ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

22.05.07
Справа №7/76/07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського
суду у складі:

при секретарі: Соколов А.А.

За участю:

представника позивача: Олійник О.С. директор

представника відповідача: ОСОБА_1 приватний підприємець

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну
скаргу: Відкритого акціонерного товариства “Азов - 2000” м. Запоріжжя

на  рішення
господарського суду Запорізької області від 04.04.2007 року у справі № 7/76/07

про стягнення суми

встановив,

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.04.2007 року у
справі №7/76/07 (суддя Кутіщева Н.С.) в задоволені позовних вимог ВАТ “Азов -
2000” до Суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи  ОСОБА_1 м. Токмак Запорізької області про
стягнення  заборгованості по орендній
платі в сумі 8789 грн. 47 коп., 403 грн.12 коп. пені, 698 грн.38коп. суми
індексу інфляції та 142грн.28коп. 3% річних в зв'язку з невиконанням
відповідачем зобов'язань за договором оренди приміщення відмовлено в повному
обсязі. Господарський суд прийшов до висновку про відсутність погодження сторін
про предмет об'єкту найма та доказів передачі в оренду відповідачу приміщення,
саме зазначеного в екземплярі договору, що знаходиться в позивача. Відповідно,
угода  НОМЕР_1 між сторонами не відбулася
і вимоги, які нею обґрунтовані, задоволенню не підлягають.

Не
погоджуючись з винесеним судовим актом позивач звернувся з апеляційною скаргою
до Запорізького апеляційного господарського суду. Оскаржуване рішення суду
вважає необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню на підставі ст. 104 ГПК
України через неповне з'ясування обставин справи та невідповідність висновків,
викладених у рішенні суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Зокрема зазначає таке. Спірний договір оренди містить всі необхідні
умови, в тому числі і про предмет договору. Відсутність відповідної умови в
примірнику договору відповідача, яке виникло із-за технічної помилки, не є
підставою вважати угоду такою, що не відбулась. Ця відсутність виникла
внаслідок технічної помилки, що підтверджується поясненнями в.о. головного
бухгалтера позивача. До того ж, відповідачка в засіданні суду пояснила, що вона
хотіла і фактично орендувала саме майно, яке зазначене в примірнику угоди
позивача. Майно, що є предметом договору належить позивачу, що підтверджується
свідоцтвом про право власності, витягом з технічної документації та ін.
Посилаючись на ст. 610, 622, 625 заявник просить позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі, скасувавши  рішення суду
першої інстанції.

Апеляційна скарга прийнята до провадження
та призначені до розгляду на 22.05.2007 року о 17-35 год.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного
господарського суду №1563 від 21.05.2007 року справа № 7/76/07 передана для
розгляду колегії суддів у складі: головуючий:
Коробка Н.Д., судді:  Шевченко
Т.М., Хуторной В.М.

Заявник  в
судовому  засіданні  підтримав
вимоги, з підстав, викладених в апеляційній  скарзі.

Відповідач  проти апеляційної  скарги заперечує. Рішення суду вважає таким ,
що прийняте при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з
доведеністю обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та
процесуального права. Визнаючи факт вступу у тимчасове платне користування не
житлового приміщення, яке належить ВАТ “Азов - 2000”  для ведення підприємницької діяльності згідно
домовленості за договором від 16.06.2006р. відповідач зазначає, що договір
оренди укладено із значним порушенням норм чинного законодавства, а тому він
підлягає визнанню судом недійсним, а позовні вимоги ВАТ “Азов - 2000”повинні
залишитися без задоволення.

Свої
доводи мотивує наступним. Статтею 284 Господарського кодексу України
передбачені істотні умови договору оренди. Це: об'єкт оренди (склад і вартість майна
з урахуванням її індексації), строк, на який укладається договір оренди,
орендна плата з урахуванням її індексації, порядок використання амортизаційних
відрахувань, відновлення орендованого майна та умови його повернення або
викупу. В наданому до суду позивачем екземплярі договору такі істотні умови, як
: склад і вартість майна з урахуванням індексації, орендна плата з урахуванням
її індексації, відновлення орендного майна та умови його повернення або викупу,
а також оцінка об'єкта оренди відсутні. Посилаючись на ч.3 ст. 215 Цивільного
кодексу України відповідач зазначає, що недотримання спеціальних вимог закону,
щодо вчинення певних видів правочинів, що в даному випадку є неузгодження у
договорі істотних умов, передбачених чинним законодавством на думку відповідача
по справі, є підставою для визнання його недійсним. Враховуючи добровільно
сплачену за оренду приміщення суму 7000грн. вимоги позивача за позовом вважає
необґрунтованими та безпідставними.

Просить
рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представники сторін від здійснення
фіксації   судового  процесу
технічними  засобами відмовились.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний
господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується
правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд
у процесі перегляду справи повторно розглядає справу за наявними у справі і
додатково поданими доказами. Апеляційний суд не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у
повному обсязі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали
справи судова колегія прийшла до висновку про необхідність скасування  рішення господарського суду виходячи з
наступного.

Як підтверджено матеріалами справи правовідносини сторін
врегульовані договором НОМЕР_1 оренди кімнати НОМЕР_2 площею 5.2 кв.м.
розташовану на першому поверсі їдальні належної орендодавцю - ВАТ “Азов - 2000”
дитячої бази відпочинку “Войковець” за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк оренди майна
починає рахуватись з дати підписання договору та закінчується 31 серпня 2006р.
включно.

