ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

03 липня 2007 р.
№ 30/363-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. –головуючого,

Плюшка І.А., Мележик Н.І.

розглянувши
касаційну скаргу

Дніпропетровської міської ради

на рішення
господарського суду Дніпропетровської області від 22.12.2006р.

та постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007р.

у справі
№30/363-06 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом
Дніпропетровської міської ради

до
Закритого акціонерного товариства “ДОПСОК”

про
стягнення 172 371,8грн.

встановив:

Дніпропетровська міська рада звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007р. у справі №30/363-06 господарського суду Дніпропетровської області.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга за змістом повинна містити вимоги особи, що подала скаргу, із зазначенням суті порушення або неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права. Тобто, має чітко викладатися зміст порушення норм законодавчих актів та вказуватися конкретні їх пункти та статті.

Заявником не обґрунтовано в касаційній скарзі суті порушення або неправильного застосування судом норм матеріального чи процесуального права в оскаржених судових актах. Аналізуючи норми матеріального права, заявник не вказує які порушення допущені судами та не мотивує в чому полягають ці порушення, не вказує які висновки судів першої та апеляційної інстанцій, викладені в оскаржених рішенні та постанові, не відповідають законодавству.

При цьому, не допускається посилання у касаційній скарзі на недоведеність обставин справи, оскільки згідно імперативних вимог        ст.ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє рішення місцевого господарського суду чи постанову апеляційного суду виключно на предмет правильності застосування згаданими господарськими судами норм матеріального і процесуального права, тобто в межах юридичної оцінки фактичних обставин справи; касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Крім того, згідно ст. 1111 Господарського процесуального кодексу України заявник, який подає касаційну скаргу, надсилає сторонам у справі її копію і копії доданих до неї документів, які відсутні у справі.

Невиконання цих вимог є підставою для повернення касаційної скарги (подання) без розгляду з підстав п. 3 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України .

Виходячи із змісту наведених норм процесуального закону, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати прямий доказ, який однозначно свідчив би про направлення іншим учасникам судового процесу копії касаційної скарги (подання), зокрема, при пересиланні поштового відправлення, таким прямим доказом, зокрема, може бути опис вкладення та інші докази.

Дніпропетровською міською радою не додані докази (опис вкладення) надсилання копій касаційної скарги стороні у справі.

Разом з тим, зазначені вимоги Господарського процесуального кодексу України скаржником не дотримані. Зважаючи на це скарга не дає підстав для перегляду рішення та постанови в касаційному порядку та підлягає поверненню.

Враховуючи наведене, керуючись п.п. 3, 6 ст.1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу повернути Дніпропетровській міській раді, а справу направити до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя, головуючий

Т. Козир

Суддя

І. Плюшко

Суддя
Н. Мележик