СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

24 вересня 2007 року
Справа № 2-27/6650-2007А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Дугаренко О.В.,

суддів                                                                      Градової О.Г.,

Горошко Н.П.,

секретар судового засідання                                        Фоменко В.М.

за участю представників сторін:

позивача: Кройтор І.В., дов. б/н від 20.09.07,

відповідача: Бісикало Т.А., дов. № 4574/5 від 06.10.06,

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) від 20 червня 2007 року по справі № 2-27/6650-2007А

за позовом           Державного підприємства "Радгосп-завод "Малоріченський" (вул. Садова,Малоріченське, м. Алушта,98520)

до           Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим (вул. Леніна 22-а,Алушта,98500)

про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 20 червня 2007 року у справі № 2-27/6650-2007А позов Державного підприємства "Малоріченське" до Державної податкової інспекції в місті Алушта Автономної Республіки Крим про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення  відповідача № /0 від 03 травня 2007 року, яким позивачу було визначено податкове зобов'язання у вигляді 353280 грн. - частина прибутку, що складається з 283650 грн. основного платежу та 69630 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з постановою суду, відповідача 02 липня 2007 року подав заяву про апеляційне оскарження. Апеляційну скаргу відповідач подав 25 липня 2007 року.

У судовому засіданні, призначеному на 24 вересня 2007 року, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, представник відповідача просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав, викладених в ній.

У судовому засіданні, у зв’язку з відрядженням суддю Волкова К.В.  було замінено на суддю Горошко Н.П. на підставі розпорядження керівництва суду.

Судова колегія, розглянувши справу в межах апеляційної скарги відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Працівниками відповідача в період з 15 березня  2007 року по 12 квітня 2007 року було проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства позивачем за період з 01 квітня 2005 року по 31 грудня 2006 року.

Результати перевірки були оформлені відповідним актом перевірки № 492/23/00412719 від 19 квітня 2007 року.

В ході перевірки в частині питання відрахування у спеціальний фонд Державного бюджету України частини прибутку (доходу) державними не корпоратизованими та корпоратизованими казенними підприємствами та їх об'єднаннями за 2005 і 2006 роки встановлено, що згідно звітам про фінансові результати за вищевказаний період чистий прибуток (рядок 220) позивача склав:

-             за 2005 р. - 123.0 тис. грн..;

-             за 2006 р. - 1768, 0 тис. грн..

Перевіркою була донарахована частина прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету України;

-          за 2005 р.- 123.0 тис. грн.. х 15%= 18,45 тис. грн..

-          за 2006 р. - 1768.0 тис. грн.. х 15% = 265,2 тис. гри..

Отже, відповідач дійшов висновку, що у порушення статті 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2005 рік», Постанови КМУ від 15 січня 2005 року №50 «Про затвердження Порядку і нормативів відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) за результатами фінансово - господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році»,  статті  67 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік»,  Постанови КМУ від 17 травня 2006 року №678 «Питання відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини податку (доходу) за результатами фінансово - господарської діяльності у 2005 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2006 році»та підпункту  7.8.2 пункту  7.8 статті  7 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», позивач не перерахував та не сплатив у встановлений законодавством України термін частину прибутку (доходу) до загального фонду Державного бюджету України за результатами фінансово - господарської діяльності за період з 01 квітня 2005 року по 31 грудня  2006 року в сумі 283,65 тис. грн..

На підставі вказаного акту перевірки, відповідачем по справі було прийняте  податкове повідомлення - рішення №/0 від 03 травня 2007 року,  яким державному підприємству "Радгосп - завод "Малоріченське" визначено податкове зобов’язання у вигляді 353280 грн. - частини прибутку, що складається з 283650 грн. основного платежу і 69630 грн. штрафних санкцій.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм матеріального ат процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню на підлягає, з наступних підстав.

Державне підприємство «Малоріченське»було створено, як державне підприємство „Радгосп - завод «Малоріченське». Відповідно до наказу Міністерства аграрної політики України від 26 грудня 2005 року  №747 «Про перейменування державних підприємств»державне підприємство «Радгосп - завод «Малоріченський»перейменовано в державне підприємство «Малоріченське». Державне підприємство «Малоріченське»є правонаступником майнових прав і обов'язків державного підприємства «Радгосп - завод «Мапоріченський». Державне підприємство «Малоріченське»  засноване на державній власності та підпорядковане Міністерству аграрної політики України.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач є сільськогосподарським товаровиробником і є платником фіксованого сільськогосподарського податку.

Відповідно до пункту  3. 1 Статуту позивач є державним комерційним підприємством. Згідно з пунктом  4.2 Статуту позивача виробничі і невиробничі фонди, а також інші цінності, вартість яких відображена в самостійному балансі підприємства, становлять майно підприємства, яке є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Статтею  65 Закону України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” встановлено, що господарські організації: державні, казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства, а також акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства сплачують до загального фонду Державного бюджету України частину прибутку (доходу). Норматив та порядок обчислення вказаної частини прибутку (доходу) встановлено Кабінетом Міністрів України, згідно до Постанови від 15 січня 2005 року №50 „Про затвердження Порядку і нормативів відрахування господарськими організаціями до загального фонду Державного бюджету України частини прибутку (доходу) за результатами фінансово - господарської діяльності у 2004 році та щоквартальної фінансово-господарської діяльності у 2005 році”.

