ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.09.07р.

Справа № 12/187-07(32/410)

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіко", м. Дніпропетровськ

до  Акціонерного товариства відкритого типу "Концерн Весна", м. Дніпропетровськ

Третя особа: Фонд державного майна України, м. Київ

про визнання  недійсним договору оренди.

Суддя  Жукова Л.В.

при секретарі - пом. судді Конєва С.О.

Представники  сторін :

Від позивача не з’явився.

Від відповідача Мороз П.В. довіреність № 62 від 01.06.2007р.

Від відповідача Півень Л.С. довіреність № 81 від 20.08.2007р.

Від відповідача Діденко Р.А. довіреність № 83 від 06.09.2007р.

Від третьої особи не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати недійсним договір оренди нерухомого майна № 787 від 01.11.2002р. посилаючись на те, що спірний договір укладений неналежним власником та на те, що   договір не відповідає вимогам ст. 10 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, а тому повинен бути визнаний недійсним в силу ст. 48 ЦК України (1963р.).

Представник  позивача в судове засідання 26.09.2007р. не з’явився, причину неявки суду не повідомив, з клопотанням не звернувся, про час і місце слухання даної справи повідомлений належним чином про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення від  31.08.2007р.

Представник третьої  особи в судове засідання не з’явився, причину неявки також не повідомив, з клопотанням не звернувся, про час і місце слухання даної справи також повідомлений належними чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 03.09.2007р.

Представники відповідача в судовому засіданні та у наданих письмових поясненнях проти позову заперечують та просять відмовити позивачеві в задоволенні позову посилаючись на те, що набрали законної сили рішення господарського суду від 24.01.2006р. у справі № 7/5 та рішення господарського суду від 16.06.2006р. у справі № 16/127  за яким ТОВ “Сіко” відмовлено у зустрічному позові про визнання недійсним договору оренди від 01.11.2002р. № 787, а тому відповідачі вважають, що згідно ст. 35 ГПК України факти встановлені рішеннями господарського суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову при вирішенні інших спорів в яких беруть участь ті самі сторони. Крім того, в поясненнях відповідач зазначає, що сума заборгованості по орендній платі за спірним договором згідно рішення господарського суду від 24.01.2006р. перерахована  відповідачеві державною виконавчою службою 25.04.2006р., а 28.02.2006р. приміщення, що перебували в оренді  за спірним договором  у ТОВ “Сіко”з оренди передані АТВТ “Концерн “Весна” про  що свідчать акти прийому-передачі приміщень з оренди.

Враховуючи строки розгляду справи,  наявність  достатніх документів для прийняття рішення, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників позивача та третьої особи, оскільки позивач та третя особа належно були повідомлені судом про час і місце розгляду даної справи (поштові повідомлення від 31.08.2007р. та 03.09.2007р.) та останні, як юридичні особи, мали можливість направити своїх представників для участі в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників відповідача,  господарський суд –

ВСТАНОВИВ :

01 листопада 2002 року між АТВТ “Концерн Весна” та ТОВ “Сіко” був укладений договір оренди № 787 (а.с. 6-11, т. 1).

За умовами договору орендодавець (відповідач) передає орендарю (позивачеві) нежитлові приміщення загальною площею 867,7 м.кв. загальною балансовою вартість  364018, 42 грн., розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 6 (майданчик № 2а, корпус № 12 ( п.1.1 договору).

Відповідно до п.п.”ж”, п. 3.1 договору орендар зобов’язаний щомісячно, до 19 (дев’ятнадцятого числа) поточного місяця, отримувати під підпис у орендодавця рахунок на орендний платіж поточного місяця. На протязі наступних п’1яти банківських днів здійснювати по ньому оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця.

Згідно п. 4.1 договору ціна за користування приміщенням договірна і встановлюється з урахуванням її індексації, на підставі підписаного сторонами “Протоколу погодження договірної ціни за оренду приміщення” (додаток № 2), який являється невід’ємною частиною договору.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що у випадку прострочки оплати орендних платежів орендар виплачує орендодавцю за кожний день прострочки пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Згідно п. 5.4 договору до фактичної здачі приміщень з оренди та підписання акта, приміщення вважаються такими, що знаходяться в оренді, і оплачуються на загальних підставах.

