експлікації внутрішніх площ до плану жилого будинку №4 літ. А, по вул. Аніщенка, як на підтвердження факту належності вказаних приміщень до житлового фонду, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки остання надана станом на 01.04.1986р.

Щодо матеріалів інвентаризаційної справи Київського міського бюро технічної інвентаризації будинку №4 по вул. Аніщенка, копії яких містяться в матеріалах справи, слід зазначити наступне.

В журналі підрахунку площі житлового будинку з нежитловим (вбудованим) приміщенням станом на 31.12.2005р. вказано, що до групи приміщень першого поверху, включені до площ нежитлових приміщень, проте в примітці вказано, що розпорядження про переведення житлового фонду в нежитловий в БТІ не подано, проте з вказаних документів неможливо дійти висновку, що дана примітка стосується саме приміщень, що орендуються відповідачем.

В матеріалах справи міститься лист головного лікаря санітарно-епідеміологічної станції Печерського району м. Києва від 20.11.1995р. № 1528 в якому зазначено, що приміщення в гуртожитку по вул. Аніщенка, 4 непридатне для проживання людей, крім того, наявне спільне рішення адміністрації та профкому ДП завод «Арсенал» «Про перевід жилих приміщень 1-го поверху гуртожитків по вул. Анищенка, 4 та Івана Кудрі, 34 в нежилі».

Отже, зі змісту вказаних документів вбачається, що позивач здійснював відповідні заходи по переведенню жилих приміщень 1-го поверху гуртожитків по вул. Анищенка, 4 та Івана Кудрі, 34 в нежилі.

Крім того, згідно розрахунку плати за перший місяць оренди державного нерухомого майна, що знаходиться на балансі Державного підприємства Завод «Арсенал», погоджено начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву В.Ф. Збуржинським, та який є додатком до спірного договору оренди, вбачається, що об'єктом оренди є нежитлове приміщення.

Укладаючи спірну угоду, позивач, як балансоутримувач був обізнаний, щодо статусу приміщення, що надавалось в оренду відповідачеві, крім того, надання в оренду приміщення юридичній особі, для використання під офіс, було здійснено за погодженням власника Фонду державного майна України по місту Києву.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не було надано належних доказів, які підтверджують, що спірні приміщення відносяться до житлового фонду, та придатні для проживання співробітників Державного підприємства завод «Арсенал».

За таких обставин посилання апелянта на те, що умови договору не відповідають  вимогами чинного законодавства України є необґрунтованими, підстави для визнання спірного договору недійсним відсутні, а тому в позові Державного підприємства завод «Арсенал» належить відмовити.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 15.03.2007 року у справі № 3/305-30/287-35/73 прийнято з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, які мають значення для вирішення даного спору.

У зв`язку з цим підстав для скасування прийнятого рішення Київський апеляційний господарський суд не вбачає, а отже апеляційна скарга Державного підприємства завод «Арсенал»  підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 15.03.2007 року у справі № 3/305-30/287-35/73 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства завод «Арсенал»- без задоволення.

Головуючий суддя

Судді

11.09.07 (відправлено)