ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.07.2007
Справа  № 12/143

Суддя господарського суду Тисянчин
В. М., розглянувши матеріали справи

за позовом
приватного підприємця ОСОБА_4, с. Стрілків Стрийського району Львівської
області

до приватного
підприємця ОСОБА_1, с. Ільниця Іршавського району

про
стягнення суми 116 993,72 грн. -основного боргу та 116 993,72 грн. - штрафу.

Суддя    Тисянчин
В. М.

Представники:

Від позивача -ОСОБА_2,  (представник за довіреністю від 17.07.2007
року)

Від відповідача
-ОСОБА_3, (представник за довіреністю від 19.07.2007 року)

СУТЬ СПОРУ:
заявлено позов приватним підприємцем ОСОБА_4, с. Стрілків Стрийського району
Львівської області до приватного підприємця ОСОБА_1, с. Ільниця
Іршавського району про стягнення суми 116 993,72 грн. -основного боргу
та 116 993,72 грн. - штрафу.

Представникам сторін роз'яснено права
і обов'язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не заявлено.

Представник позивача підтримує
позовні вимоги посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи та
повідомив суд про те, що спроби добровільного врегулювання спору позитивних
результатів не дали та не заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій на
розсуд суду, про що ствердив письмово.

Письмовим відзивом на позов,
поданим в судовому засіданні (вх. № 6767 від 19.07.2007 року), представник
відповідача визнав основний борг в сумі 115 000 грн., заперечив позовні вимоги
в частині нарахування до стягнення штрафу в сумі 116 993,72 грн. посилаючись на
те, що зі слів відповідача -ОСОБА_1 нею не підписувався договір від 14.11.2006
року № 00028, через що клопоче про призначення судової експертизи по
встановленню належності підпису на договорі.

Водночас, представник відповідача
висловив сумнівність наявності договірних відносин між сторонами в спорі, однак
ґрунтовних доказів в підтвердження своїх заперечень суду не надав.

Судом відхиляється клопотання
відповідача щодо призначення судової експертизи по встановленню належності
підпису на договорі як не обґрунтоване, з огляду визнання переважної  суми основного боргу, наявності у матеріалах
справи документів, як належних доказів в підтвердження існування договірних
відносин скріплених печаткою, підписом відповідача, штемпелем та іншими
реквізитами засвідченими на договорі № 00028 від 14.11.2006 року, видаткових
накладних від 18.04.2007 року, 07.05.2007 року; довіреностях № 147922 від
28.04.2007 року; № 147929 від 04.05.2007 року і як таке, що направлене на
зволікання вирішення справи по суті.

Між тим, суд наголошує, що сторони
(їх представники) зобов'язані добросовісно користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом
інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин справи (ст. 22 ГПК України).

Вивчивши доводи позовної заяви та
матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представників кожної
сторони,  суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 116
993,72 грн. -основного боргу щодо оплати за наданий, згідно договору № 00028
від 14.11.2006 року, бензин в асортименті підтверджується матеріалами справи,
зокрема:

- видатковими накладними №№ 17 -
000219; 17 -000221  від 1804.2007 року;
07.05.2007 року;

- довіреностями №№147922, 147929 від
28.04.2007 року. 04.05.2007 року;

- відомостями звірки за перше
півріччя 2007 року;

- розрахунком позову, а за таких
обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача про
добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11;
526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила
підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України
майново -господарські зобов'язання, які виникають між учасниками господарських
відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей
передбачених ГК України.

Таким чином, на день розгляду спору у
суді, обставини спору (права і зобов'язання сторін) оцінюються судом з огляду
на правила ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України в силу зобов'язання -кредитор вправі вимагати виконання обов'язку від
боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов'язань у відносинах.
Підставою виникнення зобов'язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним
фактом, на підставі якого виникли зобов'язальні відносини між сторонами, є
поставка бензину (палива) в асортименті
(ст. 11 ЦК України)

Отже, обов'язок відповідача
оплатити вартість наданого (поставленого) палива є безспірним.

Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов'язковим для
виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Крім цього відповідачу на підставі
п. 5.1 укладеного договору нарахований штраф в сумі 116 993,72 грн.  При оцінці правильності нарахування штрафу
відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України, ст. ст. 216 -218; 220 ГК України,
Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” судом визнано обґрунтованими
позовні вимоги в цій частині, і такими, що заслуговують на увагу суду.

Однак, з огляду на обставини
справи, клопотання сторін, що заслуговують на увагу суду, тривалості та розміру
боргу на підставі ст. ст. 509 (ч. 3); 551 (ч. 3) ЦК України; ст. ст. 230 -233
ГК України суд обмежує, як виняток, розмір стягуваного штрафу до 2 000 грн. В
решті стягнення штрафу -провадження у справі підлягає припиненню.

При постановленні судового рішення
враховується характер зобов'язання, наслідки його невиконання, особа
відповідача, ступінь його вини, суспільно - державну значимість господарської
діяльності сторін, обставини, що впливають на неможливість виконання
відповідачем зобов'язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3
ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром
завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах,
безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово -майнового стану
сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із
способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує
право.

Отже, із встановлених судом
обставин вбачається, що склад цивільно -правової відповідальності є наявним на
момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини
справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення спору, в даному випадку -письмовими
доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а
перевіряються на достовірність.

До того ж, із наведеної вище позиції,
судом відхиляється у задоволенні клопотання позивача щодо накладення арешту на
майно та грошові кошти відповідача, оскільки заявлена грошова вимога і
недостатньо подано доказів в необхідність застосування такого заходу.

Таким чином, позивачем доведені ті
обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень,
однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування судових
витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у
виникненні спору.

Виходячи з викладеного, оцінивши
повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі
доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України;
ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;
ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 75; 77;  82 -84; 115; 116; Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов
задоволити  частково.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
код НОМЕР_1) на користь приватного підприємця ОСОБА_4 (с. Стрілків
Стрийського району; код НОМЕР_2 суму 116 993,72 (сто шістнадцять тисяч
дев'ятсот дев'яносто три грн. 72 коп.) -основного боргу; 2 000 (дві тисячі
грн.) -штрафу та 2 339,88 (дві тисячі триста тридцять дев'ять грн. 88 коп.)
-  у відшкодування витрат по оплаті
держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) -у відшкодування витрат на інформаційно
-технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ.

3.    В
стягнення решти  штрафу -провадження у
справі припинити.

4.  В
клопотанні позивача про накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача
-відмовити.

Дане рішення набирає законної сили
в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Тисянчин В. М.