СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

19 липня 2007 року
Справа № 2-16/17456-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Голика В.С.,

суддів                                                                      Градової О.Г.,

Черткової І.В.,

секретар судового засідання                                        Алєєва А.М.

за участю представників сторін:

позивача: Терлецька Олена Олександрівна, довіреність №  02/07   від 29.04.07

відповідача:  Зуєва Оксана Василівна, довіреність №  425/9/10-0   від 26.02.07

розглянувши апеляційну скаргу Сімферопольського державного лісомисливського господарства на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Омельченко В.А.) від 22.05.2007 у справі №2-16/17456-2006А

за позовом           Сімферопольського державного лісомисливського господарства (вул. Гурзуфська, 16а, Сімферополь, 95053)

до           Державної податкової інспекції у Сімферопольському районі Автономної Республіки Крим (вул. Белова, 2, Мирне, Сімферопольський р-н, 97503)

про відміну податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

За результатами невиїзної документальної перевірки з питань своєчасності  надання платіжних доручень на сплату податку на додану вартість за період 2001-2002 роки (акт перевірки №187/15-2 від 19.12.2005), та у процедурі апеляційного узгодження результатів перевірки, податковим органом прийняті  податкові повідомлення-рішення про застосування до позивача штрафних санкцій від 05.07.2006: № /2 на суму 3596,28 грн.; № /2 на суму 3698,15 грн.; № /2 на суму 14943,32 грн. за прострочку погашення податкового зобов’язання.

Позивач подав позов до господарського суду Автономної Республіки Крим про визнання  вищеназваних рішень податкового органу недійсними. Позовні вимоги мотивовані перебігом строку застосування штрафу, передбаченого  статтею 15  Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181 від 21.12.2000.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим від 22.05.2007 у справі № 2-16/17456-2006 А (суддя В.А. Омельченко) у задоволенні позову відмовлено.

При прийнятті постанови суд першої інстанції виходив із того, що діючим законодавством України не встановлені граничні строки застосування штрафних санкцій за прострочку погашення податкового зобов’язання. Вимоги статті 15 вищеназваного Закону , на думку місцевого господарського суду, не розповсюджуються на застосування штрафних санкцій.

Позивач оскаржує постанову господарського суду Автономної Республіки Крим  у зв’язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, а саме:   підпункту 15.1.1.,  15.2.1. статті 15 Закону України  № 2181 від 21.12.2000.

Строки давності, встановлені вищеназваною нормою матеріального права, на думку позивача, застосовуються як для визначення податкового зобов’язання так і до нарахування штрафних санкцій за прострочку виконання податкового зобов’язання.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу визнає такою, що підлягає задоволенню, а постанову суду першої інстанції такою, що підлягає скасуванню у зв’язку з неправильним застосуванням судом норм матеріального  права, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи,  предметом даного спору є те, чи застосовуються для нарахування штрафних санкцій   за прострочку виконання податкового зобов’язання строки давності, передбачені  вимогами підпункту  15.1.1. статті 15 Закону України № 2181 від 21.12.2000

На думку податкового органу, вищеназваний строк давності застосовується лише для нарахування податкового законодавства, а не застосування штрафу за прострочку його виконання. З даною думкою погодився суд першої інстанції.

Відповідно позовних та  апеляційних вимог, строки, передбачені  підпунктом 15.1.1. статті 15 Закону України № 2181 від 21.12.2000 застосовуються також для нарахування штрафу за прострочку погашення податкового зобов’язання.

Судова колегія погоджується із доводами позивача, виходячи із наступного.

Відповідно до підпункту 15.1.1. статті 15 Закону України № 2181 від 21.12.2000, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов’язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем гранічного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була подана пізніше, за днем її фактичного подання.

Як вбачається із акту перевірки,  податковим органом застосовані до позивача штрафні санкції за прострочку погашення податкового зобов’язання на протязі 2001, 2002 років.

Відповідно до підпункту 17.1.7 статті 17 Закону України № 2181 від 21.12.2000, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податків зобов’язаний сплатити штраф.

Строки сплати податкового зобов’язання передбачені  підпунктом 5.3.1. статті 5  вищеназваного Закону.

Відповідно до підпункту 17.3. статті 17 Закону України № 2181 від 21.12.2000,  сплата (стягнення) штрафних санкцій, передбачених даною статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку та оскарження сум.

З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції, та доводи податкового органу про те, що підпункт 15.1.1. статті 15 Закону України  № 2181 від 21.12.2000 не застосовується для  нарахування  (стягнення) штрафу, визнаються судовою колегією безпідставними, протирічащими вимогам пункту 17.3. статті 17 вищеназваного Закону.

Керуючись пунктом 3 статті 198, пунктом 4 статті 202, статтею 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу задовольнити.

2.Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим  від 22.05.2007 у справі № 2-16/17456-2006А скасувати.

3.Позов задовольнити. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у  Сімферопольському районі   Автономної Республіки Крим від  05.07.2006: № /2 на суму 3596,28 грн.; № /2 на суму 3698,15 грн.; № /2 на суму 14943,32 грн.

Постанова суду набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                  В.С. Голик

Судді                                                                                О.Г. Градова

І.В. Черткова