ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.07 р.                                                                               Справа № 20/113

Суддя господарського суду Донецької області Донець О.Є.

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом: Приватного підприємства „Спарк”, м.Ясинувата

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Трест-Донбаскоксохімремонт”, м.Авдіївка

про  стягнення 71630,29 грн.

За участю представників:

від позивача: Єсін Б.Ю. –дов.

від відповідача: Литвиненко Т.О. - дов.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Приватне підприємство „Спарк”, м.Ясинувата,  із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трест-Донбаскоксохімремонт”, м.Авдіївка,  про  стягнення 71630,29 грн. – суми заборгованості за договором на виконання субпідрядних робіт № 4/04СП від 01.04.05 р. (далі-Договір).

У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на послуги адвоката в сумі 3000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на зазначений Договір, лист ВАТ “Донецькокс”, платіжні доручення та банківські виписки, акти прийому-передачі наданих послуг генпідряду, акти прийому-передання виконаних підрядних робіт, рахунки, платіжні вимоги-доручення, проект акту звірки взаємних розрахунків, договір про надання адвокатських послуг, розшифровку виникнення та виконання зобов”язань.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що даний спір вже було розглянуто господарським судом Донецької області в межах справи № 6/125, просив суд провадження у справі припинити, надав суду копії банківських виписок про сплату ремонтних робіт.

Судом задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 03.05.07 р. до 17.05.07 р. та до 04.06.07 р.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд ВСТАНОВИВ:

1 квітня 2005р.  між  Приватним підприємством “Спарк”, м.Яснувата, та Товариством з обмеженою відповідальністю “Трест-Донбаскоксохімремонт”, м.Авдіївка, був укладений  договір № 4/04-сп, згідно із умовами якого   відповідач (генпідрядник) взяв на себе зобов’язання доручити, а позивач (субпідрядник) прийняти на себе виконання ремонтно-будівельних робіт на ВАТ “Донецьккокс” (замовник) згідно затвердженим планам робіт на кожен місяць.

Як стверджує позивач, відповідно до умов укладеного договору відповідач повинен був оплатити у 2005р році позивачу вартість виконаних субпідрядних робіт в розмірі 908 583 грн. 03 коп. по факту виконання робіт та підписання форми-2 в трьохденний строк, після перерахування коштів -  ВАТ “Донецьккокс”.

Позивач також стверджує, що  відповідач свої зобов”язання за договором № 4/04-сп від 01.04.2005р. не виконав. Фактично за період з липня 2005р. по  березень 2006р.  (до 01.04.2006р.) відповідач сплатив вартість робіт у сумі 836 952грн. 74коп., недоплатив вартість робіт  на суму 71 630грн. 29коп. В зв”язку з чим позивач наполягає на стягненні з відповідача заборгованості у сумі 71 630грн. 29коп.

Згідно із  п.3.1.1 договору, що позивач зобов”язаний виконати роботи в обсягах, визначених відповідачем, згідно затверджених та узгоджених обома сторонами відомостей дефектів, кошторисно-технічної документації та в строки, визначені затвердженими графіками  капітальних та поточних ремонтів, за умови забезпечення ремонтованих об”єктів відповідною технічною документацією, необхідними матеріалами, комплектуючими виробами та запасними частинами.

Відповідно до п.2.1  договору №4/04-сп від 01.04.2005 р.,  вартість робіт по даному  договору визначається згідно із кошторисами, складеними ВАТ “Донецьккокс”, з відповідним уточненням та коректуванням об”ємів робіт відповідачем, згідно місячним планам та фактично виконаним позивачем роботам.  Остаточно сума виконаних робіт за місяць визначається в акті прийомки виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), підписаному уповноваженими представниками сторін.

Статтею 877 Цивільного кодексу України передбачено, що договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію.

Таким чином необхідними умовами договору №4/04-сп від 01.04.2005р.  повинні бути ще склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який термін зобов”язана надати відповідну документацію. Кошторис є чинним з моменту його затвердження замовником, тобто відповідачем.

Пунктами 4.1 та 9.3 договору №4/04-сп від 01.04.2005р. передбачена необхідність оформлення акту виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в).

Пунктом 5.1 договору № 4/04-сп від 01.04.2005р. передбачено, що розрахунки за виконані роботи здійснюються відповідачем в трьохденний строк, після перерахування коштів замовником, гривнами по безготівковому розрахунку на  поточний банківський рахунок позивача на підставі актів форми  КБ-2в та платіжних вимог-доручень,  наданих позивачем не пізніше 19 числа наступного місяця.

