ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 липня 2007 р.

№ 19/125-21/143/06

Вищий господарський суд України у складі
колегії суддів:

Хандуріна М.І., -головуючого,

Панової І.Ю.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Бердянського державного заводу скловолокна

на ухвалу

господарського суду  Запорізької області  від 04 травня 2007 року

у справі  господарського суду

№ 19/125-21/143/06
Запорізької області

за заявою

Управління Пенсійного Фонду
України в м. Бердянську

до

Бердянського державного заводу
скловолокна

про

визнання банкрутством,

арбітражний керуючий

ОСОБА_1,

за
участю представників сторін:

Бердянського державного заводу
скловолокна -Борковських В.А. (в.о.директора), Добровольський Е.В. (дов. у
справі),

ЗАТ
"Трансмаш" -Супліченко К.В. (голова правління), Кидалов І.М. (дов.
від 01.02.07);

встановив:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 09.06.2005 р. порушено провадження у справі № 19/125
(05) про банкрутство Бердянського державного заводу скловолокна, введено
мораторій на задоволення вимог кредиторів, процедуру розпорядження майна,
розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 05.12.2005 р. визнано вимоги ЗАТ "Трансмаш"
на внесено їх до реєстру вимог конкурсних кредиторів Бердянського державного
заводу скловолокна у сумі 636738,00 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 04.05.2007 р. (суддя Черкаський В.І.)  клопотання та заяви ЗАТ "Трансмаш"
про вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів задоволені частково.
Накладено арешт на нерухоме та рухоме майно Бердянського державного заводу
скловолокна, окрім готової продукції боржника та коштів на рахунках в установах
банку.

Клопотання про зупинення процесу
приватизації залишено без задоволення.

В касаційній скарзі Бердянський
державний завод скловолокна просить ухвалу господарського суду Запорізької
області від 04.05.2007 р. скасувати в частині вжиття заходів щодо забезпечення
вимог кредиторів. В обґрунтування посилається на неправильне застосування судом
норм матеріального та процесуального права, оскільки належного обґрунтування
необхідності вжиття мір по забезпеченню вимог кредиторів судом не наведено.

В порядку ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні оголошено перерву на 24.07.2007 р.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних
обставин справи, проаналізувавши правильність застосування  господарськими судами норм матеріального і
процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Ухвала господарського суту в повній
мірі  відповідає зазначеним вимогам,
оскільки не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" (далі Закон) господарський суд за клопотанням сторін або
учасника провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою  має право вжити заходи щодо забезпечення
вимог кредиторів, в тому числі, передбачені ст.67 ГПК України.

Згідно зі ст. 67 ГПК України одним
із заходів забезпечення позову є  заборона
відповідачеві вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору.

Умовою застосування заходів до
забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього може зникнути, зменшитись за кількість або погіршитись за
якістю на момент виконання рішення.

Господарський суд з метою
попередження відчуження майна та захисту майнових прав та законних інтересів
кредиторів та боржника., задовольнив клопотання позивача про вжиття заходів по
забезпеченню позову шляхом накладення арешту на майно, що  належить відповідачеві, окрім готової
продукції боржника та грошових коштів на рахунках в установах банку,

При цьому суд виходив з клопотання
кредитора, в якому вказується на укладення договорів № 280, 281 від 26.01.2006
р. про спільну діяльність, згідно з якими Боржником здійснюється відчуження
нерухомості -виробничих цехів боржника, а відчуження майна на стадії
розпорядження майном призведе до неможливості включення цього майна до
ліквідаційної маси боржника у разі введення процедури ліквідації або
незадоволення вимог кредиторів чи значного погіршення ефективності процедури
санації у разі введення такої.

Згідно з п.3 ст. 12 Закону України
“Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” заходи
щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури
санації і призначення керуючого санацією або до винесення постанови про
визнання  боржника банкрутом,
відкриття  ліквідаційної процедури і
призначення ліквідатора, або до затвердження господарським судом  мирової угоди, або до дня  винесення
ухвали про відмову у визнанні боржника банкрутом.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що приймаючи ухвалу про забезпечення грошових вимог кредиторів,
господарський суд скористався наданим йому Законом правом, а відтак не
припустився порушення норм матеріального та процесуального права.

Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що ухвалою господарського суду Запорізької області від 04.12.2006
р. у справі № 21/1/07 за позовом прокурора м. Бердянська в інтересах держави в
особі міністерства промислової політики України др Бердянськго державного
заводу  скловолокна та ВАТ "Компанія
"Дніпрохолд" про визнання недійсними договорів про сумісну діяльність
заборонено вчиняти будь-які дії щодо розпорядження майном Бердянського
державного заводу скловолокна.

За таких обставин Вищий
господарський суд України вважає юридичну оцінку, дану господарським судом
першої інстанції такою, що ґрунтується на матеріалах справи та чинному
законодавстві, і правових підстави для скасування ухвали про вжиття заходів
щодо забезпечення вимог кредиторів та
для задоволення касаційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст.  1115, 1117, 1119,
11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бердянського
державного заводу скловолокна залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Запорізької області від 04 травня 2007 року у справі № 19/125-21/143/06   залишити без змін.

Головуючий:
М.І. Хандурін

Судді:
І.Ю. Панова

О.М. Мамонтова