ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2007 р.
№ 28/67-07-1213

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу
ТОВ "МПБ-Технопарк"

на
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р.

у справі
№ 28/67-07-1213 господарського суду Одеської області

за позовом
ТОВ "МПБ-Технопарк"

до
Державного підприємства Міністерства оборони України "Південь"

за участю
Військової прокуратури Південного регіону України

про
визнання інвестиційного договору дійсним та зобов'язання виконати умови договору

За участю представників сторін:

позивач –Матвєєв Д.П. директор,

відповідач – Марочкін В.О. дов. № 135 від 23.04.2007 р.

прокуратури –Гончаренко А.О. посвідчення № 222,

Спорий І.Г. посвідчення № 4

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.02.2007 р. (суддя  - Гуляк Г.І.) позов задоволено повністю. Визнано інвестиційний договір від 20.09.2006 року № И/29/А укладений між ТОВ "МПБ-Технопарк" та Державним підприємством Міністерства оборони України "Південь" дійсним та укладеним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Зобов’язано Державне підприємство Міністерства оборони України "Південь" виконати в натурі зобов'язання за інвестиційним договором від 20.09.2006 р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 р . (судді –Єрмілов Г.А., Воронюк О.Л., Лашин В.В.) рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2007 р. скасовано. В позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції, ТОВ "МПБ-Технопарк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та залишити рішення першої інстанції без змін, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г.М. з відпустки, справа №   28/67-07-1213 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й., у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г.М.

Відзиву від відповідача не надходило.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2006 року між ТОВ "МПБ –Технопарк" ("Інвестор") та  ДП "Південь" ("Підприємство") укладено інвестиційний договір № И/29/А, відповідно до якого, Інвестор надає відповідачу фінансові ресурси для загальних, спільних дій на проведення будівництва на двох земельних ділянках, які заходяться в користуванні Підприємства у відповідності до Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, який видано ДП "Південь" Авангардівською сільською радою Овідіопольського району Одеської області від 21.07.2003 року, та зареєстрованого у книзі записів актів на право землекористування за №Р-61-18 на підставі рішення сесії сільської ради від 10.06.2003 року № 185. Інвестиційна діяльність передбачає будівництво об’єктів  нерухомого  майна, а саме: складсько-торгівельних приміщень першої черги у кількості 40 складсько-торгівельних приміщень площею 141,1 кв. м. кожне, загальною площею 5644 кв.м.  на земельній ділянці 0,67 га. у відповідності із генпланом земельної ділянки (Об’єкт № 1), та другої черги у кількості 76 торгівельно-складських приміщень площею 48 кв.м. кожне, загальною площею, 3648 кв. м. розташованих на земельній ділянці 0,3 га. відповідно до генплану земельної ділянки (Об’єкт № 2), поіменний перелік яких зазначено в Додатку № 1 до договору, а також інженерних споруд та інфраструктури під зазначеними об’єктами розташованими за адресою: Одеська область, Овідіопольській район, п.м.т. Авангард, вул. Базова, 21.

Також відповідно до п 2.1.12 інвестиційного договору, після проведення добудови об’єктів № 1, № 2, за кошти інвестора та введення їх в експлуатацію ДП "Південь" зобов’язане передати об’єкти нерухомості  у власність ТОВ "МПБ –Технопарк".

ДП "Південь" листом від 18.12.2006 р. № 705 на адресу ТОВ "МПБ-Технопарк", відповідно до вказівок Департаменту економічної та господарської діяльності Міністерства Оборони України від 15.12.2006 р. № 225П/55598, попередило позивача про призупинення будівництва об’єкту та дії інвестиційного договору, укладеного між  ТОВ "МПБ –Технопарк" та ДП "Південь" від 20.09.2006 р. № И/29А до узгодження його умов з Міністерством Оборони України.

Приймаючи рішення місцевий господарський суд виходив з того, що ДП "Південь", в порушення норм ст.ст. 526, 610  ЦК України, призупинив будівництво об’єктів інвестування і дію інвестиційного договору від 20.09.2006 р. до узгодження  його  умов з Міністерством Оборони України, оскільки, відповідно до ст.75 ГК України, ст. 9 Закону України "Про інвестиційну діяльність", п.п. 2.2, 3.6, 6.4, 6.5 Статуту ДП "Південь", узгодження умов інвестиційної угоди з органом управління майном державного підприємства не потрібно.

В порушення ст. ст. 43, 47, 43 ГПК України, приймаючи рішення місцевий господарський суд не забезпечив всебічний та повний розгляд обставин справи.

Разом з цим, приймаючи постанову апеляційний господарський суд підставно зазначив, що укладений 20.09.2006 р. інвестиційний договір № И/29/А суперечить вимогам земельного законодавства та суттєво порушує інтереси держави.

Згідно ст. 92 Земельного кодексу України, права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

Право постійного користування земельною ділянкою —це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності.

Наказом Міністра оборони України від 15.07.1998 року № 286 створено державне підприємство Міністерства оборони України "Південь". На підставі наказу Міністра оборони України від 24.11.1998 року № 421 ДП "Південь" наділено основними фондами, у тому числі майданчиком для зберігання техніки військового містечка № 7 колишньої військової частини А4139, розташованим на земельні ділянці площею 6,5 га, який прийнято на баланс підприємства відповідно до акту прийому-передачі від 26.12.1998 р.

Рішенням Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області від 10.06.2003 року № 185 із земель постійного користування квартирно-експлуатаційної частини Херсонського району земельна ділянка площею 6,5 га надана в постійне користування ДП "Південь" для розміщення складсько-торгівельного комплексу. На підставі даного рішення відповідачу видано державний акт серії І-ОД № 004805 на право постійного користування земельною ділянкою.

Враховуючи, що ДП "Південь" має право постійного користування земельною ділянкою, воно не може, у будь - який спосіб, розпоряджатись землями державної власності за власним розсудом (відчужувати, передавати право користування землею іншим особам, здавати її в оренду та інше).

Держава реалізує право власності на землю через відповідні органи державної влади.

Відповідно до статті 77 Земельного кодексу України, землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати у державній та комунальній власності. Порядок використання земель оборони встановлюється законом. Аналогічне визначення земель оборони міститься у статті 1 Закону України "Про використання земель оборони".

За цих обставин суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в договорі № И/29А визначені права й обов'язки сторін стосовно будівництва об'єктів на земельній ділянці всупереч установленому законом спеціальному правовому режиму земель, які обслуговують потреби оборони.

Слід зазначити, що суд першої інстанцій фактично ухилився від правової оцінки зазначених обставин які мають значення для справи.

Згідно ст. 95 ЗК України, ДП "Південь", як землекористувач, не наділено правом передачі земельної ділянки для користування іншим суб'єктам.

Пунктом 39 "Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями", затвердженого наказом Міністра оборони України від 22.12.1997 року № 483, передбачено, що передача земель оборони у тимчасове користування відбувається лише за погодженням службових осіб Міністерства оборони України.

За таких обставин, дії ДП "Південь" щодо призупинення дії цього договору до отримання узгодження його умов з Міністерством оборони України є законними та правомірними.

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суд в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним  чином  проаналізував відносини сторін.

Суд апеляційної інстанції також відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МПБ-Технопарк" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 року у справі № 28/67-07-1213 Господарського суду Одеської області залишити без змін.

Поновити виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2007 року у справі № 28/67-07-1213.

Головуючий    суддя                                                                   Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський А.Г.

Фролова Г.М.