ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.07 р.                                                                               Справа № 32/124

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Журби А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Лойченко А.І. – довіреність від 15.06.07р.

від відповідача: не з’явився

за позовом: Приватного підприємства „Наукове промислово-комерційне об’єднання „ТАТА” м. Запоріжжя

до відповідача: Закритого акціонерного товариства „Сталеливарна компанія”                  м. Амвросієвка

про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені, штрафу в сумі 24144,77грн.

Позивач, Приватне підприємство „Наукове промислово-комерційне об’єднання „ТАТА” м. Запоріжжя, 25.04.07р. звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Закритого акціонерного товариства „Сталеливарна компанія” м. Амвросієвка про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені, штрафу в сумі 24144,77грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на накладні № 674 від 10.05.06р., № 814 від 02.06.06р., № 823 від 05.06.06р., № 1107 від 13.07.06р., № 1293 від 07.08.06р., № 1531 від 04.09.06р., договір поставки № 23 від 10.05.06р., специфікацію № 1 від 10.05.06р. до договору, довіреності № 429767 від 03.08.06р.,  № 428556 від 01.06.06р., № 428597 від 13.07.06р. серії ЯМИ, № 941609 від 04.09.06р. серії ЯЛР, № 744478 серії ЯМА.

Відповідач в судові засідання не з’явився, про час і місце слухання був належним чином повідомлений, що підтверджує штамп канцелярії суду на ухвалах, поштові повідомлення, позов не оспорив, відзив на позовну заяву не надав, не пояснив причини нез’явлення та не надав витребувані судом документи, необхідні для вирішення спору. Зважаючи на достатність представлених позивачем документів, неповідомлення відповідачем поважних причин нез’явлення у судове засідання, справа розглядається по наявним в ній матеріалам відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив, що між позивачем та відповідачем був укладений  договір поставки  № 23 від 10.05.2006р., за яким постачальник зобов’язується передати у власність покупця товар, що наведений у специфікаціях до цього договору, на підставі попередньої заявки покупця, а покупець зобов’язується прийняти товар та сплатити постачальнику його вартість.

Позивач поставив на адресу відповідача товар на загальну суму 74354,70грн. Факт постачання позивачем товару, а також обсяг і вартість поставленого товару та відповідно  прийняття відповідачем товару у власність підтверджується  накладними № 674 від 10.05.06р., № 814 від 02.06.06р., № 823 від 05.06.06р., № 1107 від 13.07.06р., № 1293 від 07.08.06р., № 1531 від 04.09.06р., довіреностями № 429767 від 03.08.06р.,  № 428556 від 01.06.06р., № 428597 від 13.07.06р. серії ЯМИ, № 941609 від 04.09.06р. серії ЯЛР, № 744478 серії ЯМА.

Відповідно до п. 3  відповідач повинен був оплатити товар шляхом безготівкового перерахування вартості товару на поточний рахунок постачальника у строк, що наведений у п. 6 (оплата вартості товару здійснюється протягом 10 календарних днів з моменту здійснення поставки.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату № 674 від 10.05.06р., № 814 від 02.06.06р., № 823 від 05.06.06р., № 1107 від 13.07.06р., № 1293 від 07.08.06р., № 1531 від 04.09.06р. Проте, фактично, відповідачем виконане грошове зобов’язання за данними накладними в сумі 54989,00грн.

Таким чином, свої зобов’язання, як про це заявлено позивачем,  відповідач,  всупереч ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 193, 198 ГК України, належним чином не виконав. Внаслідок цього, станом на 15.09.06р. утворилась заборгованість в розмірі 19365,70грн., факт чого позивач підтверджує наданими документами.

Судом не приймається до уваги накладна № 823 від 05.06.06р. та рахунок  № 823 від 05.06.06р. на суму 336,00грн., які надані позивачем у справі як докази заборгованості відповідача за договором № 23, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі специфікації № 1 до договору, товар, який постачає позивач відповідачу за договором є електроди графітовані ш250мм в комплекті з ніпелями, а в накладній № 823 вказано графіт ГЛ-1.

З урахуванням обставин справи та наданими позивачем доказів, вимоги позивача  обґрунтовані та підлягають задоволенню частково в сумі  19029,70грн.

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитору зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді стягнення нарахованого індексу інфляції на суму боргу в розмірі 1646,07грн., 3% річних за прострочку виконання грошових зобов’язань в сумі 324,71грн. підлягають задоволенню частково в сумі 308,12грн. (3% річних) та 1490,17грн. (індекс інфляції).

Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача пені за невиконання зобов’язань за договором, штрафу, суд виходить з наступного. Пунктом 6 договору поставки № 23 від 10.05.2006р., передбачено, що у разі прострочення оплати, покупець сплачує штраф на користь постачальника в розмірі 5% від суми поставки, а також пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення.

При цьому, нарахування пені позивачем зроблено за приписами Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” – за подвійною обліковою ставкою Національного банку України, що і є правомірним. Але, одночасно позивач припустився помилки щодо строків нарахування пені та суми боргу (як вказано вище – 19029,70грн., а не 19365,70грн. первісно заявлених), на яку має нараховуватися пеня.

Так, в силу ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, враховуючи наявність порушень, заборгованості з боку відповідача несплати своєчасно товару, положень ст.ст.610, 611 ЦК України вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за період з 15.09.06р. по 06.04.07р. в сумі  1840,00грн., є правомірним та  підлягають  задоволенню частково в сумі 1799,21грн.

Також, сума штрафу в розмірі 5% від вартості поставленого товару має нараховуватися на суму 19029,70грн., та відповідно є правомірним нарахування штрафу в сумі 951,49грн.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі ст.ст. 193, 198, 232 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 625 ЦК України, керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги Приватного підприємства „Наукове промислово-комерційне об’єднання „ТАТА” м. Запоріжжя до Закритого акціонерного товариства „Сталеливарна компанія” м. Амвросієвка про стягнення заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, пені, штрафу в сумі 24144,77грн.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Сталеливарна компанія” м. Амвросієвка  (87300, Донецька область, м. Амвросіївка, вул. Тітовки, 24, , п/р 1273 у філії „Відділу Промінвестбанку” м. Торез, код банку 334282) на користь Приватного підприємства „Наукове промислово-комерційне об’єднання „ТАТА” м. Запоріжжя (69032, м. Запоріжжя, вул. Макаренко, 13, , п/р 6632 у відділенні „Комунарське відділення ПІБ”, м. Запоріжжя, код банку 313355) заборгованість в сумі 19029,70грн., пеню в сумі 1799,21грн., 3% річних в сумі 308,12грн., штраф в сумі 951,49грн., індекс інфляції в сумі  1490,17грн., витрати з державного мита в сумі  235,77грн., та   115,23грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позовних вимог – відмовити.

Рішення набирає законної сили 02.07.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя