ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"04" вересня 2007 р.
Справа № 28-29/489-06-11826

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.

суддів Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б.

Склад судової колегії змінений  розпорядженням  голови Одеського апеляційного господарського суду №80 від 13.08.2007р.

при секретарі судового засідання Скуділо О.В.

за участю представників сторін:

від позивача –не з'явився;

від третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору:

1.          Білгород-Дністровської районної ради —Гончарук А.В. - без належних повноважень (посвідчення Білгород-Дністровської районної ради)

2.          Білгород-Дністровської райдержадміністрації —не з'явився;

3.          ВУЖКГ Білгород-Дністровського району Одеської області —не з'явився;

від відповідача –Хотін В.Б. - по довіреності

Розглянувши апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

на рішення  господарського суду Одеської області від 16.07.2007р.

по справі № 28-29/489-06-11826

за позовом Приватного підприємства „Ніка-2”

треті особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору:

1.          Білгород-Дністровська районна рада;

2.          Білгород-Дністровська райдержадміністрація Одеської області;

3.          Виробниче управління житлово-комунального господарства Білгород-Дністровського району Одеської області

до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

про усунення перешкод у здійсненні реконструкції

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

У судовому засіданні 04.09.2007р. згідно ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Встановив:

У листопаді 2006р. Приватне підприємство „Ніка-2” звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області з вимогою зобов’язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні реконструкції бази відпочинку „Комунальник” шляхом звільнення залишків тимчасових будинків, що перелічені у Плані під літерами „А”, „Б”, „Ю”, з земельної ділянки, що належить позивачу на праві власності.

26.12.2006р. ПП „Ніка-2” надало суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, виклавши їх в наступній редакції: зобов’язати Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області усунути перешкоди у здійсненні реконструкції бази відпочинку „Комунальник” шляхом звільнення залишків тимчасових будинків, що перелічені у План-схемі МБТІ під літерами „А”, „Б”, „Ю”, з земельної ділянки, що належить позивачу на праві оренди з 25.12.2001р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 26.12.2006р. позов задоволено у повному обсязі; зобов’язано Шабівську сільську раду Білгород-Дністровського району Одеської області усунути перешкоди у здійсненні реконструкції бази відпочинку „Комунальник” шляхом звільнення залишків тимчасових будинків, що перелічені у План-схемі МБТІ під літерами „А”, „Б”, „Ю”, з земельної ділянки належної ПП „Ніка-2” на праві оренди з 25.12.2001р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2007р. рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.06.2007р. ухвалені у справі №29/489-06-11826 судові рішення скасовані, справу передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.07.2007р. справу прийнято до провадження суддею Гуляк Г.І. з присвоєнням їй №28-29/489-06-11826.

В процесі нового розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій вимагає зобов'язати відповідача звільнити від залишків тимчасових будинків, що перелічені у плані-схемі МБТІ під літерами “А”, “Б”, “Ю”, земельну ділянку, яка  знаходиться в оренді Приватного підприємства “Ніка -2” на підставі  договору оренди земельної ділянки від 25.12.2001р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.07.2007р. (суддя –Гуляк. Г.І.) позов ПП „Ніка-2” задоволено повністю (з урахуванням наданих позивачем уточнень).

Рішення суду першої інстанції вмотивоване посиланням на приписи ст.152 Земельного кодексу України, ст.27 Закону України „Про оренду землі” та наступним:

- 25.12.2001р. ПП „Ніка-2” надано земельну ділянку площею 1,7323га на умовах оренди строком на 21 рік; 09.02.2006р. між Білгород-Дністровською державною адміністрацією Одеської області та ПП „Ніка-2” укладено договір купівлі-продажу  зазначеної земельної ділянки, який рішенням господарського суду Одеської області від 11.08.2006р. по справі №16/297-06-7660 визнаний укладеним та дійсним; на час розгляду справи позивач володіє нею на праві оренди згідно договору оренди від 25.12.2001р., згідно з яким земельна ділянка надана для обслуговування і реконструкції будівель і споруд бази відпочинку „Комунальник”; договір оренди є чинним;