Як  вбачається з наявних в матеріалах справі доказів, а саме: рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2006р. у справі № 7/5 за позовом АТВТ “Концерн “Весна” до ТОВ “Сіко” про розірвання договору, виселення та стягнення 17054 грн. 12 коп., яке набрало законної сили з 17.02.2006р., встановлено, що на підставі договору оренди від 01.11.2002р. № 787 укладеного між  відповідачем та позивачем, як орендарем, останнє за актами приймання передачі від 01.11.2002р. та від 12.11.2002р. отримало в оренду нежитлові приміщення загальною площею 867,7 кв.м., розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Молодогвардійська, 6 (майданчик № 2а, корпус № 12); вказані нежитлові приміщення передані в оренду з метою їх використання в якості виробничого комплексу з переробки зернових культур. Також, даним  рішенням суду встановлено наявність у позивача (ТОВ “Сіко”) заборгованості на  спірним договором оренди  з вересня по листопад 2005р. та порушення  позивачем умов договору  щодо своєчасної  оплати орендної плати, що  стало підставою для стягнення заборгованості, розірвання договору та виселення  ТОВ “Сіко” з орендованих приміщень.

Також, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2006р. у справі № 16/127 за позовом АТВТ “Концерн “Весна”  до ТОВ “Сіко” про стягнення 11 621 грн. 73 коп. та за зустрічним позовом ТОВ “Сіко” до АТВТ “Концерн “Весна” про визнання договору оренди недійсним позовні вимоги за первісним позовом  про стягнення   11 621 грн. 73 грн. задоволені, а  в  зустрічному позові відмовлено на підставі того, що ТОВ “Сіко” не було обмежено в правах щодо отримання від АТВТ “Концерн “Весна” інформації стосовно права власності на об’єкт оренди . Також встановлено, що АТВТ “Концерн “Весна” володіє об’єктом оренди -  нежитловими приміщеннями, що увійшли до цілісного майнового комплексу Орендного підприємства “Дніпропетровський радіозавод”, правонаступником якого є АТВТ “Концерн “Весна”, на підставі свідоцтва про власність від 28.07.1994р., реєстраційний номер № П-336.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2006р. у справі № 16/127 набрало законної сили 08.02.2007р., що підтверджується постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007р. та постановою  Вищого господарського Суду України від 16.07.2007р.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.02.2007р. у справі № 16/127 встановлено, що спірний договір оренди № 787 від 01.11.2002р. відповідає вимогам закону, дієздатності та волевиявленню сторін.  Крім того,  встановлено, що  ТОВ “Сіко” на протязі дії договору (3,5 роки) користувався приміщеннями, переданими йому в оренду  АТВТ “Концерн “Весна” та вказані  позивачем обставини  щодо відсутності права власності на вказані приміщення у  відповідача не впливають на права позивача щодо користування майном і не можуть бути підставою для звільнення його від обов’язку по сплаті орендодавцеві за договором орендної плати за весь час користування орендованими приміщеннями.

Отже, суд дійшов висновку про те, що дані позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору оренди № 787 від 01.11.2002р. з підстав того, що  відповідач не є належним власником  нежитлових приміщень, які були здані в оренду за вказаним вище договором та відсутністю істотних умов договору розглянуті  судом в ході судового розгляду зустрічного позову  у справі №  16/127  за результатами якого прийнято рішення господарського суду від 16.06.2006р.  за яким  твердження позивача спростовані наданими доказами та позивачеві в позові відмовлено.

Згідно  ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

За викладених обставин в позові позивачеві слід відмовити.

Керуючись  ст. 49, 35, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд –

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Суддя

Л.В. Жукова

Рішення підписано 02.10.2007р. відповідно до ст. ст. 84, 85 ГПК України.