ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2007
Справа №2-15/2996-2007

За позовом Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” (м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 60, к. 80, )

До відповідача   Відкритого акціонерного товариства “Криммолоко” (95013, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 35, )

Про стягнення 59389,00 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –   Лобань Н.В., довіреність б/н від 31.03.2007 р.., у справі

Від відповідача – Одайнік Т.М., довіреність № 91 від 04.01.2007 р., у справі

Обставини справи: Українсько-російське товариство з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” звернулося до Господарського суду АР Крим із позовом до Відкритого акціонерного товариства “Криммолоко” про стягнення 59389,00 грн., в тому числі 43450,00 грн. основного боргу, 336,00 грн. річних, 15603,00 грн. пені, а також судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань за договором № DL WR 02-014 від 18.05.2006 р. щодо повної та своєчасної оплати за поставлене обладнання та виконані роботи, в результаті чого за ним склалася заборгованість  за надані позивачем послуги у розмірі  43450,00 грн., що стало приводом для звернення Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” з позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

У судовому засіданні представник позивача надав суду заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про зміну позовних вимог, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача 48018,71 грн., в тому числі  43450,00 грн. основного боргу, 336,00 грн. річних, 4232,71 грн. пені, а також судові витрати.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов по суті позовних вимог не заперечує, визнає суму основного боргу у розмірі 43450,00 грн., в частині стягнення штрафних санкцій просить суд у позові відмовити у зв’язку з порушенням норм чинного законодавства при розрахунку штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

18.05.2006 р. Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” (Постачальник) (позивач) Відкритим акціонерним товариством “Криммолоко”  (Покупець) був укладений договір № DL WR 02-014 (а.с. 9-11).

Згідно з пунктом 1.1 Договору Постачальник постачає, а Покупець приймає та оплачує товар згідно Специфікації № 1, що вказана у Додатку № 1 до дійсного Договору, який є його невід’ємною частиною.

Строк дії вказаного Договору обумовлений пунктом 10.1 Договору та становить з моменту його підписання обома сторонами та до повного виконання сторонами зобов'язань з дійсного Договору.

Загальна сума Договору відповідно до пункту 2.1 Договору становить 110500,00 грн.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється в строки, вказані в Специфікації № 1 після отримання Постачальником зазначеної в пункті 3.1.1 суми передплати за товар.

Так, відповідно до пункту 3.1 Договору оплата за отриманий товар здійснюється наступним чином: передплата у розмірі 30% загальної суми договору протягом 10-ти банківських днів на підставі виставленого Постачальником рахунку-фактури (пункт 3.1.1),  оплата у розмірі 20% загальної суми Договору протягом 10-ти банківських днів після підписання сторонами акту приймання-сдачі (пункт 3.1.2), оплата у розмірі 50% загальної суми Договору до 01 листопада 2006 року.

Згідно з пунктом 4.3 Договору документом, що підтверджує приймання товару є товарна накладна.

Крім того, пунктом 4.4 Договору зазначено, що Постачальник зобов’язаний здійснити монтаж товару протягом 7 днів після поставки Товару.

Після закінчення монтажних робіт Постачальник зобов’язаний здійснити пуско-наладочні роботи товару. (пункт 4.5 Договру).

На виконання вимог вказаного Договору позивачем був поставлений товар відповідачу у відповідності зі Специфікацією № 1до Договору на суму 103174,80 грн., що підтверджується видатковою накладною № 000000706 від 20.06.2006 р.(а.с. 15).

23.06.2006 р. позивачем були проведені монтажні та пуско-наладочні роботи вартістю 7325,20 грн., про що свідчить підписаний обома сторонами Акт приймання-сдачі виконаних робіт від 23.06.2006 р. (а.с. 18).

Проте, відповідач виконав свої обов’язки за договором не в повному обсязі, в результаті чого за ним склалася заборгованість  за поставлений товар та виконані позивачем роботи у розмірі 43450,00 грн., що і послужило підставою для звернення Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” із позовом до суду про стягнення вказаної заборгованості в примусовому порядку та нарахування штрафних санкцій.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Відповідач  відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України не представив доказів оплати заборгованості за договором, у своєму відзиві на позов визнав заборгованість перед Українсько-російським товариством з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” за Договором № DL WR 02-014 від 18.05.2006 р. у розмірі 43450,00 грн.

За такими обставинами,  матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань по оплаті 43450,00  грн. заборгованості за поставлений товар та виконані роботи, через що  вимоги позивача про стягнення Відкритого акціонерного товариства “Криммолоко” заборгованості у розмірі 43450,00 грн. підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник позивача надав суду заяву в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України про зміну позовних вимог, відповідно якої просить суд стягнути з відповідача 48018,71 грн., в тому числі  43450,00 грн. основного боргу, 336,00 грн. річних, 4232,71 грн. пені, а також судові витрати.

Суд вважає за можливе вказану заяву задовольнити, оскільки це не порушує чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси та не суперечить  частині 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Вимоги позивача про стягнення з Відкритого акціонерного товариства “Криммолоко” 3% річних за період з 27.11.2006 р. по 18.01.2007 р. у розмірі 336,00 грн. суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 4232,71 грн.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96-ВР від 22.11.1996 р. передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума пені за період з 05.09.2006 р. по 18.01.2007р. у розмірі 4232,71 грн. Позовні вимоги в цій частині суд визнав такими, що підлягають задоволенню.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення оформлене та підписане у відповідності до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України 17 квітня 2007 року.

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Криммолоко” (95013, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Севастопольська, 35, , р/р 0323 в ЧБРР, м. Сімферополь, МФО 384577) на користь Українсько-російського товариства з обмеженою відповідальністю “Гідротех Інжинірінг” (м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 60, к. 80, , р/р 6001 в КБ “Приватбанк”, м. Дніпропетровськ, МФО 305299)  43450,00 грн. заборгованості, 336,00 грн. річних, 4232,71 грн. пені, 593,89 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Видати накази після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.