- постановою господарського суду від 04.07.2006р. по справі №22/167-06-3493А визнано право власності ПП „Ніка-2” на об’єкти нерухомості бази відпочинку „Комунальник”, а саме: двохповерхова будівля житлового комплексу без мансарди, яка є незавершеним будівництвом, артезіанська свердловина;

- рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р. по справі №22-1679/2005 право власності на майно бази відпочинку „Комунальник”, а саме, будинки відпочинку під літерами „А”, „Б”, „Щ”, “Ю”, їдальня, „Ш” визнано за Шабівською територіальною громадою Білгород-Дністровського району Одеської області в особі Шабівської сільради;

- тимчасові будинки „А” і „Б” знищені внаслідок поганого технічного стану, погодних умов, що підтверджується актами від 17.08.2006р., 01.09.2006р; згідно Акту від 14.09.2006р. тимчасовий будинок під літ. “Ю” демонтований ПП “Ніка-2” на виконання припису Інспекції ДАБК від 07.07.2006р.; відповідно до Акту від 16.01.2007р. на виконання припису Інспекції ДАБК від 13.04.2004р. №000090 було знищено самочинно збудовані будівлі у 100-метровій охоронній зоні Чорного моря на території Будацької коси бази відпочинку “Комунальник” шляхом демонтажу ПП “Ніка-2” на підставі постанови Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2006р. по справі №9-17/228-05-7598;

- право власності Шабівської територіальної громади на тимчасові будинки під літерами “А”, “Б” і “Ю” бази відпочинку “Комунальник” припинилося згідно п.1 ст.349 ЦК України у зв'язку з їх знищенням внаслідок стихійного лиха та демонтажу;

- реєстрація права власності за Шабівською сільрадою на усі будівлі бази відпочинку „Комунальник” скасована постановою господарського суду Одеської області від 29.11.2006р. по справі №29/490-06-11827А.

- реконструкція бази відпочинку „Комунальник” здійснюється позивачем згідно генплану, проекту забудівлі, затверджених належним чином;

згідно довідки відділу містобудування та архітектури Білгород-Дністровської райдержадміністрації №103 від 23.01.2006р. та довідки інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської райдержадміністрації №11/ГАСК від 02.02.2006р. будівлі та споруди бази відпочинку „Комунальник”, крім двоповерхового спального корпусу на 70 місць та артезіанської свердловини №5 збудованих ПП „Ніка-2”, є самовільно збудованими, не капітальними, тимчасовими та підлягають знесенню;

-матеріалами справи підтверджується наявність перешкод у здійсненні позивачем реконструкції бази відпочинку та користуванні земельною ділянкою відповідно до цільового призначення, тому виходячи з вимог ст.152 Земельного кодексу України, ст.27 Закону України “Про оренду землі” позов підлягає задоволенню.

Шабівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області не погодилась з рішенням суду першої інстанції від 16.07.2007р., подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог ПП „Ніка-2” відмовити, пославшись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи. Скаржник зазначає наступне:

- відхиляючи клопотання  про відкладення розгляду справи, суд позбавив можливості відповідача надати заперечення на уточнення позовних вимог, чим порушив приписи ст.4-3 ГПК України;

- ані Білгород-Дністровська районна рада, ані ПП “Ніка-2” (сторони договору оренди земельної ділянки) не є власниками майна бази відпочинку “Комунальник”;

- акти від 17.08.2006р., 14.09.2006р., на які посилається суд у мотивувальній частині рішення, складені без участі відповідача зацікавленими особами та не можуть бути належними доказами по справі; технічний паспорт від 16.10.2006р. вказує на те, що будинки відпочинку існували; будинки під літерами “А”, “Б” і “Ю” є власністю відповідача на підставі рішення суду від 23.06.2005р.;

- позивачем розпочата реконструкція бази відпочинку „Комунальник” без згоди відповідача, який є власником майна бази відпочинку “Комунальник”; майно бази відпочинку “Комунальник” передане в оренду ПП “Ніка-2” згідно з договором оренди нерухомого майна від 07.09.2001р. та доповненням від 26.12.2001р. терміном на 21 рік; орендар майна зобов'язаний після закінчення терміну оренди повернути майно, але без згоди власника проводить реконструкцію, а по суті —знищення цього майна;

- суд проігнорував рішення Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р. та ухвалу Верховного суду України від 18.11.2005р., якими встановлена правомірність володіння майном бази відпочинку “Комунальник” Шабівською сільською радою, чим порушив вимоги ст.321 ЦК України, ст.ст.4, 48, 49 Закону України “Про власність”.

