АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
Путятинський, 3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2007 р.
Справа № 15/491-НА

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді                                                  Веденяпіна О.А.

суддів:
Іоннікової І.А.

Черпака Ю.К.

при
секретарі                                                             Гаврилюк
Т.В. ,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     ОСОБА_1 - підприємець,

від
відповідача: Дмитрієва А.М. (довіреність №23083/9/10-1 від 20.06.2007 року),

розглянувши
апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

(м.
Хмельницький)

на
постанову господарського суду Хмельницької
області

від
"06" лютого 2007 р. у справі

за
позовом підприємця ОСОБА_1 (м. Хмельницький)

до
Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому (м. Хмельницький)

про
скасування рішення ДПІ у м. Хмельницькому, -

ВСТАНОВИВ:

Підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Хмельницької
області  з  позовом
і  просить  скасувати
рішення  Державної  податкової
інспекції  у  м. Хмельницькому №НОМЕР_1 про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 4390,00 грн., посилаючись на його
невідповідність вимогам чинного законодавства.

Позивач у позовній заяві та уточненнях до неї вказує, що спрощена
система оподаткування, обліку та звітності не розповсюджується на суб'єктів
підприємницької діяльності, які здійснюють роздрібний продаж підакцизних пально
- мастильних матеріалів.

Оскільки він здійснює продаж моторного масла, яке не є підакцизним
пально - мастильним матеріалом, висновок відповідача про необхідність
застосування реєстратора розрахункових операцій вважає помилковим.

Постановою господарського суду Хмельницької області від 06 лютого
2007 року у справі №15/491-НА позов задоволено.

Скасовано рішення Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькому №НОМЕР_1.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь підприємця
ОСОБА_1 3,40 грн. витрат по сплаті державного мита.

Не  погоджуючись  із
прийнятою  постановою,  Державна
податкова  інспекція у м.
Хмельницькому подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену
постанову та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що в ході перевірки
підприємницької діяльності ОСОБА_1 працівниками податкового органу встановлено,
що при продажу моторного масла на суму 878,00 грн. підприємцем не
застосовувався реєстратор розрахункових операцій, чим порушено вимоги п.1,2 р.2
ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій
в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг".

ДПІ у м. Хмельницькому зазначає, що дія Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 28.06.1999 року не поширюється на фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності, які займаються підприємницькою діяльністю
без створення юридичної особи і здійснюють торгівлю лікеро - горілчаними
напоями і тютюновими виробами, пально - мастильними матеріалами.

Вказує, що з 01 липня 2005 року до прийняття Закону України
"Про спрощену систему оподаткування" спрощена система оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва не поширюється на суб'єктів
підприємницької діяльності, які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють
господарську діяльність, пов'язану з експертом, імпортом та оптовим продажем
підакцизних товарів, оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально -
мастильних матеріалів.

Підприємець ОСОБА_1 письмових заперечень на апеляційну скаргу не
подав.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу
підтримує.

Підприємець ОСОБА_1 заперечує проти доводів апеляційної скарги,
просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Задовольняючи позов, господарський суд Хмельницької області
виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами
справи.

Заслухавши підприємця ОСОБА_1, представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив.

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької
діяльності №НОМЕР_2  ОСОБА_1
зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с. 11).

Підприємець протягом 2006 року перебував на спрощеній системі
оподаткування, обліку та звітності, що стверджується свідоцтвом про сплату
єдиного податку Серії Г №НОМЕР_3 (а.с. 12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року працівниками Державної податкової адміністрації
у Хмельницькій області на підставі направлень №НОМЕР_4, №НОМЕР_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_1 року проведено перевірку щодо контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами
підприємницької діяльності господарської одиниці (автосервіс), розташованої в
АДРЕСА_1, яка належить підприємцю ОСОБА_1, за результатами якої складено акт
НОМЕР_6(а.с. 13).

В ході перевірки встановлено порушення п.1, п.2 ст.3 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" при реалізації
пально - мастильних матеріалів, а саме оливи моторної на суму 878,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року на підставі вищевказаного акта перевірки ДПІ у
м. Хмельницькому прийнято рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій №НОМЕР_1, яким застосовано до позивача відповідно до п. 1 ст. 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг" штрафні санкції в розмірі
4390,00грн. (а.с. 9).

Дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний господарський
суд приходить до висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи
державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" (далі Закон), який згідно преамбули визначає правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг, встановлено - реєстратори розрахункових операцій
застосовуються фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності або
юридичними особами (їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими
підрозділами) (далі - суб'єкти підприємницької діяльності), які здійснюють
операції з розрахунків у готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Статтею 9 Закону визначено перелік випадків коли реєстратори
розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються.

Згідно п.6 ст.9 Закону реєстратори розрахункових операцій не
застосовуються при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких здійснюється
відповідно до законодавства з питань оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім
пива на розлив), за умови ведення такими особами книг обліку доходів і витрат у
порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за поданням державного органу,
уповноваженого провадити державну регуляторну
політику.

За змістом ст.2 угоди між Державною податковою адміністрацією
України і Головною державною  податковою
інспекцією при Міністерстві
фінансів  Республіки  Молдова про взаємодію і обмін
інформацією  в сфері контролю над
виробництвом, імпортом-експортом підакцизної продукції, (дата набуття чинності
21.05.2004 року), термін "підакцизна продукція" включає перелік
товарів, що підлягає оподаткуванню акцизним збором згідно з діючими
національними законодавствами держав.

Закон України "Про ставки акцизного збору і ввізного мита на
деякі товари (продукцію)" до переліку товарів (продукції), які
оподатковуються акцизним збором, не відносить оливи моторні.

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України  "Про внесення змін до Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" та деяких інших
законодавчих актів України" встановлено, що з 1 липня 2005  року
до  прийняття  Закону України "Про спрощену систему
оподаткування" Указ  Президента
України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого  підприємництва"
застосовуються з урахуванням таких особливостей:

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва не поширюється на суб'єктів підприємницької діяльності,
які є виробниками підакцизних товарів, здійснюють господарську діяльність,
пов'язану з експортом, імпортом та оптовим продажем підакцизних товарів,
оптовим та роздрібним продажем підакцизних пально-мастильних матеріалів.

З огляду на викладене, довід позивача про необхідність застосування
реєстратора розрахункових операцій під час реалізації всіх без виключення
пально -  мастильних матеріалів не є
переконливим.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає правильним висновок
суду першої інстанції про те, що Закон України
"Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2005 рік" та деяких інших законодавчих актів України",
встановивши особливості застосування всього змісту Указу  Президента України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого  підприємництва", встановив також термін
дії зазначених особливостей (з 01.07.2005 року до  прийняття
Закону України "Про спрощену систему оподаткування"), що
безпосередньо не враховано податковим органом при складанні акта перевірки та
прийнятті оспорюваного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене та оскільки податковий орган не довів
правомірності оспорюваного рішення, колегія суддів погоджується з висновком
суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, постанова господарського суду Хмельницької
області від 06 лютого 2007 року у справі №15/491-НА прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права, підстави для її зміни чи скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254,
п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, Житомирський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.
Хмельницькомузалишити без задоволення, а постанову господарського суду
Хмельницької області від 06 лютого 2007 року
- без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту
проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України протягом одного місяця з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий
суддя
Веденяпін О.А.

судді:

Іоннікова І. А.

Черпак Ю.К.

Віддрук.
4 прим.:

1
- до справи

2,3
- сторонам

4
- в наряд