ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2007 р.
№ 7/445

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Овечкіна В.Е.,

суддів :
Чернова Є.В., Цвігун В.Л.,

за участю представників:

позивача
- Петренко Ю.О.,

відповідачів
- Рибак В.В., Сідякін В.О.,

розглянувши у відкритому  судовому засіданні
касаційну скаргу

ТОВ “АПК “Нива України”

на  постанову
від 18.12.2006 Київського апеляційного господарського суду

у справі
№7/445

за позовом
ТОВ “АПК “Нива України”

до
1.Гатненської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області;
2.Київської обласної ради

про
стягнення 62888,57 грн. збитків та зобов’язання другого відповідача вчинити певні дії

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 30 січня до 21 лютого 2007 року

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.Києва від 14.09.2006 (суддя Якименко М.М.) позов задоволено частково –на підставі ст.ст.526, 610 ЦК України та ст.224 ГК України стягнуто з Гатненської сільської ради 62888,57 грн. збитків, понесених позивачем внаслідок невиконання першим відповідачем (замовником) зобов’язань по оплаті виконаних робіт за договором підряду від 12.07.2004. В частині позовних вимог до другого відповідача відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 (судді: Коваленко В.М., Вербицька О.В., Пантелієнко В.О.) рішення скасовано, в позові відмовлено у зв’язку з необгрунтованістю позовних вимог.

ТОВ “АПК “Нива України” в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, рішення залишити без змін,  посилаючись на те, що перший відповідач не заперечував проти фактів виконання робіт по договору підряду, їх прийняття та неоплати. Скаржник вважає, що постанова суперечить ст.ст.526, 610, 837 Цивільного кодексу України, ст.224 Господарського кодексу України, ст.ст.101, 104 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, перевіривши фактичні обставини справи на предмет правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова та рішення від 14.09.2006 –скасуванню з передачею справи на новий розгляд за встановленою територіальною підсудністю до господарського суду Київської області з наступних підстав.

Скасовуючи первісне рішення та приймаючи нове рішення про відмову в позові апеляційний господарський суд виходив з того, що:

Пункт 3.3 договору підряду від 12.07.2004 містить посилання щодо вартості робіт, що становить 62888 грн. 57 коп., та яка буде сплачуватись за рахунок відшкодування вартості наданих сільрадою послуг, сума та характер яких визначатиметься згідно окремих угод. Між тим, докази укладення між позивачем та першим відповідачем додаткових угод до договору підряду із посиланням на останній у матеріалах справи відсутні, а посилання у зв’язку з цим на наявний у справі договір оренди від 12.07.2004 року (а.с.73-76) є неналежним та не відповідає вимогам ст.34 ГПК України, оскільки вказаний договір оренди не містить жодного посилання на договір підряду. Окрім того, суд встановив укладення договору від імені першого відповідача неуповноваженою на це особою та відсутність узгодження сторонами таких істотних умов, як-от, визначення виду підряду (побутовий, будівельний тощо), страхування та порядок розрахунків за виконані роботи, а сам об’єкт підряду позивачем в порушення ст.881 ЦК України не застрахований.

Однак, колегія не може погодитися з висновками суду з огляду на таке.

Згідно зі ст.886 ЦК України (відповідальність замовника) у разі невиконання або неналежного виконання замовником обов’язків за договором будівельного підряду він відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини.

Предметом даного майнового спору є відшкодування понесених позивачем збитків у вигляді вартості  виконаних підрядником та неоплачених  замовником ремонтних робіт за договором підряду від 12.07.2004. Підставами пред’явлення позову є невиконання, на думку позивача, своїх зобов’язань за договором підряду від 12.07.2004 першим відповідачем (замовником).

Тобто даний господарський спір виник не з бюджетних, а з договірних підрядних відносин, учасниками яких є виключно ТОВ “АПК “Нива України” (підрядчик) та Гатненська сільська рада (замовник) як сторони укладеного між ними договору підряду.

За таких обставин вбачається штучне залучення позивачем до участі у даному господарському спорі Київської обласної ради шляхом пред’явлення до неї вимог про зобов’язання забезпечити надходження коштів до бюджету Гатненської сільської ради з метою відшкодування збитків позивача, оскільки такі окремі вимоги можуть виникнути лише в разі задоволення позову про відшкодування збитків та можливими труднощами у виконанні майбутнього судового рішення. Більше того, вимоги  ТОВ “АПК “Нива України” до Київської обласної ради є за своєю процесуальною природою заходами до забезпечення позову, які застосовуються судом в разі, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч.2 ст.15 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням Гатненської сільської ради, як замовника за договором підряду від 12.07.2004, є с.Гатне Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до вимог п.3 ст.1119 та п.6 ч.2 ст.11110 ГПК України  касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо рішення прийнято господарським судом з порушенням правил предметної або територіальної підсудності. Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування Вищим господарським судом України  загаданих статей до спірних правовідносин, оскільки рішення від 14.09.2006 прийнято господарським судом м.Києва з врахуванням правил виключної підсудності (ст.16 ГПК України), в той час як  Київська обласна рада не є учасником спірних договірних відносин та штучно притягнута до участі у даній справі. При цьому судова колегія враховує, що згідно з ч.2 ст.11110 ГПК України  викладені вище обставини є в будь-якому випадку достатньою окремою підставою для скасування рішення і постанови та подальшого нового розгляду справи судом першої інстанції за встановленою підсудністю.

Водночас колегія вважає за необхідне зазначити також про те, що суд апеляційної інстанції, надавши оцінку договору підряду від 12.07.2004 на предмет його відповідності чинному законодавству, зокрема, щодо укладення договору від імені першого відповідача неуповноваженою на це особою (ст.241 ЦК України) та при непогодженні певних істотних умов, фактично безпідставно вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки зазначені питання можуть бути лише предметом іншого позовного провадження.

З огляду на вищенаведене оскаржувана постанова та рішення від 14.09.2006 підлягають скасуванню як такі, що прийняті внаслідок порушення норм процесуального права, а справа - передачі на новий розгляд за встановленою територіальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.15, 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ “АПК “Нива України” задовольнити частково.

Рішення господарського суду м.Києва від 14.09.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2006 у справі №7/445 скасувати з передачею справи на новий розгляд за встановленою територіальною підсудністю до господарського суду Київської області.

Головуючий, суддя                                                                                     В.Овечкін

Судді:                                                                                                    Є. Чернов

В.  Цвігун