Представник ПП “Ніка-2” у засіданні суду апеляційної інстанції 14.08.2007р. проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав обґрунтованості та законності оскаржуваного рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 14.08.2007р. на підставі ст.27 ГПК України до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору залучені Білгород-Дністровська райдержадміністрація,  Білгород-Дністровська районна рада та Виробниче управління житлово-комунального господарства Білгород-Дністровського району Одеської області.

Треті особи, незважаючи на належне повідомлення про час і місце розгляду справи в суді апеляційної інстанції своїх представників для участі в судовому засіданні 04.09.2007р. не направили, відзиви та заперечення на апеляційну скаргу не надіслали, витребувані ухвалою суду матеріали не надали, отже не скористались своїми правами учасників судового процесу відповідно до ст.22 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, повноту встановлення обставин справи і відповідність ним висновків суду першої інстанції, правильність застосування норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ПП “Ніка-2” (надалі —позивач, Орендар) є Орендарем земельної ділянки площею 1,7323га, що розташована на Будацькій косі Білгород-Дністровського району Одеської області біля селища Затока, між базами відпочинку “Незабудка” та “Лідія”, на підставі нотаріально-посвідченого договору Оренди земельної ділянки від 25.12.2001р., укладеного з Білгород-Дністровською районною радою (надалі —Орендодавець, Рада), зареєстрованого у Білгород-Дністровському відділі земельних ресурсів 25.12.2001р. за №5047. Земельна ділянка надана для обслуговування і реконструкції будівельі споруд бази відпочинку “Комунальник”.

Згідно п.1.1. договору оренди від 25.12.2001р. (надалі —договір оренди земельної ділянки) земельна ділянка знаходиться в віданні Білгород-Дністровської районної ради, є землями запасу і розташована в другій зоні використання, на якій дозволено розміщення тимчасових об'єктів курортного та торговельного призначення, та у третій зоні —зоні розташування об'єктів курортної інфраструктури згідно рішення районної ради №277-XXIII від 19.05.2000р.

Рішенням Білгород-Дністровської районної ради Одеської області №277-ХХІІІ від 19.05.2000р. “Про затвердження статусу земель запасу Білгород-Дністровського району на Будацькій косі смт. Затока” віднесено землі Будацької коси до земель рекреаційного призначення і затверджено три зони використання земель: перша зона —від урізу води до запроектованої набережної —без права будь-якої забудови; друга зона —від межі першої зони до існуючої дороги —зелена зона з правом встановлення некапітальних або тимчасових об'єктів курортного або торговельного призначення; третя зона —зона розташування закладів відпочинку та об'єктів курортної інфраструктури.

Відповідно  до ст.11 Земельного кодексу України 1990р., норми котрого діяли на дату укладення договору оренди земельної ділянки, до відання районних рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у користування в порядку, передбаченому ст.ст.17, 19 цього Кодексу

Білгород-Дністровська районна рада прийняла рішення №536-ХХІІІ від 21.12.2001р. про передачу в тимчасове довгострокове користування на умовах оренди строком на 21 рік земельної ділянки 1, 7323га ПП “Ніка-2”, на підставі котрого був укладений вищевказаний договір оренди земельної ділянки.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що ПП “Ніка-2” є орендарем майна (приміщень) бази відпочинку “Комунальник”, що складається з 2-поверхового корпусу на 40 місць, 24 будиночків на 70 місць, їдальні, душових, туалетів, санітарного блоку ізолятора, згідно договору оренди нерухомого майна від 07.09.2001р., укладеного з Виробничим управлінням житлово-комунального господарства (надалі - ВУЖКГ) терміном на 21 рік. Орендоване майно використовується Орендарем з метою організації відпочинку та оздоровлення (п.1.1., п.3.1. договору оренди від 07.09.2001р.) і по закінченню терміну оренди підлягає поверненню Орендодавцю по акту.