Пунктом 2.1 договору сторонами узгоджено, що вступ
орендаря у володіння та користування майном настає одночасно із підписанням
сторонами цього договору.

Відповідно до п. 3.2 орендна плата складає 16000грн.за
весь строк дії оренди. Орендна плата враховує плату за використання Орендарем
електроенергії та води.

Згідно п.3.3 договору орендна плата перераховується
орендарем орендодавцю в безготівковій або готівковій формі на вибір орендаря у
такі терміни:

5000грн.  не пізніше
17  липня  2006р.,

5500грн.  не пізніше
02  серпня 2006р.,

5500грн. не
пізніше  17 серпня 2006р.

Відповідно до пункту 2 статті 180 Господарського кодексу
України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних
умов договору. Беззаперечно, істотною умовою договору найму є предмет договору.

Пунктом 1.1примірнику договору наданого позивачем
предметом оренди є кімната № 26 площею 5,2 кв.м., яка розташована на першому
поверсі їдальні належної орендодавцю дитячої бази відпочинку “Войковець” з
зазначенням адреси: АДРЕСА_1. В засіданні суду апеляційної інстанції відповідач
на запит суду пояснила, що вона дійсно з 16.06.2006р. орендувала кімнату,
обумовлену з позивачем при складанні договору. На день складання договору це
була єдина вільна в приміщенні їдальні кімната. Крім того, факт знаходження не
житлового приміщення, яке є предметом оренди за договором оренди не житлового
приміщення НОМЕР_1 з 16.06.2006р. по 30серпня 2006р. у відповідача
підтверджується  актом приймання -
передачі не житлового приміщення від 16.08.2006р. та визнається безпосередньо і
самим відповідачем в його запереченнях на позовну заяву (листи справи
27,28).Таким чином, доводи відповідача про неузгодження сторонами предмету
оренди спростовуються вищезазначеним. Господарський при винесенні рішення на це
уваги не звернув та зробив хибний висновок щодо
неузгодженості сторонами в договорі об'єкту оренди.

Як свідчать платіжні доручення НОМЕР_3, на суму 3000
грн.;  НОМЕР_4 на суму 3500грн.;  НОМЕР_5 на суму 500грн.(копії платіжних
доручень знаходяться в матеріалах справи; а.с. 18-20), відповідач за оренду
приміщення перерахував позивачу у загальній сумі - 7000грн. Заборгованість по
орендній платі до цього часу складає 8789грн.47коп. Розрахунок основного боргу
позивач виконав з врахуванням того, що відповідач користувався майном на 1 день
менше передбаченого договором строку, оскільки звільнив приміщення не
31.08.2006р., а 30.08.2006р.

Всупереч вимогам ст.33 ГПК України, що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень,
відповідач не надав суду доказів своєчасної сплати орендної плати.

Зобов'язання згідно ст.193 Господарського кодексу
України, ст.526 Цивільного кодексу України мають виконуватися належним чином і
в установлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог, щодо виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 9.2 договору передбачена відповідальність
відповідача за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді пені у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за весь термін
прострочення. За розрахунком позивача пеня за період з 18.07.2006р.  по 19.02.2006р. складає 403грн. 12 коп.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший
розмір процентів не встановлений договором або законом.             За той же період до стягнення
заявлена сума інфляційних 698 грн.38 коп. та 142грн.28 коп. 3% річних.
Розрахунок позивачем виконаний вірно. Тобто, пред'явлення вимог про стягнення
основного боргу в сумі 8789 грн.47 коп., пені
в сумі 403 грн.12 коп., втрат від інфляційних процесів в сумі 698 грн.38
коп. та 142грн.28 коп. З % річних обґрунтовані договором відповідають вимогам
закону та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, з огляду на невідповідність
висновків викладених у рішенні господарського суду колегія Запорізького
апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга
Відкритого акціонерного товариства “Азов - 2000” м. Запоріжжя  підлягає задоволенню, а рішення
господарського суду Запорізької області від 04.04.2007р. у справі №7/76/07
-  скасуванню.

Судові витрати слід віднести на відповідача.

Проте, враховуючи що розмір відшкодування судових
витрат, які були сплачені позивачем за отримання послуг адвоката не повинен
бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним, суд, з урахуванням обставин справи
вважає необхідним обмежити стягнення з відповідача на користь позивача судові
витрати  за послуги адвоката  до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 101, п. 3 ст. 104,105 Господарського
процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд

П О
С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства
“Азов - 2000” м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від
04.04.2007р. у справі № 7/76/07 скасувати. Позов задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 м. Токмак , Запорізької області на користь Відкритого
акціонерного товариства “Азов - 2000” м. Запоріжжя 8789грн.47 коп. основного
боргу, 403 грн.12коп. пені, 698грн.38 коп. суми індексу інфляції,142 грн.28
коп. 3% річних, 102 грн. державного мита, 118грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 1000грн. за послуги адвоката.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 м. Токмак Запорізької області на користь  Відкритого акціонерного товариства “Азов -
2000” м. Запоріжжя 51грн. за розгляд апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Запорізької
області.

Постанова оформлена і підписана відповідно до ст.84 ГПК
України 30.05.2007р.