ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.01.07                                                                                       Справа №26/331/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Акімовій Т.М.

За участю представників:

позивача: Сухомлин А.А. довіреність № 01-04 від 09.01.2007р., юрисконсульт;

відповідача: не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Метпром-компані” м. Запоріжжя

на рішення господарського суду  Запорізької області  від 08.11.2006р. по справі №26/331/06

за позовом: Акціонерного товариства відкритого типу “Рівневтормет” м. Рівне

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Метпром-компані” м. Запоріжжя

про стягнення суми

встановив:

Рішенням  господарського суду Запорізької області від 08.11.2006р. у справі №26/331/06 (суддя Зубкова Т.П.) позовні вимоги Акціонерного товариства відкритого типу “Рівневтормет” м. Рівне задоволені в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Метпром-компані” м. Запоріжжя на користь позивача 11042грн.01коп. основного боргу, 110грн.42коп.- витрат на державне мито і 118 грн.00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно усній домовленості сторін позивач 28 лютого 2006р. по видатковій накладній № 133 через представника по довіреності серії ЯЕЯ №071613 від 27.02.2006р. поставив відповідачу брухт нержавіючої сталі на загальну суму 26602грн.01коп.

Виставлені позивачем рахунки на сплату поставленого товару відповідач здійснив частково в сумі 15560грн.Надані до суду документи в сукупності суд оцінив як наявність між сторонами господарських відносин, що породили взаємні обов’язки.

Посилаючись на ст.ст.193,202,207 Господарського кодексу України, ст.530 Цивільного кодексу України суд визнав законними та обґрунтованими вимоги позивача в частині 11042грн.01коп. основного боргу, 110грн.42коп. держмита і 118грн.00коп. – витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та присудив їх до стягнення.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Товариство з обмеженою відповідальністю “Метпром-компані” м. Запоріжжя  звернулось з апеляційною скаргою.

Заявник вважає, що рішення суду було прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв’язку з чим є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Зокрема зазначає, що позивачем та судом не вірно кваліфіковано правовідношення сторін як усну угоду. Такі твердження суду та позивача не відповідають дійсності, оскільки 09.09.2005р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №79 на поставку брухту та відходів нержавіючої сталі. Згідно додатковій угоді №1 від 31.12.2005р. договір пролонговано до 31.12.2006р. Таким чином, вказує відповідач поставка продукції по накладній № 133 від 28.02.2006р. здійснювалась позивачем в рамках договору №79 від 09.09.2005р., пунктами 1.1 і 3.1 якого передбачено, що якість продукції повинна відповідати ДСТУ 4121-2002. Проте, поставлена за накладною №133 від 28.02.2006р.у певній частині продукція не відповідала зазначеному ДСТУ, в зв’язку з чим була повернута відповідачу підприємством, на яке вона була поставлена відповідачем по справі. На звернення відповідача забрати зазначену продукцію, позивач відмовився її прийняти без якихось обґрунтувань. Приймаючи рішення про задоволення позову господарський суд на думку заявника апеляційної скарги порушив вимоги ст.ст. 673 та 678 Цивільного кодексу України.

За вказаних обставин просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 08.11.2006р. по справі № 26/331/06 та прийняти нове яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга ТОВ “Метпром-компані” м. Запоріжжя прийнята до розгляду та призначена слуханням на 25.01.2007р.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду від 25.01.2007р. за № 151 розгляд справи передано колегії суддів у складі: головуючий – Коробка Н.Д. (доповідач), суддів : Кагітіна Л.П., Юхименко О.В.

В судове засідання представник заявника не з’явився незважаючи на те, що про день та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином –завчасно направленою на його адресу ухвалою суду апеляційної інстанції.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу та його представник в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечує, рішення господарського суду вважає таким, що прийняте при повному з’ясуванні фактичних обставин справи з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

За його згодою  засідання суду апеляційної інстанції закінчено 25.01.2007р. оголошенням вступної та резолютивної частин постанови.

Відповідно до ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення  в апеляційному порядку, користується правами наданими суду  першої інстанції.

Згідно зі ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи  апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів не знаходить підстав передбачених ст.104 ГПК України для зміни чи скасування судового акту , виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Статтею 11ЦК України передбачено, що цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав або обов’язків.

28.02.2006р. Акціонерне товариство відкритого типу “Рівневтормет” відпустило ТОВ “Метпром-компані” м. Запоріжжя по накладній № 133 через представника за довіреністю ЯЕЯ №071613 від 27.02.2006р. Кравченко С.Б. брухт та відходи нержавіючої сталі на суму 26602грн.01коп.Вартість отриманого товару відповідач сплатив частково, заборгованість складає 11042грн.01коп.

Наведені дії свідчать про виникнення між сторонами відносин, пов’язаних із передачею позивачем м/брухту по накладній, в якій зазначена його ціна. Факт отримання матеріальних цінностей за зазначеною накладною відповідач не спростовує .

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки, відповідач не довів наявність між сторонами письмового договору від 09.09.2005р. за №79 та одержання товару на виконання його умов, як не довів і безоплатну передачу товару позивачем, дії сторін слід розуміти як платну передачу м/ брухту і виникнення у відповідача обов’язку оплатити м/брухт за ціною , зазначеною в накладній.

Таким чином, форма угоди, обрана сторонами, шляхом визначення у накладній і довіреності найменування, кількості і вартості товару апеляційний господарський суд визначає дії сторін як угоду із зобов’язанням сторін передати продукцію позивачем та сплату цієї продукції відповідачем, що не суперечить ст.ст. 11,202,207 ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виставлені на оплату товару рахунки №23 від 20.01.20006р. та № 28від 28.02.2006р. відповідач не сплатив.

Встановивши обставини передачі товару на загальну суму 2602грн.01коп. за накладною №133 від 28.02.2006р., від позивача відповідачу та дослідивши на їх підтвердження докази господарський суд дійшов вірного висновку про наявність заборгованості відповідача в сумі 11042грн.01коп.

Зобов’язання згідно ст.193  Господарського кодексу України , ст.526 Цивільного кодексу України мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог, щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Всупереч вимогам ст.33 ГПК України, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень відповідач не надав суду доказів в підтвердження доводів апеляційної скарги. Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.101, п.1.ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Метпром-компані” м. Запоріжжя  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від  08.11.2006р. у справі №26/331/06 – залишити без змін.

Постанова оформлена і підписана відповідно до ст.84 ГПК України 26.01.2007р.