Судом апеляційної інстанції з пояснень представника ПП “Ніка-2” та відповідача встановлено, що договір оренди майна є чинним, не розірваний і в судовому порядку не визнаний недійсним; будиночки під літ. “А”, “Б”, “Ю” входять до складу орендованого у ВУЖКГ майна за договором оренди від 07.09.2001р.

26.12.2001р. сторони договору оренди майна підписали зміни і доповнення до нього, виклавши деякі його умови в новій редакції, зокрема, щодо складу орендованого майна. П.3.7. цієї угоди передбачено, що Орендар зобов'язується після надання йому в оренду земельної ділянки для відсипання, реконструкції і будівництва на базі відпочинку “Комунальник” (договір №5047 від 25.12.2001р.) не завдавати шкоди майну Орендодавця.

Таким чином, ПП “Ніка-2” є водночас орендарем земельної ділянки, на якій здійснює реконструкцію і будівництво, і орендарем майна бази відпочинку “Комунальник” згідно договору оренди майна і зобов'язано не спричиняти шкоди майну Орендодавця та повернути це майно по закінченню строку оренди.

З 01.01.2002р. набрав чинності новий Земельний кодекс України, відповідно до п.12 Перехідних положень котрого до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів —відповідні органи виконавчої влади.

Земельна ділянка, якою користується ПП “Ніка-2”, знаходиться біля селища Затока Білгород-Дністровського району Одеської області, на території Будацької коси, поза межами населених пунктів.

09.02.2006р. ПП “Ніка-2” уклало з Білгород-Дністровською райдержадміністрацією Одеської області (надалі - Райдержадміністрація) договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 1,7323га, що  перебуває у тимчасовому користуванні ПП “Ніка-2” на підставі договору оренди від 25.12.2001р.

Цей договір укладений на підставі розпоряджень Райдержадміністрації №106/2006 від 27.09.2006р., №1034/2005 від 27.09.2005р., додатку до розпорядження №1034/2005 від 27.09.2005р., розпоряджень від 23.01.2006р. №67/2006, №129/2006 від 07.02.2006р. Цільове призначення продажу земельної ділянки — обслуговування та реконструкція будівель і споруд бази відпочинку “Комунальник”.

Згідно п.п.6.3., 6.4. договору купівлі-продажу від 09.02.2006р. право власності у покупця на придбану  земельну ділянку виникає з моменту державної  реєстрації договору у відповідних державних органах; з моменту виникнення у Покупця права власності на земельну ділянку встановлений раніше правовий режим і всі правовстановлюючі документи про права Покупця на користування земельною ділянкою втрачають чинність.

Відповідно до п.11.3. цей договір і документ про сплату вартості є підставою для відведення земельної ділянки в натурі і видачі державного акта на право власності на землю.

Місцевий господарський суд правильно встановив, що  на момент виникнення спору і розгляду справи судом позивач у зв'язку з неповним виконанням умов договору купівлі-продажу в частині сплати вартості земельної ділянки право власності на останню не набув, Державний акт, що посвідчує це право, не отримав, тому підставою володіння і користування земельною ділянкою для ПП “Ніка-2” є договір оренди від 25.12.2001р., котрий виходячи з положень п.6.4. договору купівлі-продажу земельної ділянки, п.6.2. договору оренди від 25.12.2001р. чинності у зв'язку з укладенням договору купівлі-продажу не втратив, недійсним не визнаний і будь-яким іншим чином його дія не припинилася.

