ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.07                                                                                        Справа №  10/411/07

Суддя   Алейникова Т.Г.

м. Запоріжжя

За позовом : ВАТ “ТНК-ВР Холдінг”, м. Київ

До відповідача : ВАТ “Запоріжнафтопродукт”, м. Запоріжжя

про  усунення порушень прав власника

Суддя       Алейникова Т.Г.

Представники:

від позивача:  Тереза Ю. О. –довіреність б/н., від 01.03.07 р.

від відповідача: Аристархова П.М. –довіреність б/н., від 22.09.06 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

У судовому засіданні оголошено резолютивну частину рішення

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про заборону Відкритому акціонерному товариству „Запоріжнафтопродукт" використовувати знак для товарів та послуг «ТНК», та зобов'язання Відкритому акціонерному товариству „Запоріжнафтопродукт" демонтувати вивіски, логотипи та обладнання з позначенням торгового знаку «ТНК»на автозаправних станціях Відповідача.

Свої вимоги Позивач аргументує тим, що Свідоцтвом № 19697 від 15.05.2001 р. Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України за ним зареєстровано знак для товарів та послуг „ТНК", оскільки Позивачем не надавався дозвіл на використання знаку для товарів та послуг Відповідачу, таке використання є незаконним та порушує охоронювані права Позивача, як власника знаку для товарів та послуг.

Відповідач Відкрите акціонерне товариство „Запоріжнафтопродукт" проти позову заперечує, посилаючись на те, що використовує знак для товарів та послуг ТНК правомірно, на

підставі субліцензійного договору № 741-01/6 від 03.09.2001 р., укладеного між Відповідачем

та Підприємством з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна".

N.          -

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2001 р. за Відкритим акціонерним товариством «Тюменська нафтова компанія»зареєстровано знак для товарів та послуг «ТНК» відповідно до Свідоцтва на знак для товарів та послуг № 19697 від 15.05.2001 р., виданого Державним департаментом інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України. Строк дії Свідоцтва до 29.09.2010 р.

13.08.2001 р. Рішенням Державного департаменту інтелектуальної власності зареєстровано ліцензійний договір, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Тюменська нафтова компанія», правонаступником якого є Позивач, та Підприємством з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна", відповідно до якого дозвіл на використання знака для товарів і послуг класів 4, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42, на які зареєстровано знак надається Підприємству з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна". Вид ліцензії виключна, термін дії ліцензійного договору до 29.09.2010 р., реєстраційний номер 1021.

03.09.2001 р. між Підприємством з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна" та Відповідачем укладено субліцензійний договір № 741-01/6 про надання дозволу на використання знаку для товарів та послуг, за яким Підприємство з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна" надало за винагороду на строк до 29.09.2010 р. Відповідачу невиключну ліцензію на використання в діяльності Відповідача знака для товарів та послуг „ТНК", який охороняється_Свідоцтвом № 19697 від 15.05.2001 р. Перелік обєктів (АЗС) визначено Додатком №4 до субліцензійного договору. Факт надання ВАТ "Запоріжнафтопродукт" невиключної ліцензії строком дії до 29.09.2010 року підтверджується рішенням Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти і науки України від 10.02.2003 р.

Відповідно до п.п. 1, 3 ст. 5 Закону України „Про охорону прав на знаки для товарів та послуг", правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом, право власності на знак засвідчується свідоцтвом.

Відповідно до п.п. 8, 9 вказаного Закону, власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання знака на підставі ліцензійного договору, договір про передачу права власності на знак і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 426 Цивільного кодексу України, використання об'єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом. Умови надання дозволу (видачі ліцензії) на використання об'єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону.

Відповідно до ст. 1107 ЦКУ розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності здійснюється зокрема на підставі ліцензійного договору. Договір щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми договору щодо розпоряджання майновими правами інтелектуальної власності такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 1109 ЦКУ, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності

(ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Твердження Позивача про те, що Відповідач використовує знак для товарів та послуг незаконно, оскільки йому не надавався дозвіл на таке використання, спростовується наявними ліцензійним договором між Позивачем та Підприємством з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна" та субліцензійним договором № 741-01/6 від 03.09.2001 р. між  Підприємством з іноземними інвестиціями „ТНК-Україна" та Відповідачем на використання знаку для товарів та послуг „ТНК", які на сьогоднішній час ніким не оскаржені та не розірвані, тобто є чинними.

Таким чином, суд приходить висновку, що Відповідач правомірно та на законних підставах використовує знак для товарів та послуг „ТНК", який охороняється Свідоцтвом № 19697 від 15.05.2001р.

З    огляду    на    викладене,    керуючись    ст.ст.    49,82,84   Господарського

процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позову відмовити.

Суддя                                                                                                                      Алейникова Т.Г.