ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

29.03.2007
Справа №2-7/2042-2007

За позовом Відкритого акціонерного товариства з газопостачання та газифікації «Кримгаз» (м. Сімферополь, вул. Училищна, 42а, ідентифікаційний код 03348117)

До відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” (97501, Сімферопольський район, смт. Молодіжне, вул. Кримська, 7, код ЗКПО 32417960)

Про стягнення 495731,55 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Кириченко С. Л., предст., дов. №3904 від 26.10.2005 р.

Від відповідача –  Кабанцев Р. О., предст., дов. №4 від 04.01.2007 р.

Суть справи: Відкрите акціонерне товариство з газопостачання та газифікації «Кримгаз» звернулось до Господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” про стягнення 495731,55 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті отриманих за договором №84 від 20.10.2005 р. послуг з транспортування природного газу, через що заборгованість ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” перед ВАТ «Кримгаз» складає 472596,40 грн. та до часу подачі позову до суду в добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1660,85 грн., 16892,13 грн. інфляційних втрат та пеню у сумі 4582,17 грн.

У відзиві на позовну заяву ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” повідомило, що шляхом проведення протокольних заліків позивачу були перераховані грошові кошти в листопаді 2005 р. у сумі 35964,00 грн. та в грудні 2005 р. у розмірі 83062,00 грн., які не були враховані ВАТ «Кримгаз» в розрахунку позовних вимог. Крім того, відповідач просить суд зобов’язати позивача здійснити перерозрахунок нарахованих річних, пені та інфляційних втрат.

У судовому засіданні, що відбулося 12.03.2007 р., позивачем були надані уточнення позовних вимог, згідно з якими ВАТ „Кримгаз” просить стягнути з ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” суму основного боргу у розмірі 353570,40 грн., пеню у сумі 9271,52 грн., 15528,58 грн. інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 2968,99 грн. Вказані уточнення були прийняті судом до розгляду.

У судовому засіданні представник відповідача надав суду клопотання, в якому просить суд зменшити розмір нарахованої позивачем пені до 10% у зв’язку з тяжким фінансово-економічним положенням підприємства.

Розгляд справи відкладався  у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

20.10.2005 р. між Відкритим акціонерним товариством з газопостачання та газифікації «Кримгаз» (Газотранспортна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” (Споживач) був укладений договір про транспортування природного газу №24, згідно з п. 1.1 якого Газотранспортна організація зобов’язується транспортувати природний газ по своїм газовим мережам м. Сімферополя до задвижки Споживача в 2006 р. в об’ємі 205450,00 тим. м3. Споживач зобов’язується прийняти газ та оплатити транспортні послуги в об’ємах, передбачених п. 1.1, згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.2 Договору Ціна транспортування однієї тисячі куб. метрів природного газу складає 30,40 грн., крім того, ПДВ 20% 6,08 грн., всього 36,48 грн.

Оплату за газ, що транспортується, Споживач здійснює рівними платежами щодекадно, за два банківських дня  до настання 1-го, 11-го, 21-го числа місяця в гривнях грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати. Остаточний розрахунок здійснюється до 10 числа місяця, наступного за звітним.

01.06.2006 р. між сторонами за договором була укладена Додаткова угода, згідно якої п. 5.2 Договору був викладений в наступній редакції: «Ціна транспортування однієї тисячі куб. метрів природного газу складає 43,00 грн., крім того ПДВ 8,60 грн., всього 51,60 грн.».

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов укладеного договору позивачем були надані ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” послуги з транспортування природного газу, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі, наявними в матеріалах справи. Проте, вартість наданих послуг відповідачем сплачувалась несвоєчасно та не в повному обсягу, через що заборгованість ТОВ „Кримтеплоелектроцентраль” перед ВАТ «Кримгаз» складає 353570,40 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  не представив суду доказів оплати ним заборгованості у розмірі 353570,40 грн., у той час як відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем своїх обов’язків за договором №84 від 20.10.2005 р., через що вимоги ВАТ „Кримгаз” щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 353570,40 грн. підлягають задоволенню.

Ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 ЦК України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених ст. 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В п. 6.1 Договору сторони передбачили, що у випадку порушення строків остаточного розрахунку згідно п. 5.3 цього Договору Споживач сплачує Газотранспортній організації заборгованість відповідно до ст. 625 ЦК України, а також сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, від суми заборгованості.

Приймаючи до уваги те, що відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, заявлена позивачем до відшкодування сума пені у розмірі 9271,52 грн. розрахована правомірно.

Ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом встановлено, що порушення відповідачем зобов’язань не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, а тому суд вправі зменшити розмір штрафних санкцій на підставі ст. 233 Господарського кодексу України.

За таких обставин, враховуючи викладені відповідачем в клопотанні від 29.03.2007 р. обставини, суд вважає за доцільне зменшити розмір пені на 90% та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” пеню у сумі 927,15 грн.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що суми інфляційних втрат у розмірі 15528,58 грн. та 3% річних у сумі 2968,99 грн. обчислені позивачем правомірно, а тому підлягають стягненню з відповідача.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Кримтеплоелектроцентраль” (97501, Сімферопольський район, смт. Молодіжне, вул. Кримська, 7, код ЗКПО 00722080) на користь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Кримгаз” (95001, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42а, код ЗКПО 03348117) заборгованість у розмірі 353570,40 грн., пеню у розмірі 927,15 грн., 3% річних у сумі 2968,99 грн., 15528,58 грн. інфляційних втрат, 3279,95 грн. державного мита та 78,07 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.