Судом апеляційної інстанції з залученої до матеріалів справи за клопотанням відповідача постанови Одеського апеляційного господарського суду від 24.07.2007р. по справі №28/561-06-13143А встановлено, що розпорядження голови Білгород-Дністровської райдержадміністрації від 27.09.2005р.  №1034/2005р. „Про внесення земельної ділянки державної власності несільськогосподарського призначення, розташованої на території Білгород-Дністровського району Одеської області, в перелік земельних ділянок, що підлягають першочерговому продажу”, розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 23.01.2006р. №67/2006 „Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості”;  розпорядження голови Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 07.02.2006р. №129/2006 „Про внесення змін та доповнень до розпорядження голови районної державної адміністрації „Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення та затвердження її вартості” від 23.01.2006р. №67/2006” визнані недійсними у зв'язку з їх протиправністю.

В ході апеляційного провадження підтверджена обставина визнання рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р. по справі №22-1679/2005 права власності Шабівської територіальної громади в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на майно бази відпочинку “Комунальник”, що знаходиться на території Будацької коси (біля селища Затока) і складається з будинків відпочинку літ. “А”, “Б”, “Щ”, “Ю”, їдальні, “Ш”.

Відповідно до встановлених цим судовим рішенням фактів, які є преюдиційними для даної справи за приписом ч.4 ст.35 ГПК України, база відпочинку “Комунальник” була побудована на земельній ділянці, яка самовільно була зайнята Шабівським Міжвідомчим комбінатом комунального обслуговування у 1970-х роках (у подальшому —Виробниче управління житлово-комунального господарства с. Шабо). Власником Шабівського МККО та ВУЖКГ с. Шабо була і є Шабівська територіальна громада в особі Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 14.04.2004р. Білгород-Дністровською райдержадміністрацією, Шабівська територіальна громада в особі Ради є власником майна бази відпочинку “Комунальник”, що знаходяться на території Будацької коси біля селища Затока і складається з вищеперелічених будинків відпочинку, що і слугувало підставою для визнання судом права власності відповідача на це майно, а саме, майно бази відпочинку “Комунальник”, що складається зі споруд —будинків відпочинку літ. “А”, “Б”, “Щ”, “Ю”, їдальні, “Ш”.

Рішення Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р. залишено без змін ухвалою Верховного суду України від 18.11.2005р.

Проте, встановивши наявність у відповідача права власності на окремі споруди бази відпочинку “Комунальник” за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 23.06.2005р., місцевий господарський суд в порушення ст.ст.4-3, 4-7, 43, 111-12 ГПК України не дав належну оцінку цій обставині, допустив порушення і неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, визнав встановленими обставини, які є недоведеними належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України “Про власність”, чинного на момент виникнення спору, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно ч.2 ст.32 Закону України “Про власність” суб'єктами права комунальної власності є адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських Рад народних депутатів.

Ч.ч.2, 5 ст.48 цього Закону встановлюється, що власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.

Наразі спірні правовідносини в частині захисту прав власника (або титульного володільця) спірного майна та земельної ділянки регулюються положеннями Цивільного кодексу України від 16.01.2003р., Земельного кодексу України, Закону України “Про оренду землі”.

ПП “Ніка-2” на підставі чинних договору оренди майна від 07.09.2001р. та договору оренди земельної ділянки від 25.12.2001р. володіє як майном бази відпочинку “Комунальник”, у т.ч. спірними спорудами під літ. “А”, “Б”, “Ю”, так і земельною ділянкою, на якій вони розташовані, тому як Орендар повинно дотримуватись своїх обов'язків за договорами стосовно збереження об'єктів оренди.

Метою використання майна є організація відпочинку та оздоровлення; метою користування земельною ділянкою —обслуговування та реконструкція будівель та споруд бази відпочинку “Комунальник”.

Відповідно до п.3.7. змін і доповнень до договору оренди майна від 07.09.2001р., підписаних ПП “Ніка-2” та ВУЖКГ 26.12.2001р., позивач зобов'язався  після передачі йому в оренду землі для відсипання, реконструкції та будівництва на базі відпочинку “Комунальник” (договір від 25.12.2001р. №5047) не завдавати шкоди майну орендодавця.