Відповідач позову не визнав, просив суд провадження у справі припинити, посилаючись на рішення господарського суду Донецької області від 12.07.06 р. по справі № 6/125, яке набрало чинності.

Зазначеним рішенням господарський суд відмовив позивачеві у задоволенні позову до відповідача про стягнення вартості неоплачених робіт в сумі 71630,29 грн. та пені в сумі 1056,57 грн. за договором № 4/04-СП від 01.04.05 р.

Згідно із ст.4-2) Господарського процесуального кодексу України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст.4-3) зазначеного кодексу, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно із ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Підставами відмови у задоволенні позовних вимог по справі № 6/125, як вбачається з тексту рішення від 12.07.06 р., є недоведеність позовних вимог поданими суду доказами внаслідок їх невідповідності встановленим вимогам та неподання доказів, які за змістом укладеного сторонами правочину мають підтверджувати певні обставини.

Предмет та підстави спору, що розглядався господарським судом Донецької області в межах справи № 6/125, не співпадають з предметом та підставами спору, що розглядається в межах справи № 20/113. Так, у даній справі по іншому сформульована основна вимога, відсутні вимоги щодо стягнення пені, позивачем подані додаткові докази – платіжні вимоги-доручення. Відмова у позові за його недоведеністю не позбавляє позивача права звернення до суду із позовом, що ґрунтується на нових доказах.

За даних обставин суд дійшов висновку про необхідність розгляду справи № 20/113 по суті.

При цьому, суд не може не прийняти до уваги встановлені при розгляді справи № 6/125 факти, що мають суттєве значення для вирішення спору по справі № 20/113 та в силу приписів ст.35 Господарського процесуального кодексу України не доводяться знову.

Так, рішенням господарського суду Донецької області від 12.07.06 р. по справі № 6/125 встановлено, що надані позивачем кошториси, дефектні акти та рахунки, які повинні укладатися сторонами по справі, складені ВАТ “Донецькокс”, не містять позначок про узгодження сторонами.

У зазначеному рішенні міститься висновок про те, що, оскільки проектно-кошторисна документація розроблена не була, умови щодо обсягу робіт та ціни сторонами договору не визначені.

Рішенням суду від 12.07.06 р. по справі № 6/125 встановлено, що акти виконаних підрядних робіт, на які посилається позивач, не приймаються як докази, оскільки форма КБ-2в є типовою, затверджена Державним комітетом статистики України та Державним комітетом України з будівництва та архітектури наказом № 237/5 від 21.06.2002р. Тобто, якщо документ виготовлюється самостійно, то він повинен  мати реквізити типової форми. Ця вимога позивачем дотримана не була. Для надання юридичної сили та доказовості первинним документам, а саме акту виконаних підрядних робіт форма КБ-2в, повинні бути вказані такі реквізити: дата і місце складання, посади, прізвища і підписи осіб відповідальних за складання документу та інші. Надані позивачем документи не містять цих реквізитів, а крім того мають ще й дописки та  виправлення, що є недопустимим.

У вищезазначеному рішенні міститься висновок про те, що форма, на яку посилається позивач не відповідає вимогам, які  передбачені законодавством, а саме: не відображені контракт, що є підставою для виконання робіт, найменування будівництва та його адреса, на який момент (діючі ціни) визначається договірна ціна, вартість матеріалів, виробів, кошти на зведення та розбирання тимчасових  будівель і спору, додаткові витрати при виконання будівельно-монтажних робіт у зимовий (літній) період, дата підписання акту уповноваженими представниками сторін. У зв”язку з цим неможливо посилатися на ті документи, які позивач вважає актами виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в), тому що вони не відповідають законодавчим вимогам.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову у зв’язку з тим, що він ґрунтується на документах, які не можуть бути розглянуті  судом у якості письмових доказів, що підтверджують позовні вимоги.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати – покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4-2), 4-3), 33, 35, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст.193, 306, 307, 316 Господарського кодексу України, ст.ст.526, 530, 549 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову – відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення оголошені 18.06.07р.

Повний текст рішення підписано 25.06.07 р.

Суддя

Надруковано 3 примірники:

1 – позивачеві;

1 – відповідачу;

1 – у справу