ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

02.08.2007
Справа №2-19/7944-2007А

За позовом – ВАТ « Кримський содовий завод», м.Краснопеорекопськ АР Крим

До відповідача – Красноперекопської ОДПІ, м.Красноперекопськ АР Крим

Про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Вовк В.І., нач. юр. відділу, довіреність № 30 від 02.03.2007 р.

Від відповідача – Миллер Ю.В., ревізор-інспектор, довіреність № 7837/10/10-0 від 09.07.2007 р.; Літовченко І.В., довіреність № 78/10/10-0 від 10.01.2007 р., інспектор.

В засіданні приймав участь експерт – Штибликов О.А., свідоцтво № 4 від 21.05.2004 р.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про скасування податкового повідомлення-рішення № /0 від 24.05.2007р. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно зменшив суму відшкодування з бюджету податку на додану вартість.

Позивач заявою від 03.07.2007 р. № 21-ю/328  збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.05.2007 р.   Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми податку на додану вартість у сумі 258815,00 грн., а також визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.06.2007 р. Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми податку на додану вартість у сумі 181890,00 грн.

Позивач заявою від 23.07.2007 р. № 21-ю/379  збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.05.2007 р.   Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 258815,00 грн.; визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.06.2007 р. Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми податку на додану вартість у сумі 181890,00 грн.; визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.07.2007 р. Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми відшкодування з податку на додану вартість у сумі 423868,00 грн.

Відповідач надав заперечення на позов № 2696/10/10-0 від 02.08.2007 р., згідно якому позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

На оголошення вступної та резолютивної частини рішення представники сторін не зґявилися.

Справа слухалася у відповідності до положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

Сторони відмовилися від послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та клопотанням представників сторін сторони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до клопотання представника відповідача здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами.

Відповідно до ст.130 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) перед початком слухання справи сторонам були роз’яснені права, передбачені ст.49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747) та вручені пам’ятки про права та обов’язки сторін.

Розглянувши матеріали справи, суд -

В С Т А Н О В И В :

Відкрите акціонерне товариство «Кримський содовий завод» (далі по тексту ВАТ «Кримський содовий завод») зареєстрований у якості юридичної особи виконавчим комітетом Красноперекопської міської ради АР Крим, що підтверджується довідкою з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.26-27).

Згідно із ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача – орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії..

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку, необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи  зобов'язані діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями) органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.05.2007 р.  про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ.

Позивач є платником податку на додану вартість, що підтверджується відповідним свідоцтвом № 00385253 від 20.10.2006 року (а.с.25).

18.05.2007 року Красноперекопською ОДПІ складений акт № 311/23-4/05444546/77 про результати виїзної позапланової перевірки з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за лютий 2007 рік (а.с.33-95).

На підставі вказаного акту Красноперекопською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.05.2007 року № /0, відповідно до якого зменшено суму податку на додану вартість, заявленого ВАТ «Кримський содовий завод» до відшкодування до бюджету, у сумі 258815,00 грн. (а.с.1, т.2).

Позивач заявою від 03.07.2007 р. № 21-ю/328  збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.05.2007 р.   Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми податку на додану вартість у сумі 258815,00 грн., а також визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.06.2007 р. Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми податку на додану вартість у сумі 181890,00 грн.

19.06.2007 року Красноперекопською ОДПІ складений акт № 400/23-4/05444546/87 про результати виїзної позапланової перевірки ВАТ «Кримський содовий завод» з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за березень 2007 року (а.с.29-102 т.2).

На підставі вказаного акту Красноперекопською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 25.06.2007 року № /0, відповідно до якого було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленого ВАТ «Кримський содовий завод» до відшкодування до бюджету на суму 181890,00 грн. (а.с.9, том. 3).

Позивач заявою від 23.07.2007 р. № 21-ю/379  збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 24.05.2007 р.   Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість у сумі 258815,00 грн.; визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 25.06.2007 р. Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми податку на додану вартість у сумі 181890,00 грн.; визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення № /0 від 16.07.2007 р. Красноперекопської ОДПІ про зменшення суми відшкодування з податку на додану вартість у сумі 423868,00 грн.

11.07.2007 року Красноперекопською ОДПІ складений акт № 454/23-4/05444546/98 про результати виїзної позапланової перевірки ВАТ «Кримський содовий завод» з питання достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2007 року (а.с.46-132 т.3).

На підставі вказаного акту Красноперекопською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.07.2007 року № /0, відповідно до якого було зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленого ВАТ «Кримський содовий завод» до відшкодування з бюджету у сумі 423868,00 грн. (а.с.133, том. 3).

Відповідач надав заперечення на позов № 2696/10/10-0 від 02.08.2007 р., згідно якому позовні вимоги не визнає та просить у задоволенні позову відмовити.

Підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування у всіх випадках є  висновок Красноперекопської ОДПІ про завищення з боку ВАТ «Кримський содовий завод» більше ніж на 20 відсотків рівня звичайних цін під час закупівлі вугілля для виробничих потреб.