Не потребує доведення відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України той факт, що земельна ділянка площею 1,7323га є землями державної власності, знаходиться за межами населеного  пункту (біля селища Затока на Будацькій косі Білгород-Дністровського району Одеської області), за Шабівською сільрадою не значиться і зареєстрована за ПП “Ніка-2” за договором оренди від 25.12.2001р. Викладене підтверджується наявною у матеріалах справи постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.09.2004р. по справі №27/175-04-4470 за позовом Шабівської сільради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області до ПП “Ніка-2” про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Отже повноваження щодо розпорядження цією земельною ділянкою відповідно до змін, що відбулися у земельному законодавстві з прийняттям Земельного кодексу України від 25.10.2001р., перейшли від Білгород-Дністровської районної ради до Білгород-Дністровської райдержадміністрації Одеської області. Райдержадміністрація реалізувала свої повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, уклавши договір купівлі-продажу від 09.02.2006р. на підставі розпоряджень, що в подальшому були визнані судом недійсними.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст.27 Закону України “Про оренду землі” орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями.

Пославшись на наведені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позову ПП “Ніка-2” з огляду на те, що наявністю залишків зруйнованих споруд Шабівської сільради літ. “А”, “Б”, “Ю” створюються перешкоди у здійсненні позивачем реконструкції бази відпочинку “Комунальник” згідно затверджених у встановленому порядку генплану та проекту забудови, вказані об'єкти (споруди) є самовільно збудованими з порушенням будівельних норм, вимог Земельного та Водного кодексів, та відповідно до приписів компетентних органів підлягають знесенню як тимчасові та самовільно побудовані.

Крім того, суд дійшов висновку про припинення права власності Шабівської сільради на вказані споруди у зв'язку з їх знищенням відповідно до ч.1 ст.349 ЦК України, взявши до уваги надані позивачем докази в підтвердження цієї обставини.

Проте з правомірністю і обґрунтованістю цих доводів колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

По-перше, факт знищення будиночків під літ. “А”, “Б”, “Ю”, що знаходяться в 100-метровій охоронній зоні Чорного моря, доводиться позивачем посиланнями на комісійні акти від 17.08.2006р., 01.09.2006р., 14.09.2006р., які були складені за відсутності представників Шабівської сільської ради та ВУЖКГ, тобто власника майна і особи, в управлінні якої воно знаходиться.           Згадані акти посвідчують, на думку позивача, факт знищення майна —тимчасових будиночків під літ. “А”, “Б”, позначених на плані МБТІ 2004р.

Втім, відповідачем наданий технічний паспорт, складений КП “Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації” станом на 16.10.2006р., з журналом підрахунку площі житлового будинку, господарських будівель і споруд, який підтверджує обставину існування станом на момент складення актів про знищення об'єктів права власності Ради —дерев'яних будинку  відпочинку літ. “А” площею 142,15кв.м., будинку відпочинку під літ. “Ю” площею 93,05кв.м., будинку відпочинку літ. “Б” площею 141,2кв.м., причому в описі конструктивних елементів вказується на наявність в якості фундаменту залізобетонних стовпів.

За цих обставин, факт знищення будинків літ. “А”, “Б” внаслідок стихійного лиха є недоведеним позивачем в порушення приписів ст.ст.33, 34 ГПК України.

Стосовно демонтажу 14.09.2006р. тимчасового будинку під літ. “Ю” на виконання припису Інспекції ДАБК по Білгород-Дністровському району №00108 від 07.07.2006р., колегія суддів зазначає, що цей припис був виданий Інспекцією ДАБК вдруге у зв'язку з невиконанням припису від 13.04.2004р, адресованого ПП “Ніка-2” та ВУЖКГ на предмет знесення  по завершенню реконструкції бази відпочинку “Комунальник” будівель в 100-метровій охоронній зоні Чорного моря. На момент видачі припису №00108 від 07.07.2006р. ПП “Ніка-2” було відомо про визнання за Шабівською  сільрадою права власності на споруди під літ. “А”, “Б”, “Ю” і ця обставина повинна була бути доведеною до відома компетентного органу при складенні і підписанні директором ПП “Ніка-2” припису, обов'язок виконання котрого може бути покладеним тільки на власника майна, який допустив правопорушення у сфері містобудування.

Крім того, здійснення позивачем часткового демонтажу будиночку під літ. “Ю” у зв'язку з тим, що він був розміщений з порушенням природоохоронних норм, з врахуванням положень ст.323  ЦК України, умов п.4.3. договору оренди нерухомого майна від 07.09.2001р. (в редакції пункта 4.3. за змінами та доповненнями від 26.12.2001р.) є порушенням обов'язку Орендаря зберігати передане йому майно, не завдаючи шкоду майну Орендодавця (п.3.7. договору оренди в редакції змін та доповнень  від 26.12.2001р.).

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Згідно ст.ст.316, 317, 321 ЦК України право власності здійснюється особою відповідно до закону незалежно від волі інших осіб; тільки власнику належить право розпорядження своїм майном; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Посилання позивача на відсутність визначення судовим рішенням від 23.06.2005р. по справі №22-1679/2005р. статусу майна як нерухомого та щодо непричетності Шабівської сільради до земельної ділянки, на якій розташовані спірні об'єкти, не має значення для правильності застосування до спірних відносин положень законодавства щодо непорушності права власності, а саме ст.41 Конституції України, ст.321, 317 ЦК України. Не впливає на непорушність права власності Шабівської сільської ради виходячи з обставин даної справи також та обставина, що спірні об'єкти є самочинно збудованими:  факти встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, є достовірними і безперечними, оскільки протилежне не доведено, а ПП "Ніка-2" за змістом ст.376 ЦК України на даний час не є належним суб'єктом звернення з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів.

Аналогічна позиція викладена і у постанові Вищого господарського суду України від 06.03.2007р. по справі №9-17/228-05-7598, що пов'язана з даною справою підставами виникнення спору.

Суд першої інстанції в порушення ст.43 ГПК України оцінив акт від 16.01.2007р., складений комісією на предмет встановлення факту знесення самочинно побудованих об'єктів бази відпочинку “Комунальник” у 100-метровій охоронній зоні на виконання припису Інспекції ДАБК від 13.04.2004р. №000090 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 26.12.2006р. по справі №9-17/228-05-7598, як доказ повного знищення будиночків під літ. “А”, “Б”, “Ю”. Проте постанова Одеського апеляційного господарського суду  від 26.12.2006р. була скасована в частині зобов'язання знести будиночки бази відпочинку “Комунальник” під літ. “Ш”, “Щ” постановою Вищого господарського суду України від 06.03.2007р. по справі №9-17/228-05-7598, а рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні цих вимог залишено в силі.

На момент прийняття оскаржуваного рішення у даній справі судове рішення, на підставі котрого ПП “Ніка-2” здійснила демонтаж споруд у 100-м охоронній зоні (п.2 Акту від 16.01.2007р. - а.с.166) вже було скасоване Вищим господарським судом України, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Крім того, поза увагою залишена та обставина, що ПП “Ніка-2” було зобов'язано чинною станом на 16.01.2007р. постановою Одеського апеляційного господарського суду  від 26.12.2006р. знести тільки певні самочинно збудовані об'єкти бази відпочинку “Комунальник” - споруди під літ. “Ш”, “Щ”, а не споруди під літ. “А”, “Б”, “Ю”, щодо яких виник спір у даній справі.

Виходячи з цього, суд першої інстанції не мав підстав для визнання  Акту від 16.01.2007р. як належного доказу демонтажу, тим більше, знищення будинку відпочинку  під літ. “Ю” і застосування до спірних правовідносин положень про припинення права власності за ч.1 ст.349 ЦК України.

Згідно ст.16 ч.2 ЦК України припинення правовідношення, у даному випадку -  припинення відносин власності, є самостійним способом захисту цивільних прав та інтересів, який жодна з осіб, що приймають участь у справі, не використала, оскільки вимога про припинення права власності Шабівської територіальної громади в особі Шабівської сільради Білгород-Дністровського району Одеської області на спірні споруди бази відпочинку “Комунальник” в межах даної справи не заявлена.

Місцевий господарський суд за відсутності заяви самого власника про знищення його майна і припинення у зв'язку з цим права власності та за наявності його заперечень щодо цього факту визнав цю обставину встановленою, незважаючи на її недоведеність належними і допустимими доказами, і фактично зобов'язав власника вчинити дії зі знищення свого майна, що суперечить ст.41 Конституції України, ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України і є недопустимим порушенням абсолютного права відповідача, яким є право власності.

Крім того, вимоги позивача не узгоджуються з його статусом як орендаря спірних об'єктів згідно з договором оренди нерухомого майна від 07.09.2001р., суперечать змісту правовідносин оренди, визначеному умовами договору та положеннями законодавства.

Посилання ПП “Ніка-2”  на створення йому у даний час перешкод у здійсненні реконструкції бази відпочинку “Комунальник” згідно з затвердженим у встановленому порядку генеральним планом та проектом забудови не відповідають дійсним обставинам справи.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що земельна ділянка, якою користується ПП “Ніка-2” як орендар за договором від 25.12.2001р., розташована в другій та третій зоні використання, і будь-які поліпшення і реконструкція мають здійснюватись тільки в цих зонах (п.п.1.1., 5.2. договору оренди земельної ділянки).

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що спірні об'єкти розташовані у першій зоні використання (пляжна зона),  в якій згідно рішення Білгород-Дністровської ради №277-ХХІІІ від 19.05.2000р. будь-яка забудова заборонена (а.с.172).

В матеріалах справи наявний дозвіл на виконання будівельних робіт №34 від 24.11.2003р. виданий ПП “Ніка-2” на будівництво надземної частини спального корпусу, нульового циклу надземної частини їдальні, артезіанської свердловини, з терміном дії до 01.06.2008р.

Відповідно до наданих позивачем архітектурно-планувального завдання №14 на проектування об'єктів нового будівництва, ескізного проекту реконструкції бази відпочинку “Комунальник”, на підставі котрих розроблений робочий проект реконструкції бази відпочинку ПП “Ніка”2, затверджений комплексним експертним висновком №575 від 21.11.2003р. “Укрінвестекспертизи”, роботи, на які наданий дозвіл №34, віднесені до першої черги реконструкції; генеральним планом реконструкції передбачено дві черги реконструкції, при цьому знесення усіх тимчасових споруд у 100-метровій охоронній зоні і благоустрій території пляжу запроектовані до виконання у другу чергу реконструкції.

Станом на 06.02.2006р. згідно довідки КП “Білгород-Дністровське БТІ” №138 готовність незавершеного будівництва бази відпочинку “Комунальник” складає 37%. Рішенням господарського суду Одеської області від 04.05.2006р. №22/167-06-3943А визнано право власності ПП “Ніка-2” на недобудоване майно бази відпочинку “Комунальник”: двоповерхову будівлю житлового корпусу, без мансарди, та артезіанську свердловину.

Таким чином, за фактичними обставинами справи на час розгляду даного спору господарським судом у позивача були відсутні підстави стверджувати про наявність перешкод у здійсненні ПП “Ніка-2” реконструкції бази відпочинку “Комунальник” згідно затверджених проекту забудови та генплану, оскільки обсяг робіт не передбачає на даному етапі реконструкції знесення споруд і будь-які роботи в 100-метровій охоронній зоні Чорного моря.

Суд першої інстанції, не звернувши уваги на ці обставини, дійшов помилкових висновків про порушення права позивача на використання орендованої земельної ділянки згідно з її призначенням і наявність перешкод у здійсненні реконструкції, що призвело до неправомірного і безпідставного задоволення позову ПП “Ніка-2”.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області підлягає задоволенню з скасуванням оскаржуваного рішення і прийняттям нового рішення про відмову у позові ПП “Ніка-2”.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів –

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області задовольнити.

2.          Рішення господарського суду Одеської області від 16.07.2007р. скасувати.

3.  У позові Приватного підприємства „Ніка-2”  відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства „Ніка-2” на користь  Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області 42,50грн. держмита за подачу апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                              Мишкіна М.А.

Судді:                                                                                        Сидоренко М.В.

Таценко Н.Б.