донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

05.09.2007 р.
справа №43/106пн

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Стойка  О.В.

суддів

Діброви  Г.І. , Акулової  Н.В.

за участю представників сторін:

від позивача:

ОСОБА_3. за довіреністю,

від відповідача 1
від відповідача 2

Не з»явився   ОСОБА_4. за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

1.Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м.Маріуполь Донецької області 2.Товариства
з обмеженою відповідальністю "ПІКВІС" м.Маріуполь Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

11.06.2007 року

по справі

№43/106пн (Зубченко І.В.)

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи
ОСОБА_2м.Маріуполь Донецької області

до

1.Суб'єкта підприємницької діяльност
- фізичної особи ОСОБА_1м.Маріуполь Донецької області 2.Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПІКВІС" м.Маріуполь Донецької області

про

усунення перешкод у здійсненні
користування нежитловим приміщенням шляхом виселення

В С Т А Н О В
И В:

У квітні 2007 року до
господарського суду звернувся Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_2м.Маріуполь Донецької області (далі-Позивач)  до Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1м.Маріуполь Донецької області (відповідач 1) та  Товариства з обмеженою відповідальністю
"ПІКВІС" м.Маріуполь Донецької області (відповідач 2)  з позовною заявою про  усунення
перешкод у здійснені користування та
розпорядження нежитловим
приміщенням  шляхом  виселення.

Позивач  у процесі розгляду справи уточнив  позовні
вимоги та  просив зобов»язати  відповідачів
усунути  перешкоди  в користуванні нежитловим  приміщенням, яке розташовано  в м. АДРЕСА_1, виселивши їх із цих приміщень.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 11.06.2007р.
позовні  вимоги задоволені   та
відповідачів зобов»язано
висилитися  зі спірного  приміщення.

Відповідач 1, не погодившись із
рішенням  господарського суду, подав
апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду від
11.06.2007р. по справі №43/106пн  та  відмовити
позивачу  у позові у зв»язку  з  тим,
що  господарський  суд  не
повно  з»ясував обставини, що мають
значення для справи, висновки викладені у рішенні суду  не відповідають  обставинам
справи.

Відповідач  2
також не  погодився  з
висновками  суду   та
подав  апеляційну  скаргу в якій
просить  скасувати  спірне
рішення  суду та  відмовити у задоволені  позовних
вимог.            В обґрунтування
своїх вимог заявник скарги посилається на те, що судом  порушені
норми матеріального та процесуального права.

Позивач вважає рішення
господарського суду законним та обґрунтованим.

Відповідач  1
в  судове засідання  апеляційної
інстанції, призначене  на
05.09.07р.  не  з»явився, надав  пояснення, в яких  підтримав доводи  апеляційної
скарги. Оскільки  відповідач1   був
належним  чином  повідомлений
про  місце, час та  дату
слухання  справи та  не
скористався  своїм правом
участі  в
судовому засіданні,   судова  колегія вважає за  можливе прийняти  рішення
у  його  відсутності.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають  задоволенню, виходячи із наступного.

Предметом  позовних
вимог  позивача є  вимоги про зобов»язання  відповідачів
усунути  перешкоди  в користуванні спірним  нежитловим
приміщенням, яке є  власністю  позивача,
шляхом виселення  їх із цього
приміщення.

Як вбачається з матеріалів
справи  позивач є  власником
спірного нежитлового  приміщення,
яке розташоване за адресою: м.АДРЕСА_1, а саме
літера  А-1 -основна  будівля, Б-1 -основна  будівля, огорожа №1,2,3,4,5, літера  1 -мостіння, загальною  площею
384,3 м.кв. на  підставі  Договору
купівлі-продажу від  ІНФОРМАЦІЯ_1.(далі
Договір), що  укладений  між ОСОБА_5. та  позивачем та
який  є  нотаріально
завіреним.

Право  власності
позивача  на  спірне
майно  зареєстроване  в Маріупольському  БТІ, що
підтверджується  витягом НОМЕР_1.

Встановлено, що  частину спірного   приміщення загальною  площею 266,5 кв.м.  займає
відповідач 2 на  підставі  договору
оренди від ІНФОРМАЦІЯ_2., який
укладено   між  відповідачем 1  та
відповідачем 2 .

Також  встановлено, що на  дату
укладення  договору  оренди на
спірне  приміщення, право  власності було  зареєстровано за  відповідачем 1.

Відповідно до ч.1 ст. 283 ГК
України, ч1 ст. 759 ЦК України  за
договором оренди (найму) одна сторона передає другій стороні  за плату на певний строк у користування майно
для здійснення господарської діяльності.

Відповідно  до
умов договору  оренди  б/н
від  ІНФОРМАЦІЯ_2. відповідач 1
передав відповідачу 2  спірне   приміщення строком  на
5  років тобто  до
25.12.08р.