Відповідно до пункту  2 вищевказаної  Постанови КМУ відрахування частини прибутку (доходу) провадяться державними, у тому числі казенними, підприємствами та їх об'єднаннями у розмірі 15% чистого прибутку (доходу) розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Статтею  67 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік»визначено, що господарські організації: державні, в тому числі казенні підприємства та їх об'єднання і дочірні підприємства, а також акціонерні, холдингові компанії та інші суб'єкти господарювання, у статутному фонді яких державі належать частки (акції, паї), та їх дочірні підприємства сплачують до Державного бюджету України частину прибутку (доходу). Норматив та порядок обчислення вказаної частини прибутку (доходу) встановлено Кабінетом Міністрів України, згідно до Постанови від 17 травня 2006 року №678 «Питання відрахування господарськими організаціями до загальною фонду Державного бюджету України частини податку (доходу) за результатами фінансово - господарської діяльності у 2005 році га щоквартальної фінансово - господарської діяльності у 2006 році».

Пунктом 2 вищевказаної Постанови КМУ відрахування частини прибутку (доходу) здійснюється державними сільськогосподарськими підприємствами - у розмірі 15 відсотків чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

В Статуті позивача по справі закріплено, що дане  підприємство створене з метою виробництва, переробки, реалізації, закупівлі та збереження сільськогосподарської продукції і сировини та є платником фіксованого сільськогосподарського податку.

В частині 2 статті 1 Закону України ”Про фіксований  сільськогосподарський податок” фіксований сільськогосподарський податок - це податок,  який не   змінюється протягом   визначеного цим Законом терміну  і справляється з одиниці земельної площі. Частина  1   статті   9     Закону України  „Про  фіксований сільськогосподарський податок” встановлює  строк її  дії до 31 грудня 2009 року. Пунктом 1 частини 3 статті 1 Закону України „Про фіксований сільськогосподарський    податок”, встановлено, що     фіксований     сільськогосподарський податок сплачується в рахунок певних податків і зборів (обов'язкових платежів); у тому числі   податку на прибуток підприємств.

Пунктом 3 частини 1 статті 14 Закону України „Про систему оподаткування”  по 01 січня 2003 року до загальнообов'язкових податків і зборів (обов'язкових платежів) відноситься податок на прибуток підприємств.

24 грудня 2002 року до пункту  3 частини  1 статті  14 Закону України „Про систему оподаткування” було внесено зміни і даний пункт було викладено у наступній  редакції: податок на прибуток підприємств, у тому числі дивіденди, що сплачуються до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що дивіденди, які повинні сплачуватися до бюджету державними некорпоратизованими, казенними або комунальними підприємствами входять до складу податку на прибуток.

Таким чином, платники фіксованого сільськогосподарського  податку, які в складі фіксованого сільськогосподарського податку, сплачують податок на прибуток, не повинні сплачувати ще одну із складових вищевказаного податку –дивіденди.

Згідно до преамбули Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" дію Закону зупинено для сільськогосподарських товаровиробників-платників фіксованого сільськогосподарського податку з питань оподаткування, за винятком пунктів 7.7, 7.8 і 3.1, і 13.2, 13.6, 13.7 та 13.8.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наслідків зміни норм податкового законодавства нормами законів про Державний бюджет.

Відповідно до пункту 20 статті 2 Бюджетного кодексу України закон про Державний бюджет України –це закон, який затверджує повноваження органам державної влади здійснювати виконання Державного бюджету України протягом бюджетного періоду.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 92 Конституції винятково законами України встановлюється система оподаткування, податки та збори. Тоді як норми Конституції України є нормами прямої дії.

Принципи побудови системи оподаткування в Україні, податки і збори (обов’язкові платежі) до бюджетів та державних цільових фондів визначено Законом України „Про систему оподаткування”.

Відповідач по справі на підтвердження своїх доводів посилається на відповідні статті Законів України на 2005 та 2006 року. Проте, вказані Закони України на є законами про оподаткування, а лише визначають порядок виконання державного бюджету України протягом певного бюджетного періоду. Лише у тому випадку, коли після прийняття  вказаних законів про державний бюджет України на певний рік були б внесені у виконання його положень відповідні зміни до законів України про оподаткування, відповідач по справі міг би обґрунтовано посилатися на положення цих законів.

Таким чином, колегія суддів прийшла висновку, що постанову суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог податкового законодавства, а тому підстав, для її зміни або скасування відсутні, відтак, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 24, 195, 198, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Алушті Автономної Республіки Крим залишити без задоволення.

Постанову господарського суду від 20 червня 2007 року у справі № 2-27/6650-2007А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя                                        О.В. Дугаренко

Судді                                                                      О.Г. Градова

Н.П. Горошко