ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.07.2007
Справа № 2-694/06

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Євстигнеєва
О.С.- доповідача,

суддів:  Лотоцької Л.О., Бахмат Р.М.

при секретарі: Ролдугіній Н.В.

за участю представників, які були
присутні у судовому засіданні 26.07.2007 року:

позивача: ОСОБА_4-
предст., дов.НОМЕР_1 від 17.07.2006 року

ОСОБА_1- фізична особа,
паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.10.2002 року

відповідача: ОСОБА_5-
юр., дов.№32 від 29.12.2006 року

третьої особи-1:
ОСОБА_5- предст., дов.НОМЕР_2 від 10.10.2006 року

ОСОБА_2- фізична особа, паспорт
ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.09.2005 року

третьої особи-2: ОСОБА_5-
предст., дов.НОМЕР_3 від 10.10.2006 року

ОСОБА_3- фізична
особа, паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.10.2002

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Весна»(с.
Дмитрівка Дніпропетровської області) на заочне рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року у справі №2-694/06

за позовом:
ОСОБА_1 (м. Павлоград Дніпропетровської області)

до: товариства
з обмеженою відповідальністю «Весна»(с. Дмитрівка Дніпропетровської області)

третя особа-1:
ОСОБА_2 (с. Дмитрівка Дніпропетровської області)

третя особа-2: ОСОБА_3
(с. Дмитрівка Дніпропетровської області)

про: стягнення вартості частки майна та
прибутку товариства у зв'язку з виходом учасника з товариства

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням
Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада
2006 року по справі №2-694/06 (суддя Бурда П.О.) був частково задоволений позов
ОСОБА_1 (м. Павлоград Дніпропетровської області) до товариства з обмеженою
відповідальністю «Весна»(с. Дмитрівка Дніпропетровської області) за участю
третіх осіб: ОСОБА_2 (с. Дмитрівка Дніпропетровської області) і ОСОБА_3 (с.
Дмитрівка Дніпропетровської області) про стягнення вартості частки майна та
прибутку товариства у зв'язку з виходом учасника з товариства і стягнено на
користь позивача 310968 грн. вартості частки майна та 160752 грн. частини
прибутку товариства. В іншій частині позовних вимог було відмовлено.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Весна»(с. Дмитрівка Дніпропетровської області) -відповідач,
не погоджуючись з заочним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, у якій  просить скасувати заочне рішення
Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 02.11.2006 року
по справі №2-694/06 і направити справу на новий розгляд до Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської області. Скаржник зазначає, що рішення
прийнято з порушенням норм процесуального права -під час отримання позовної
заяви і попереднього розгляду не були притягнуті до участі у справі всі
учасники ТОВ «Весна»; позов був розглянутий не державною мовою; 31.10.2006 року
ТОВ «Весна»подало заяву про відкладення розгляду справи, призначеної на
02.11.2006 року, у зв'язку з хворобою представника, але суд його не
задовольнив. Скаржник також зазначає, що ОСОБА_1 після її виходу із складу
учасників товариства було сплачено частку грошових коштів у статутному фонді
підприємства -2160 грн. Перелік майна підприємства наданий до суду тільки з
підписом ОСОБА_1, яка працювала на момент його складання головним бухгалтером
підприємства. Зазначений перелік не містить підпису керівника і печатки
підприємства. На момент виходу ОСОБА_1 із складу товариства воно було збиткове:
в балансі підприємства в розділі «Власний капітал»суму кредиторської
заборгованості складала 886100 грн. і все майно знаходилося в податковій
заставі. Позивач не надав жодного доказу внесення своєї частки до статутного
фонду, такі дані відсутні у бухгалтерських даних товариства. Крім того, суд
стягнув грошові кошти у більшому розмірі, ніж про це просив позивач.

У запереченнях на апеляційну скаргу
і у судовому засіданні ОСОБА_1 (м. Павлоград Дніпропетровської області)
-позивач -і її представник зазначили, що відповідач без поважних причин не
прибув на засідання суду, хоча був належним чином повідомлений про дату його
проведення. Це є неповагою до суду і спробою максимального затягування судового
процесу. Відповідач не подав жодних заперечень проти  позову за весь час розгляду справи. Суд не
вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач уточнював позовні вимоги.
Позивач вважає заочне рішення суду законним і обґрунтованим.

