ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"01" жовтня 2007 р.
Справа № 03/114-64А.

за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Луцьк

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-1», м. Нововолинськ

про стягнення 22 729 грн. 39 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені

Суддя   Сініцина Л.М.

При секретарі Пастушук А.М.

Представники:

від  позивача: Ліщук А.В. –пров. спец., дов. в справі

від відповідача: Чалайдюк І.Ф. –представник, дов. в справі

Суть спору: Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-1»22 729 грн. 39 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені за непрацевлаштування інвалідів у 2006 році. Свої вимоги обґрунтувало тим, що статтею 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” передбачений норматив працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. № 70 затверджений Порядок сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Згідно п.п.2,3 вказаного порядку передбачено, що роботодавці самостійно обчислюють та сплачують суму адміністративно-господарських санкцій до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Відповідачем не виконано нормативу по працевлаштуванню 2 інвалідів. За не працевлаштування двох інвалідів відповідачу нараховано 22 729 грн. 39 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені. Зазначена сума санкцій самостійно відповідачем не сплачена.

Відповідач у поясненні від 18.09.2007р. вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, просить в задоволенні позову відмовити, оскільки фактично на підприємстві було створено одне робоче місце для інваліда і 28.11.2006р. був працевлаштований інвалід ІІІ групи Дишлюк О.О., протягом 2006 року товариство постійно зверталось в органи працевлаштування з інформацією про наявність місць для інвалідів, однак вони інвалідів не направляли.

Із досліджених матеріалів справи, пояснень представників сторін, господарський суд —

В С Т А Н О В И В:

Згідно частини 1 статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.1991р. з подальшими змінами та доповненнями, для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Згідно частини 5 статті 19 Закону України “Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Разом з тим, відповідно до частини 3 статті 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” сплату адміністративно-господарських санкцій за незабезпечення працевлаштування інвалідів підприємства, установи та організації проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов’язкових платежів).

Як вбачається з листа Нововолинського міського центру зайнятості (відповіді на запит суду) № 1390/04-1 від 07.09.2007р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Віра-1» подало до центру зайнятості 4 звіти про наявність вільних вакансій (форма 3-ПН), де в графі 15 звіту зазначається окрема категорія громадян, для інвалідів-проставляється категорія 11, на які особи з обмеженими фізичними можливостями не направлялись (а.с.22).

Відповідно до звіту відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006р. середньооблікова кількість зайнятих працівників облікового складу за 2006 р. складає 40 чоловік, норматив –2 людини-інваліда. На фірмі, згідно звіту, підписаного керівником та головним бухгалтером, не працювало жодного інваліда (а.с.4).

Отже, відповідач не виконав нормативу по працевлаштуванню 2 інвалідів і зобов’язаний сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі половини середньої річної заробітної плати в сумі 21 895 грн. (10947,50 (середньорічна заробітна плата):40 ? 21 895). Відповідач самостійно визначив суму штрафних санкцій у рядку 06 Звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік в сумі 5474 грн. (а.с.4).

Частиною 2 статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк. Товариству з обмеженою відповідальністю «Віра-1»позивачем нараховано пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в сумі 834 грн. 39 коп.

Згідно пункту 2 Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007р. № 70 (далі Порядок сплати…), роботодавці сплачують суму адміністративно-господарських санкцій відділенням Фонду соціального захисту інвалідів до 15 квітня року, що настає за роком, в якому відбулося порушення нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів. Обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Підприємством не виконано вимоги ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»та Порядку сплати… адміністративно-господарських санкцій та пені…, в добровільному порядку не сплачено адміністративно-господарські санкції. Тобто, позовні вимоги щодо стягнення 22 729 грн. 39 коп. адміністративно-господарських санкцій та пені доведені матеріалами справи і підлягають до задоволення в повній сумі.

Заперечення відповідача судом до уваги не приймаються, оскільки згідно частини 3 статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону, а відповідачем крім того, що подавались звіти в центр зайнятості про наявність вакансій для інвалідів (а.с.31-39), ніяких більше дій не проводилося та заходів не вживалося, Дишлюк О.О. пропрацював у 2006 році всього 1 місяць (а.с.29-30).

Керуючись Законом України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»ст.ст.70,71,86,94,158-163,186 КАС України, господарський суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віра-1», м. Нововолинськ, вул. Луцька,3, ідентифікаційний код 13358625, р/р 8 в КБ «Західінкомбанк», МФО 303484 на користь держави Держбюджет міста Нововолинська 50070000 номер рахунку 0005, ідентифікаційний код 21740497, банк ГУДКУ у Волинській області, МФО 803014 адміністративно-господарські санкції та пеню в сумі 22 729 грн. 39 коп. за непрацевлаштування інвалідів у 2006 році.

3. Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у 20 денний строк, постанова суду набирає законної сили після закінчення цього 20 денного строку. Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду. Заява про апеляційне оскарження постанови може бути подана до адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову може бути подана протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                                    Л.М.Сініцина