ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"16" серпня 2007 р.
Справа № 5/95-64А.

за позовом Волинського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубін»

про стягнення 5410грн.14коп.

Суддя  Слупко В.Л.

Представники сторін:

від позивача: Дяченко С.І. –гол.спеціаліст (дор.№06/10д-12 від 12.06.2007р.), Чередніченко Н.Д. – гол.спеціаліст (дов.№06/10-25 від 06.08.2007р.)

від відповідача: Шимко О.В. –юрисконсульт (дов.№162 від 13.08.2007р.)

В судовому засіданні 13.08.2007р. оголошувалась перерва до 16.08.2007р. для подачі позивачем доказів на виконання вимог ухвали суду від 27.07.2007р.

Суть спору: Позивач - Волинське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі –Відділення) просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рубін»5410грн.14коп. боргу, в тому числі: 7900грн. адміністративно-господарських санкцій за непрацевлаштування в 2006 році 1-го інваліда згідно визначеного ст.19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” (далі –Закон) нормативу та 160грн.14коп. пені, нарахованої за порушення термінів сплати санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, мотивуючи тим, що ТзОВ «Рубін»помилково у звіті форми №10- П І в графі «середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність»поставлено прочерк, оскільки в товаристві в 2006 році працював 1 інвалід, про що подав необхідні докази.

Представники відділення Фонду в судовому засіданні погодились з твердженнями позивача про виконання ним встановленого Законом нормативу працевлаштування інвалідів.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

Статтею 19 Закону визначено норматив працевлаштування інвалідів для підприємств (об’єднань), установ і організацій незалежно від форм власності і господарювання в розмірі 4% від загальної чисельності працюючих.

Відповідно до ст.20 Закону підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форм власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом.

Як вбачається із звіту відповідача форми №10-П І наданого відділенню Фонду інвалідів, середньооблікова чисельність штатних працівників у господарстві в 2006 році становила 16 осіб, відповідно кількість інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до 4% нормативу становить 1 особу. Фактично у відповідача в 2006 році було працевлаштовано 1 особу, якій встановлено інвалідність, що підтверджується наявними в матеріалах справи: наказом про прийняття на роботу №89 від 28.02.2006р. довідкою МСЕК №050313, виданою Сиротюку І.І., наказом про звільнення №172 від 14.12.2006р..

Із-за таких обставин суд не вбачає підстав для застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій за невиконання в 2006 році визначеного ст.19 Закону нормативу працевлаштування інвалідів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, ст.ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанову може бути оскаржено у строк і порядку, передбачені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                          В.Л.Слупко