За приписами ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або
якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно  до  ч.1
ст. 770 ЦК України у  разі зміни власника
речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Оскільки на  момент
розгляду справи судом
правомірність  укладення
вказаного  договору   не
оспорена  в  передбаченому
законом  порядку, він  не
визнаний  судом  недійсним, не
змінений   та  не
розірваний,  висновок  суду про недостатність вказаного  договору
оренди як законної  підстави  для
користування  спірним  приміщенням є   попередчасним та  таким, що протирічить вимогам  вищевказаних
норм закону .

Отже  судова
колегія  не  вбачає
законних  підстав  для
виселення  відповідача 2  зі
спірного   приміщення  на момент
винесення  рішення судом  першої
інстанції.

За приписами  ст. 391 ЦК України, на   яку
позивач  посилається  в
обґрунтування  своїх  вимог,
власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання своїм майном.

З
матеріалів  справи  вбачається, що Відповідач 1 не  є
власником  спірного  приміщення, не  має
також  інших  майнових
прав на  це  приміщення .

Посилання  відповідача 1 в якості  обґрунтування
свого  права  власності
на  спірне  приміщення на
те, що  ним  подана
касаційна  скарга до
Верховного  суду  України на
рішення  Іллічівського
районного  суду м.Маріуполя від
27.12.06р.  судовою  колегією до
уваги  не  приймаються, оскільки підстав  до
набуття  права  власності позивача  на
спірне  приміщення  є
не  вказання  рішення
суду, а  договір купівлі-продажу
від ІНФОРМАЦІЯ_1., що
зареєстрований  в  передбаченому
законом  порядку.

Разом з тим, судова  колегія
вважає  вимоги  позивача
про зобов»язання  відповідача 1
усунути  перешкоди  в  користуванні
спірним  приміщенням та  виселення
його з цього  приміщення  необґрунтованими, оскільки   будь-яких доказів знаходження  відповідача 1 в  спірному приміщені  позивачем
до  суду  не
надано, а відповідачем 1  вказаний  факт
оспорюється. Крім  того,
встановлено, що  спірне  приміщення
займає  відповідач 2, а не  відповідач 1.

Вимоги   позивача
про зобов»язання  відповідача 1
вивезти  речі  зі
спірного  приміщення,  які
зазначені  в  акті приймання-передачі  (а.с.79) до
договору  оренди між  відповідачами задоволенню  також
не  підлягають, оскільки, по-перше
, це  виходить  за
межі  предмету  позову, по-друге, саме  посилання
на  вказаний  акт
свідчить  про володіння  та
користування  цим  майном
відповідачем 2 , а не
відповідачем 1 .

Будь-яких  вимог про
зобов»язання  відповідача 1  усунути
перешкоди у  іншій спосіб
позивачем  не  заявлено.

За таких підстав позовні  вимоги
позивача  до  відповідача 1 не  підлягають задоволенню  за
недоведеністю.

Отже  судова
колегія  вважає, що   господарський суд в  порушення
норм  матеріального права  надав
неналежну  правову  оцінку обставинам справи та  дійшов
висновку , що не відповідає
обставинам  справи.

З урахуванням вищевикладеного,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог п.2,4 ч.1 ст.104 Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду Донецької області від 11.06.07р. у справі
№43/106пн підлягає скасуванню. По справі слід прийняти нове рішення, яким  у  задоволені
позовних  вимог  позивача
до  відповідача 1 відмовити  за
недоведеністю, а до  відповідача
2  за
безпідставністю.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати  по справі № 43/106пн
покласти  на  позивача.

З урахуванням  фактично
понесених витрат відповідачами 1, 2
слід  стягнути  судові
витрати  за  подання
апеляційних  скарг з  позивача по 42,50грн. на користь  відповідача1 та  відповідача 2.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102,
103, 104, 105  Господарського
процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні  скарги
Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м.Маріуполь
Донецької області та  Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПІКВІС" м.Маріуполь Донецької
області  -  задовольнити.

Рішення господарського суду
Донецької області від   11.06.07р. у
справі №43/106пн скасувати.

Прийняти нове рішення по справі,
яким у задоволені  позовних  вимог Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2м.Маріуполь Донецької області до Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1м.Маріуполь Донецької області та Товариства
з обмеженою відповідальністю "ПІКВІС" м.Маріуполь Донецької області
про   усунення  перешкод у здійснені користування нежитловим  приміщенням
шляхом  виселення - відмовити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2м.Маріуполь Донецької області судові  витрати на
користь Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи
ОСОБА_1м.Маріуполь Донецької області 42,50грн.
та  стягнути судові  витрати
на  користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПІКВІС" м.Маріуполь Донецької області
42,50грн.

Доручити  господарському  суду Донецької  області
видати відповідні  накази.

Головуючий          О.В.
Стойка

Судді:          Г.І.
Діброва

Н.В.
Акулова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС