ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007 р.
№ 30/64-07

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючий суддя:
Першиков Є.В.

суддів
За участю представників сторін:
Позивача -
Відповідача -
Данилова Т.Б., Муравйов О.В.

Пр. Соколова Н.В. –дов. № 7 від 06.02.2007
Пр. Романов Д.М. –дов. № 125 від 01.01.2007

розглянувши  матеріали касаційної скарги
державного підприємства "Придніпровська залізниця"

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2007р.

за позовом
закритого акціонерного товариства страхова компанія "ДІСКО"

до
державного підприємства "Придніпровська залізниця"

про
Визнання агентського договору (договору доручення) № АД55ПР/НФ-051687/НЮ від 19.10.2005 діючим до 31.12.2007

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 17.09.2007 № 02-12.2/241 змінено склад колегії суддів: у зв'язку з перебуванням суддів Савенко Г.В., Ходаківської І.П. у відпустці призначено колегію у складі : головуючий –Першиков Є.В., судді Муравйов О.В. , Данилова Т.Б.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року акціонерне товариство закритого типу страхова компанія "ДІСКО" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до державного підприємства "Придніпровська залізниця" про визнання агентського договору  ( договору доручення) від 19.10.2005 № АД55ПР/НФ-051687/НЮ  діючим до 31 грудня 2007 року та  зобов'язання відповідача виконувати цей договір, а також покласти на відповідача судові витрати, зазначивши, що залізниця несвоєчасно сповістила страхову компанію про намір розірвати договір, чим порушила його права .

В процесі розгляду справи позивач  АТЗТ Страхова компанія "ДІСКО" подав  06.03.2007 заяву про уточнення позовних вимог ,- просив визнати агентський договір ( договір доручення) №  АД55ПР/НФ-051687/НЮдіючим до 31 грудня 2007 року та покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2007 у справі № 30/64-07 в задоволенні позовних вимог ( з урахуванням їх уточнення) відмовлено повністю. Рішення суду мотивовано тим, що позовна вимога про визнання договору діючим є встановленням факту, що має юридичне значення, а такий спосіб захисту не передбачений ст.16 Цивільного кодексу України, або договором сторін. Факт дії договору може встановлюватися господарськими судами лише у разі вирішення спору про право цивільне.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2007  рішення господарського суду скасоване та прийняте нове, яким агентський договір ( договір доручення) визнано діючим до 31.12.2007 та зобов'язано державне підприємство "Придніпровська залізниця" виконувати агентський договір (договір доручення) від 19.10.2005 № АД55ПР/НФ-051687/НЮ. Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд послався  на ст.16 Цивільного кодексу України, яка встановлює один із способів захисту порушеного права - це зміна правовідношення, а  термін дії договору є суттєвим елементом правовідношення.

Приймаючи рішення по суті, апеляційний суд послався на те, що між сторонами укладено агентську угоду, і якщо жодна із сторін за місяць до закінчення терміну дії договору не заявляє у письмовому виді про намір розірвати договір, він вважається пролонгованим на наступний термін, а у справі відсутні докази, які б свідчили про те, що залізниця має намір розірвати договір –отже договір визнано діючим до 31.12.2007.

Не погоджуючись  із висновками суду апеляційної інстанцій, державне підприємство "Придніпровська залізниця" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення місцевого суду. Обгрунтовуючи касаційну скаргу, заявник зазначив про порушення норм матеріального та процесуального права, а саме –неправильне визнання залізниці страховим агентом на підставі ст.15 Закону України "Про страхування" і незастосування ст.1008 Цивільного кодексу України в частині права на відмову від договору доручення, а також порушення вимог ст.43 Господарського кодексу України в частині розгляду всіх обставин справи у їх сукупності.

Позивач Страхова компанія "ДІСКО" направив відзив на касаційну скаргу, в якому проти касаційної скарги заперечує, вважає рішення та постанову законними та обґрунтованими, одностороння відмова залізниці від договору суперечить умовам договору та порушує права і законний інтерес позивача, вважає діяльність страхових агентів  як виключний вид  посередницької діяльності у сфері страхування, до яких не повинні застосовуватись норми ст.1008 Цивільного кодексу України, які регулюють відносини доручення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в постанові, , колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, і це підтверджується матеріалами справи, 19.10.2005 між сторонами укладений агентський договір (договір доручення) № АД55ПР/НФ-051687/НЮ ( далі – Договір), за яким страховик ( позивач) приймає на себе зобов'язання по страхуванню пасажирів –застрахованих осіб, що відправляються зі станцій Дніпропетровської та Кримської дирекцій залізничних перевезень а страховий агент (відповідач) діє від імені та за дорученням страховика і виконує частину його страхової діяльності в сфері вищезазначеного виду страхування.

Відповідно до п.7.1 Договору договір набуває чинності з 01.01.2006 і діє до 31.12.2006. У випадку, якщо жодна з сторін за місяць до закінчення терміну дії договору заявляє в письмовому вигляді про намір розірвати договір, він вважається пролонгованим на наступний термін, договір не може бути розірваний в односторонньому порядку до закінчення терміну його дії.

Приймаючи до уваги положення вищевказаного договору та той факт, що станом на 01.12.2006 від залізниці не надійшло до страхової компанії будь-яких письмових вимог про припинення Договору, Договір судом апеляційної інстанції визнано продовженим до 31.12.2007.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови про задоволення позовних вимог послався на  ст.15 Закону України "Про страхування", яка визначає страхових агентів –громадян або юридичних осіб, які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме : укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов'язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. Так апеляційний суд дійшов висновку про те, що діяльність страхових агентів є виключним видом діяльності у сфері страхування у формі посередницької діяльності.

Як вбачається з назви Договору, сторонами укладено Агентський договір ( договір доручення), однак,  судами попередніх інстанцій не досліджено та не встановлено, який саме договір мало на увазі сторони : посередницький  агентський чи договір доручення. Встановлення цієї обставини має суттєве значення для вирішення спору по суті, оскільки умови припинення агентського ( посередницького) договору врегульовані статтею 304 Господарського кодексу України, а умови припинення договору доручення, який повинен укладатись згідно із ст. 15 Закону України "Про страхування", передбачені ст.1008 Цивільного кодексу України.

Апеляційним судом не дана правова оцінка заяві залізниці, яка містилась в листі  від 26.12.2006 № Н-21/2026,  про відмову від агентського договору поряд з пропозицією розірвати договір , а також не дано правову оцінку листу залізниці від 16.02.2007 № НЗК-8/208 про відмову від Договору, який міститься в матеріалах справи, чим допущено порушення вимог ст.43 Господарського процесуального кодексу.

06.03.2007 АОЗТ "ДІСКО" подало до суду заяву про уточнення позовних вимог, в яких позивач просить суд прийняти рішення про визнання агентського договору(договору доручення) діючим до 31.12.2007 та про покладання на відповідача судових витрат, чим фактично відмовляється від  позовної вимоги про зобов'язання державне підприємство "Придніпровська залізниця" виконувати агентський Договір(договір доручення); з урахуванням цих уточнень судом першої інстанції і було прийнято рішення.

При скасуванні рішення суду першої інстанції та прийнятті постанови апеляційним судом по суті спору апеляційна інстанція виходить за межі уточнених позовних вимог( зменшених), при цьому не наводить мотиви, за яких уточнення позовних вимог не прийняті, або в чому  полягає необхідність вийти за межі позовних вимог( уточнених) і чи є про це клопотання заінтересованої сторони.

Стаття 111-7 Господарського процесуального кодексу України встановлює межі перегляду справи в касаційній інстанції –переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що спір був розглянутий судами без дослідження в повному обсязі обставин справи та норм чинного законодавства, що є порушенням принципу всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності та призвело до прийняття неправильного рішення, тому судові рішення у справі підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до господарського суду.

Під час розгляду справи господарському суду слід взяти до уваги викладене, вжити передбачені законом заходи для всебічного, повного і об'єктивного встановлення обставин справи, прав і обов'язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст. 43, 111-5, 111-7, 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу державного підприємства "Придніпровська залізниця" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.05.2007  та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2007 у справі № 30/64-07 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                   Є. Першиков

Судді                                                                             Т. Данилова

О. Муравйов