Третя особа-1 -ОСОБА_2 (с.
Дмитрівка Дніпропетровської області) -відзив на апеляційну скаргу не надав, але
у судовому засіданні підтримав доводи відповідача.

Третя особа-2 -ОСОБА_3 (с.
Дмитрівка Дніпропетровської області) -відзив на апеляційну скаргу не надав, у
судовому засіданні підтримав доводи відповідача.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 14.20 31 липня 2007 року.

Вислухав представників сторін і
третіх осіб, переглянувши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд встановив, що рішенням загальних зборів товариства з
обмеженою відповідальністю «Весна»від 28.07.2005 року, оформленого протоколом
від 28.07.2005 року (т.1 а.с.11) за заявою засновника товариства ОСОБА_1 про
вихід зі складу засновників ТОВ «Весна», ОСОБА_1 одностайно була виведена зі
складу засновників ТОВ «Весна». На цих же зборах у зв'язку з тим, що
кредиторська заборгованість товариства більша за вартість активів товариства, а
майно товариства знаходиться в податковій заставі і у заставі
«Промінвестбанку», було вирішено виплатити ОСОБА_1 долю у статутному фонді у
сумі 2160 грн. (внесок до статутного фонду).

Не погодившись із даним рішенням
загальних зборів ОСОБА_1 звернулася із позовом до Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просила (з
урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.07.2006 року -т.1 а.с.34)
стягнути з ТОВ «Весна»долю у майні товариства в сумі 267495,97 грн., частину
прибутку, отриманого товариством у 2004 році в сумі 171840 грн. та заподіяну
моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи
на момент виходу зі складу засновників ОСОБА_1 мала долю у статутному фонді ТОВ
«Весна»у розмірі 24%, що підтверджується статутом товариства у редакції 2004
року (т.1 а.с.16-22).

Відповідно до ст.54 Закону України
«Про господарські товариства»при виході учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному (складеному) капіталі. Виплата провадиться
після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до
12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може
бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув,
виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році
до моменту його виходу.

Згідно ст.148 ЦК України учасник,
який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати
вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі
товариства. Порядок і спосіб визначення вартості частини майна, що пропорційна
частці учасника у статутному фонді, а також порядок і строки її виплати,
встановлюються статутом і законом.

Таким чином, учасник товариства з
обмеженою відповідальністю, який вибув із складу засновників, має право
одержати належну йому частку прибутку, одержану товариством в даному році до
моменту його виходу і вартість частини мана, пропорційну частці учасника у
статутному капіталі товариства.

У позовній заяві ОСОБА_1 просила на
підставі тих обставин, що вона вийшла зі складу учасників товариства стягнути з
відповідача частину прибутку, отриманого товариством за 2004 рік в сумі 171840
грн. Задовольняючи позовні вимоги у цій частині районний суд послався на дані
балансу ТОВ «Весна»станом на 01.07.2005 року. З такими доводами районного суду
не можна погодитися в силу наступного: по-перше вихід позивача з товариства з
обмеженою відповідальністю відбувся 28.07.2005 року, тому частину прибутку слід
обчислювати за період з 01.01.2005 року по 28.07.2005 року (а не станом на
01.07.2005 року як зазначено у судовому рішенні); по-друге, відповідно до ч.5
ст.87 Господарського кодексу України прибуток господарського товариства
утворюється з надходжень від його господарської діяльності після покриття
матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. Стаття 142
цього ж кодексу визначає, що прибуток суб'єкта господарювання визначається
шляхом зменшення суми валового доходу суб'єкта господарювання за певний період
на суму валових витрат та суму амортизаційних відрахувань. За рахунок в
результаті отриманих цього сум сплачуються передбачені законом податки та інші
обов'язкові платежі, а також відсотки по кредитах банків і по облігаціях. І
тільки прибуток, одержаний після зазначених розрахунків, залишається у
розпорядженні товариства. Зазначені обставини не були враховані судом при
розгляді справи. В силу ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом
мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування, а обов'язок доведення тих чи
інших обставин полягається на сторони по справі. Оскільки баланс товариства
станом на 01.07.2005 року не є належним доказом, який підтверджує суму
отриманого прибутку у розумінні ст.54 Закону України «Про господарські
товариства»і ст.148 ЦК України і позивач не надав належних доказів отримання
товариством прибутку у зазначеній ним сумі за період з 01.01.2005 року по
28.07.2005 року у задоволенні позовних вимог у цій частині позову повинно бути
відмовлено.

