ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"13" серпня 2007 р.                                        Справа
№ 11/208а

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

До: Управління Пенсійного
фонду України в Менському районі

15600, м. Мена, вул. Жовтнева, 5

Про визнання вимоги
незаконною

Суддя  Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю.Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН :

Від Позивача: ОСОБА_1 -особисто,
паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1 Менським РВ УМВС 04.01.00 р.

Від Відповідача: Ющенко Т.О. - гол.
спеціаліст -юрисконсульт, дов. від 09.01.07 р. № 148/07.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем -Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 м. Мена подано
адміністративний позов до Управління Пенсійного фонду України в Менському
районі про визнання незаконною вимоги Управління Пенсійного фонду України в
Менському районі (далі -Управління) від 05.06.07 р. № Ф -249.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві та у
доповненнях до позовної заяви.

Зокрема, позивач не погоджується з
вимогою Пенсійного фонду України про сплату недоїмки, вважаючи, що вимога не
відповідає нормам чинного законодавства.

Позивач вважає, що у відповідача не
було будь -яких законних підстав для нарахування та стягнення з нього страхових
внесків, оскільки ним своєчасно щоквартально на протязі 2004р. сплачувались
страхові внески до Пенсійного фонду згідно п.п.4.3 п. 4 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”,
затвердженої постановою правління ПФУ 19.12.03 р. № 21-1 та зареєстрованої і
Мін'юсті України 16.01.04 р. за № 64/8663 (далі -Інструкція) виходячи з суми
сплачених податків.

В доповненнях до позовної заяви
позивач посилається на те, що виходячи з положень ст. 24 Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03 р. № 1058- IV
(далі -Закон № 1058) та п.15.2 ст. 15 Інструкції  на доплату до суми страхових внесків за
місяць для зарахування періоду до страхового стажу як повного місяця необхідна
згода страхувальника.

Відповідач у письмових запереченнях
на позовну заяву позовних вимог не визнає, вважаючи, що оскаржувана позивачем
вимога прийнята у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідач посилається на те, що
відповідно до чинного законодавства розмір місячного страхового внеску повинен
бути не менше  мінімального розміру
страхового внеску за кожний місяць, розрахованого шляхом множення розміру
мінімальної заробітної плати за відповідний місяць, у якому  платник
мав чистий дохід на 32 відсотка. До того ж нараховані Управлінням суми
позивачем не оскаржувались.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у письмових
запереченнях на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та
представника відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа -підприємець з 05.11.93 р.,  взятий
на податковий облік у ДПІ у Менському районі, зокрема перебуває на загальній
системі оподаткування.

Згідно декларації позивача про
доходи, копія якої знаходиться в матеріалах справи,  ОСОБА_1 за 2004 р. одержав доходи в сумі
38,00 грн. (9,50 грн.*4).

Податковим повідомленням -рішенням
від 01.03.04 р. НОМЕР_1 на підставі п.п.”а” п.п.4.2.2. ст. 4 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державним цільовими фондами” від 21.12.00 р. № 2181 -ІІІ відповідно до ст. 9
Декрету Кабінету Міністрів України „Про прибутковий податок з громадян”
позивачу визначено податкове зобов'язання з прибуткового податку на доходи від
підприємницької діяльності в сумі 4,96 грн., який позивачем сплачено 11.03.04 р.

СПД ОСОБА_1 15.11.93 р.
зареєстрований в Управлінні Пенсійного фонду України в Менському районі як
платник страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи,
18.03.05 р. СПД ОСОБА_1 подав Управлінню розрахунок страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування за 2004 рік із зазначенням
зобов'язання в сумі 12,12 грн. (сума доходу -37,80 грн.) виходячи з суми
сплачених податків. Квитанціями від 22.04.04 р, 08.07.04 р, 10.11.04 р. та
26.01.05 р. відповідачем сплачені страхові внески в сумі 12,12 грн.(3,04
грн.*4).

При визначенні належної до сплати
суми страхових внесків позивач керувався п.4.3 п.4 Інструкції, згідно якого для
фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності розміри страхових  внесків
на  загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування  встановлюються в
розмірі 32 відсотки від суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної
діяльності, що  підлягає оподаткуванню
податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до п.п.5.3.2 Інструкції
та ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 повідомленням -розрахунком від 30.03.05 р. № 4 СПД
ОСОБА_1 було донараховано 816,00 грн. страхових внесків зі строком сплати до
01.04.05 р. Повідомлення - розрахунок отриманий позивачем 31.03.05 р.

Вказана сума визначена Управлінням
з урахуванням абз. 9 ст. 1 Закону № 1058, яким визначено, що мінімальний
страховий внесок - сума коштів, що визначається розрахунково як добуток
мінімального розміру заробітної плати на розмір страхового внеску, встановлених
законом на день отримання заробітної плати (доходу). Розмір мінімального
страхового внеску використовується як мінімальний розмір внеску, сплачуваний,
зокрема, фізичними особами, суб'єктами підприємницької діяльності, та за членів
сімей зазначений фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької
діяльності (п.3 ст. 11 Закону № 1058).

Повідомлення -розрахунок позивачем
не оскаржувалось та є чинним. Визначена відповідачем сума СПД ОСОБА_1
добровільно сплачена не була.

Згідно п. 2 ст. 106 Закону № 1058
суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені
страхувальниками у строки, визначені ст. 20 цього Закону, в тому числі
обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених
ч.3 ст. 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати
страхових внесків (недоїмкою) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням
фінансових санкцій.

Територіальні органи Пенсійного
фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають
страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату, яка є виконавчим
документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату
недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових
санкцій (ч. 1-3 п. 3 ст. 106 Закону № 1058).