Згідно із п.1.1 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) платники податків - юридичні особи, їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичні особи, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно з законами покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), пеню та штрафні санкції.

Згідно із п.1.1 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) податкове зобов'язання - зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Згідно з п.7.4.1 п.7.4 с.7 Закону України «Про податок на додану вартість № 169/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної  (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1. ст.6 та ст.8 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі примх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Суду не надано доказів існування будь-якого нормативного акту, який би регулював розрахунок звичайної ціни товару, виданого у розвиток п.п.7.4.1 п.7.4 с.7 Закону України «Про податок на додану вартість № 169/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями).

Термін звичайна ціна у понятійному апараті Закону України «Про податок на додану вартість № 169/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями) відсутній, тому суд використовує понятійний апарат інших законів у сфері оподаткування.

Згідно п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997 р. № 283/97-ВР із змінами та доповненнями) звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), яка визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Згідно п.п.1.20.8 п.1.20 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» від 22.05.1997р. № 283/97-ВР із змінами та доповненнями) обов'язок доведення того, що ціна   договору не відповідає рівню звичайної ціни у випадках, визначених  цим Законом, покладається на податковий орган у порядку, встановленому законом. При проведенні перевірки платника  податку податковий орган має право надати запит, а платник податку зобов'язаний обґрунтувати  рівень  договірних цін або послатися на норми абзацу першого підпункту 1.20.1 цього пункту.

Згідно комплексного висновку спеціалістів № 463/9.13-07 від 21.02.2007 р. Кримського науково-дослідницького інституту судових експертиз ринкова вартість (справедлива ринкова вартість) вугілля антрациту марки АО фракції 25-50, який придбається ВАТ «Кримський содовий завод», відповідно до вимог постійного технічного регламент № КР – 01 – 98 на січень 2007 року знаходиться у діапазоні вартості 600 – 786,7 грн. з ПДВ.

Нижній рівень діапазону відповідає багатооптовим поставкам  ДП «Ровенькіантрацит» для обмеженого кола постійних покупців і фактично є оптовою ціною підприємства, а не оптовою ціною промисловості, яка і відповідає ринковій (справедливій ринковій) вартості (а.с.108-140 т.1).

Висновок зроблений з урахуванням технічних умов позивача та з застосуванням порівнювального підходу.

Висновок зроблений спеціалістами Кримського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно комплексного висновку спеціалістів № 1563/9.69-07 від 06.06.2007 р. Кримського науково-дослідницького інституту судових експертиз ринкова вартість (справедлива ринкова вартість) вугілля антрациту марки АО фракції 25-50, який придбається ВАТ «Кримський содовий завод», відповідно до вимог постійного технічного регламент № КР – 01 – 98 на лютий – квітень 2007 року знаходиться у діапазоні вартості 613,50 – 773,50 грн. з ПДВ (а.с.104-135 т.2).

Висновок зроблений спеціалістами Кримського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на листи Торгово-промислової палати Криму, оскільки у вказаних листах зазначено, що вартість на товар могла бути на певному рівні. Тобто не надано повної та однозначної відповіді на поставлене запитання, окрім того, це говорить про володіння інформацією Торгово-промисловою палатою Криму не в повній мірі.

У процесі розгляду справи господарський суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про призначення судово-бухгалтерської експертизи. Ухвала була винесена усно у порядку п.6 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями).

З урахуванням висновків спеціалістів суд задовольняє позовні вимоги, оскільки вартість закупівлі ВАТ «Кримський содовий завод» вугілля не відрізняється більше ніж на 20 відсотків від рівня звичайних цін.

Окрім того, при прийнятті рішення суд також враховує те, що не існує нормативного акту, який би регулював розрахунок звичайної ціни товару відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 с.7 Закону України «Про податок на додану вартість № 169/97-ВР від 03.04.1997 року із змінами та доповненнями). У цьому випадку суд враховує положення із п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями).

Згідно із п.п.4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (від 21.12.2000 року № 2181 із змінами та доповненнями) у разі коли норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників  податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як  платника  податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями) перелік постанов, які може прийняти суд, не є виключним, оскільки суд також може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Тому суд вважає, що позивач може заявити вимоги і про визнання недійсним акту.

З урахуванням викладеного суд задовольняє позовні вимоги.

На оголошення вступної та резолютивної частини рішення представники сторін не зґявилися.

На підставі викладеного та керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162 Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          Адміністративний позов задовольнити.

·          Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красноперекопської ОДПІ  № /0 від 24.05.2007 р.

·          Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красноперекопської ОДПІ  № /0 від 25.06.2007 р.

·          Визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення Красноперекопської ОДПІ  № /0 від 16.07.2007 р.

Постанова може бути оскаржена у апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступна та резолютивна частина Постанови проголошена у судовому засіданні 02.08.2007 року у 17 год. 20 хв.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.