ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 77-44-62
ПОСТАНОВА

"25" вересня 2007 р.
Справа № 4/37а

За позовом: Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області
15000, смт. Ріпки, вул. Попудренка, 8

До: Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1   АДРЕСА_1

Про стягнення 170,00 грн.
фінансових санкцій

Суддя   М.Г. Тимченко

Секретар   К.М.Куриленко

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН:

Від Позивача:
Тужик А.В. -начальник відділу, дов. від 24.09.07 р. № 2154/06.

Від Відповідача: не
з”явився.

СУТЬ
СПОРУ :

Управлінням Пенсійного фонду
України в Ріпкинському районі подано позов до суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1про стягнення 170,00 грн. фінансових
санкцій.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позовній заяві.

В позовній заяві позивач
посилається, зокрема, на те, що відповідач має заборгованість зі сплати
фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків в сумі 170,00
грн., яка ним не сплачена.

Відповідач письмових заперечень
проти позову не надав, в судове засідання не з'явився. Оскільки відповідач
повідомлявся належним чином про дату, час і місце судового розгляду, що
підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення НОМЕР_1,
неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1  зареєстрована в
Управлінні Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі як платник страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відповідно до ст.
14 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від
09.07.03 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Станом на 25.07.07 р. сума
несплачених відповідачем фінансових санкцій становить 170,00 грн. Вказана сума
заборгованості виникла на підставі рішення позивача НОМЕР_2 про застосування
фінансових санкцій за неподання розрахунку сум страхових внесків на обов'язкове
державне пенсійне страхування за 2006 р. у строки визначені законодавством,
яким відповідно до п. 5  ч. 9 ст. 106
Закону № 1058 до відповідача були застосовані фінансові санкції в сумі 170,00
грн.

Вказане рішення відповідачем
отримане 20.04.07 р., у встановлені законом строки оскаржено не було, недійсним
в судовому порядку не визнавалось.

З 1 січня 2004 р. набрав чинності
Закон України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від
09.07.03 року № 1058-IV. Порядок стягнення заборгованості за страховими
внесками визначається виключно Законом № 1058 і поширюється на суми боргу по
страхових внесках, який виник як до, так і після 1 січня 2004 р.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1058
встановлено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; дія інших
нормативно -правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках,
передбачених цим Законом, або в частині, що йому не суперечить.

Згідно зі ст. 1 Закону № 1058
страхові внески -це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на
обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із  законодавством, що діяло раніше; кошти,
сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне  страхування
відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 15
Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є
страхувальники, зазначені в ст. 14 цього Закону, і застраховані особи,
зазначені в ч.1 ст. 12 цього Закону. Страхувальники набувають статусу платників
страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного
фонду, а особи, визначені ч. 1 ст.12 цього Закону, - з дня набрання чинності
договором про їх добровільну участь.

Ст. 14 Закону № 1058 визначено коло
страхувальників, зокрема якими, відповідно до п. 3 ст. 11, п. 5 ч. 1 ст. 14
цього Закону є фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому
числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний  податок, фіксований сільськогосподарський
податок, придбали спеціальний  торговий
патент),  та члени сімей зазначених
фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно ст. 17 Закону № 1058
страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові внески, подавати звітність територіальним
органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими
Пенсійним фондом.

Порядок нарахування та сплати
страхових внесків визначено Інструкцією про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.03 р. № 21-1 (далі
-Інструкція).

Відповідно до п.11.12 Інструкції за
підсумками року платники, зазначені в підпункті 2.1.3 (крім тих, які обрали
особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний  податок)) пункту 2.1 цієї Інструкції, надають
органу Пенсійного фонду  за  місцем
проживання  розрахунки сум
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за
звітний рік до 1 квітня наступного за звітним роком за формою згідно з додатком
25 цієї Інструкції.

Відповідач вказаний обов'язок
належним чином не виконує.

Виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників фінансові санкції за неподання, несвоєчасне
подання, подання не за встановленою формою або подання  недостовірних відомостей, що використовуються
в системі персоніфікованого обліку та іншої звітності, передбаченої
законодавством, до територіальних органів Пенсійного фонду  накладається штраф у розмірі 10 відсотків
суми страхових внесків, які були сплачені або
підлягали сплаті за відповідний звітний період, за кожний повний або
неповний місяць затримки подання відомостей, звітності, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а в разі повторного протягом року
такого порушення - у розмірі 20 відсотків зазначених сум та не менше 20 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (п. 5 ч.9 ст.106 Закону № 1058).

Згідно ч. 13 ст. 106 Закону № 1058
про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев'ятою і
десятою цієї статті, посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в
порядку,  встановленому правлінням
Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх
винесення надсилаються страхувальнику.

Суми пені та штрафів, передбачених
частинами 9 і 10 цієї статті, підлягають сплаті страхувальником протягом десяти
робочих днів з дня одержання відповідного рішення. При цьому в цей же строк
страхувальник має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного
фонду або в судовому порядку з одночасним обов'язковим письмовим повідомленням
про це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це
рішення.

Оскільки рішення про застосування
фінансових санкцій відповідачем не оскаржувалось, сума фінансових санкцій
вважається узгодженою.

Відповідно до ч. 14 ст. 106 Закону
№ 1058 рішення органу Пенсійного фонду про нарахування пені або накладення
штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим
документом.

У разі якщо страхувальник отримав
рішення про нарахування пені та накладення
штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, і не
сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом десяти робочих днів,
а також не оскаржили це рішення чи не повідомили у цей строк відповідний
виконавчий орган Пенсійного фонду про його оскарження, воно підлягає
примусовому виконанню.

Позивачем була направлена
відповідачу вимога НОМЕР_3 про сплату
340,00 грн. боргу, яка отримана відповідачем 06.07.07 р.

Відповідно до абз. 8 ч. 3 ст. ст.
106 Закону № 1058 у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального
органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом  десяти
робочих  днів  після
її  отримання  не
сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією,  включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним
органом  Пенсійного фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а
також у  разі якщо страхувальник  узгодив вимогу,  але не сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган
Пенсійного фонду  звертається в
установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до
відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках
орган Пенсійного фонду  також  має
право  звернутися  до суду чи господарського суду з позовом про
стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про
стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи
досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Оскільки вимога про сплату боргу відповідачем
не оскаржувалась, вона вважається узгодженою. На день прийняття рішення борг в
сумі 170,00 грн. СПД -фізичною особою ОСОБА_1 добровільно не сплачений.

Відповідно до п. 5 Положення „Про
Пенсійний фонд України”, затвердженого Указом Президента України від 01.03.01р.
№ 121/2001, Пенсійний фонд має право стягувати з платників страхових внесків
несплачені суми страхових внесків, застосовувати фінансові санкції, передбачені
законом.

Строк  давності щодо стягнення недоїмки, пені та
штрафів не застосовується (ч. 15 ст. 106 Закону № 1058).

Враховуючи наведене вище, суд
доходить висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і  підлягають задоволенню. Оскільки позовні
вимоги підтверджені належними і допустимими

доказами, суд вважає за можливе прийняти
рішення по справі без участі в судовому засіданні відповідача.

Представник позивача проти
прийняття рішення по справі без участі відповідача не заперечує.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1, р/р відсутні,
ідн. номер НОМЕР_4) на користь Управління Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської області (15000, смт. Ріпки, вул. Попудренка,
8,  р/р 216 в Ріпкинському
відділенні ВАТ „Державний ощадний банк України”, МФО 343165, код 14249938)  170,00 грн. фінансових санкцій.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим
Кодексом,  постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження постанови
спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду
через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному
обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
М.Г.Тимченко