Управлінням страхувальнику
надсилались з повідомленням про вручення вимоги № Ф - 249: від 05.07.06 р. про
сплату 803,82 грн. недоїмки; від 06.12.06 р. - 797,74 грн.; від 05.02.07 р.,
05.03.07 р., 05.04.07 р., 05.05.07 р. -на суму 782,54 грн., та оскаржувана
вимога від 05.06.07 р. -на суму 779,50 грн., яка відповідачем одержана.

Згідно з п. 8.3. Інструкції вимога
вважається надісланою (врученою) фізичній особі,  якщо її вручено особисто такій фізичній особі
або її законному представникові чи надіслано
листом на її адресу за місцем проживання або останнього відомого місця
її знаходження з повідомленням про вручення за порядком оформлення зазначених
поштових відправлень, установленим Кабінетом Міністрів України.

Зазначені вимоги направлені
позивачеві за адресою: АДРЕСА_1, тобто за адресою його проживання, яка
внесена  до ЄДР. Від одержання вимог за
05.05, 05.04 та 05.03.07 р. ОСОБА_1 відмовився, вимоги за 05.12 та 05.07.06 р.
повернуті відділенням зв'язку по закінченню терміну зберігання.

Отже вимоги слід вважати такими, що
одержані позивачем.

Відповідно до абз. 8 ч. 3 ст. ст.
106 Закону № 1058 у разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу
територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом  десяти
робочих  днів  після
її  отримання  не
сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього
фінансовою санкцією,  включеної до
вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним
органом  Пенсійного фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а
також у  разі якщо страхувальник  узгодив вимогу,  але не сплатив узгоджену суму недоїмки
протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний
орган Пенсійного фонду  звертається в
установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до
відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках
орган Пенсійного фонду  також  має
право  звернутися  до суду чи господарського суду з позовом про
стягнення недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про
стягнення недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи
досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Оскільки вимоги відповідача № Ф-249
від 05.07.06 р, 05.12.06 р., 05.02.07 р., 05.03.07 р., 05.04.07р., 05.05.07 р.
не оскаржувалися, вони вважаються узгодженими.

Згідно картки особового рахунку
фізичної особи -суб'єкта підприємницької діяльності станом на 01.08.07 р., з
урахуванням сплати в сумі 48,64 грн., недоїмка Сапона І.В. по страхових внесках
становить 779,50 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону №
1058 виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи
загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які
підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, платники
страхових внесків, порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків,
стягнення заборгованості за цими внесками.

У відповідності до п. 3 ст. 11
Закону № 1058 загальнообов'язковому державному    пенсійному страхуванню підлягають фізичні
особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали
особливий спосіб оподаткування,  та члени
сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. ст. 14, 15 Закону
№ 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники
-  фізичні  особи
-  суб'єкти підприємницької
діяльності.

Страхувальник зобов'язаний
нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі
страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058).

Статтею 18 Закону № 1058
встановлено, що страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який
справляється на всій території України в порядку, встановленому цим Законом.
Законодавством  не можуть встановлюватися
пільги з нарахування  та  сплати страхових  внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 та п.п.2
п. 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 фізичні особи -суб'єкти підприємницької
діяльності, що оподатковуються за загальною системою оподаткування, сплачуть
страхові внески із сум доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності,
що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб в межах максимальної
величини, з якої справляються страхові внески, але не менше мінімального
страхового внеску.

Порядок нарахування  і
строки сплати страхових внесків платниками страхових  внесків
визначені  Інструкцією про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та  застрахованими  особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, яка затверджена
постановою  правління Пенсійного фонду України
від 19.12.03 р. № 21-1 та зареєстрована
в  Міністерстві   юстиції
України  16.01.04 р.  за № 64/8663 (із змінами).

Підпунктом п.п.5.3.2 п.5.3
Інструкції встановлено, що фізичні особи -суб'єкти підприємницької діяльності
(крім тих, які обрали особливий спосіб оподаткування) за себе та членів їх
сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, якщо
податковими органами провадиться нарахування авансових сум податку, протягом
року до 15 березня,  до  15
травня,  до 15 серпня і до 15
листопада сплачують авансові платежі
в  розмірі  25
відсотків  річної суми страхового
внеску, обчисленої від суми, визначеної податковими органами для сплати
авансових сум податку на доходи фізичних осіб - суб'єктів підприємницької  діяльності.

Суми страхових внесків, сплачені у
вигляді авансових платежів, ураховуються платником при остаточному розрахунку,
який здійснюється  ним  до 1 квітня наступного року за звітний рік на
підставі даних річної податкової декларації. Розмір місячного страхового  внеску повинен бути не менше мінімального
розміру страхового внеску за кожний місяць, розрахованого шляхом множення
розміру мінімальної заробітної плати за
відповідний місяць, у якому платник мав
чистий дохід  на 32 відсотка.

Отже, фізичні  особи
-  суб'єкти підприємницької
діяльності сплачують страхові  внески в
сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок за ті місяці, в яких вони мали
чистий дохід.

Враховуючи вищенаведене, суд
доходить висновку, що оскаржувана позивачем вимога Управління Пенсійного фонду
України в Менському районі від 05.06.07 р. № Ф - 249 відповідає вимогам чинного
законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про
апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була  подана у строк, встановлений цим
Кодексом,  постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає  законної  сили після закінчення апеляційного розгляду
справи.

Про апеляційне оскарження постанови
спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в
апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду
через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному
обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову
подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС
України, в судовому засіданні 13.08.07 р. проголошено тільки вступну та
резолютивну частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі
виготовлена 20.08.07 р.

Сторони можуть отримати копію
постанови, виготовлену в повному обсязі, подавши відповідну заяву на ім'я судді
через канцелярію суду.

Суддя
Ю.М.Бобров