Щодо стягнення вартості частини
майна у сумі 310968 грн., то ці вимоги також не підлягали задоволенню в силу
наступного: через те, що товариство з обмеженою відповідальністю належить до
«об'єднань капіталів», при виході зі складу товариства учасник одержує право на
повернення йому вартості частини майна, пропорційній його частці у статутному
капіталі товариства. Враховуючи поняття майна, закріплене у ст.190 ЦК України
(«майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також
майнові права та обов'язки»), а також у ст.66 Господарського кодексу України,
при оцінці вартості частини майна, що є еквівалентною його частці у статутному
капіталі, слід брати до уваги виробничі й невиробничі фонди, інші цінності,
вартість яких відображається в балансі товариства, а також майнові права та
обов'язки. Отже, загальна вартість майна визначається на рівні активів
товариства за вирахуванням його зобов'язань, що відповідає змісту поняття власного
капіталу товариства. Вартість частки майна, яка має бути компенсована учаснику,
обраховується на момент прийняття рішення товариством про вихід учасника з
нього і внесення відповідних змін до державного реєстру. Вимагаючи стягнення
частки вартості майна у зазначеній сумі позивач не врахував наявність майнових
прав і обов'язків у товариства, а також не обчислив вартість майна станом на
28.07.2005 року, що унеможливлювало задоволення позовних вимог у зазначеній
позивачем сумі. Крім того, законом передбачена виплата частки майна товариства,
тобто майна, яке належить товариству на праві власності, оскільки знаходження
майна на балансі не є безспірною ознакою його права власності на майно. За
таких обставин позивач повинен був довести, що товариство є власником майна,
яке знаходиться у нього на балансі з наданням відповідних підтверджуючих
документів (на будівлю -свідоцтво про право власності чи реєстраційне
свідоцтво, на автомобілі -технічні паспорти, на інше обладнання -договори
купівлі-продажу, тощо). Такі докази позивачем надані не були.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд також враховує, що поряд з виключенням позивача з числа
засновників товариства, на загальних зборах товариства було прийнято рішення
про виплату позивачу долі у статутному фонді у сумі 2160 грн. Рішення загальних
зборів у цій частині позивачем не оскаржено, не скасовувалося і недійсним не
визнано, тому вимога про стягнення коштів пропорційно долі у статутному фонді
товариства при наявності такого рішення загальних зборів є передчасною.

За таких обставин у задоволенні
позовних вимог в частині стягнення частки прибутку і вартості частки майна
товариства задоволенню не підлягають.

Оскільки суд відмовляє у
задоволенні цих вимог, то вимога про стягнення моральної шкоди, також не підлягає
задоволенню.

Крім того, заочний розгляд справи
було проведено на підставі ухвали Петропавлівського районного суду від
02.11.2006 року, яка в силу ст.293 ЦПК України не підлягає окремому оскарженню.
У цій ухвалі суд послався на неповажність причин неявки представника
відповідача у судове засідання і відсутність доказів хвороби останнього.
Оскільки лікарняний лист видається не у період захворювання, а після виписки,
представник відповідача не міг до виходу з лікарняного надати докази своєї
хвороби. Щодо можливого порушення строків розгляду справи, на що також
посилається суд, то цей строк, встановлений ст.157 ЦПК України скінчився
18.09.2006 року, тобто станом на 02.11.2006 року строк розгляду справи вже був
пропущений на 1,5 місяці. Крім того, судове засідання 02.11.2006 було першим,
на якому справа могла розглядатися по суті. За таких обставин суд повинен був
відкласти розгляд справи, встановити причину неявки представника відповідача у
судове засідання і прийняти відповідне рішення за результатами розгляду справи
за участю представників сторін.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст.ст. 103-105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Весна»(с. Дмитрівка Дніпропетровської області)
задовольнити.

Заочне рішення Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської області від 02 листопада 2006 року у справі
№2-694/06 скасувати.

Прийняте нове рішення.

У задоволенні позовних вимог
відмовити.

Головуючий                                                                                            О.С.Євстигнеєв

Судді:
Л.О.Лотоцька

Р.М.
Бахмат

З оригіналом згідно.

Помічник судді
М.В. Юрченко

31.07.2007р.