ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.09.07 р.                                                                               Справа № 2/304

Суддя господарського суду Донецької області Мартюхіна Н.О.

при секретарі судового засідання Трубачовій А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” м. Донецьк в особі відособленого підрозділу Макіївського регіонального виробничого управління КП “Компанія “Вода Донбасу” м. Макіївка

до відповідача: Харцизьке комунальне підприємство “Міськводоканал” м. Харцизьк

про стягнення заборгованості в сумі 801790,71грн.

За участю

представників сторін:

від позивача:        Зеленов С.О. за довір.

від відповідача:   Ясько П.М. за  довір.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне виробниче підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” м. Донецьк відособленого підрозділу Макіївського районного управління Державного виробничого підприємства „Укрпромводчормет”, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Харцизького комунального підприємства “Міськводоканал” м. Харцизьк про стягнення заборгованості в суму 801790,71грн., з яких: 741998,44грн. - сума основного боргу, 48881,3грн. – пеня, 9710,88грн. – індекс інфляції, 1200,09грн. - 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору № 2 від 18.12.2002р. на зовнішнє централізоване водопостачання, додаткові угоди від 21.07.2003р., від 19.12.2003р., від 17.12.2004р., від 06.12.2005р., від 20.12.2006р., акти приймання передачі води, рахунки.

Позивачем в порядку ст. 22ГПК України до прийняття рішення по справі було подано заяву про зменшення позовних вимог від 18.09.2007р. № 02-41/35660, де позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 585998,21грн., 3% річних в розмірі 1466,67грн., інфляційну складову в розмірі 8842,88грн. та пеню в розмірі 48393,91грн., а всього 644700,67грн. з приводу зазначеного судом розглядаються остаточні позовні вимоги позивача.

Відповідач відзиву по заявленим вимогам не надав, у судовому засіданні суму основного боргу визнав в повному обсязі, проти стягнення штрафних санкцій заперечував, крім того просив надати розстрочку на виконання рішення суду на 24 місяці.

Господарським судом Донецької області ухвалою від 18.07.2007р. на підставі ст. 25 ГПК України було замінено Державне підприємство по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчермет” на його правонаступника – Комунальне підприємство “Компанія “Вода Донбасу”.

Зважаючи на достатність представлених документів, дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

18.12.2002р. між Макіївським районним управлінням Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню „Укрпромводчормет” (Постачальник) та Харцизьким комунальним підприємством “Міськводоканал” (Водокористувач), був укладений договір № 2 на зовнішнє централізоване водопостачання.

Пунктом 1.1, 1.2. договору передбачено, що Постачальник здійснює забір води з джерел питного водопостачання, доводить її якість до вимог ГОСТа 2874-82 “Вода питна” та постачає її по своїм магістральним водоводам “Водокористувачу” в об’ємах та по специфікаціям відповідно до щомісячного графіку, з врахуванням затвердженого (зміненого) Облдержадміністрацією ліміту та технічних можливостей Постачальника.  Водокористувач приймає погоджені об’єми, води, що подається від Постачальника, раціонально використовує її  та здійснювати оплату по діючим тарифам на подачу води в строки, передбачені договором.

Згідно до п. 4.8. договору кількість поданої води оформляється двостороннім актом з вказанням  місяця, в якому здійснено поставку води, номеру договору, показання приладів обліку або розрахунків відповідно до п. 4.5. Для складання Водокористувач направляє не пізніше 28 числа  поточного місяця свого представника з довіреністю, підписаної уповноваженою на то особою , на право підписання акту за адресою Постачальника. При не явці представника Водокористувача до вказаного числа або необґрунтованої відмові їм від підпису акту, Постачальник складає односторонній акт, один екземпляр якого в 3-х денний строк направляється Водокористувачу, який є підставою для оплати. При виникненні розбіжностей по об’ємам водокористування або необґрунтованій відмові в підписанні двостороннього акту про кількість спожитої води, питання врегулювання вирішується комісією. В разі відсутності погодження по об’єму води, переданої Постачальником та отриманої Водокористувачем, Постачальник має право письмово повідомив Водокористувача за 3 дні, обмежити подачу води “Водокористувачу” (за погодженням з Облдержадміністрацією), та передати матеріали в Господарський суд.

Відповідно до п. 5.1. договору Водокористувач сплачує Постачальнику послуги з поставки води по тарифам, встановленим діючим законодавством.

Пунктом 5.4. договору встановлено, що при зміні тарифу на поставку води Постачальник застосовує його з дня його прийняття уповноваженим на то органом без погодження з Водокористувачем, з повідомленням останнього окремим листом.

Водокористувач, самостійно здійснює поточні платежі за поставку води рівномірно в продовж місяця по 1/3 частині платежу в наступні періоди: 10, 20, 30 числа поточного місяця, виходячи з погодженої кількості води та діючого на цей період часу тарифу. Остаточний розрахунок за поставлену кількість води за минулий місяць Водокористувач самостійно здійснює оплату Постачальнику на підставі підписаного акту в отриманні води, платіжним дорученням з урахуванням поточних проплат в строк до 5-го числа місяця, наступного за звітним. В разі перевищення суми планових платежів, різниця буде враховуватися в суму планового платежу поточного місяця (п. 5.5., 5.6. договору).

Позивач умови договору виконав в повному обсязі, факт поставки води підтверджується актами від 29.04.2005р., від 31.05.2005р., від 30.06.2005р., від 29.07.2005р., від 31.08.2005р., від 30.08.2005р., від 31.10.2005р., від 30.11.2005р., від 30.12.2005р., від 31.01.2006р., від 28.02.2006р., від 31.03.2006р., від 28.04.2006р., від 31.05.2006р., від 30.06.2006р., від 11.07.2006р., від 31.07.2006р., від 31.08.2006р., від 29.09.2006р., від 31.10.2006р., від 30.11.2006р., від 29.12.2006р., від 31.01.2007р., від 28.02.2007р., від 30.03.2007р., від 30.04.2007р., від 31.05.2007р., зазначені акти підписані та скріплені печатками з обох сторін без розбіжностей.

На підставі зазначених актів позивачем виставлялися рахунки : № 180 від 29.04.2005р. на суму 162288грн., № 240 від 31.05.2005р. на суму 179760грн., № 326 від 30.06.2005р. на суму 183792грн., № 425 від 29.07.2005р. на суму 180096грн., № 518 від 31.08.2005р. на суму 193536грн., № 602 від 30.09.2005р. на суму 174720грн., № 677 від 31.10.2005р. на суму 180096грн., № 731 від 30.11.2005р. на суму 170688грн., № 789 від 30.12.2005р. на суму 179088грн., № 32 від 31.01.2006р. на суму 197568грн., № 86 від 28.02.2006р. на суму 173040грн., № 136 від 31.03.2006р. на суму 174384грн., № 200 від 28.04.2006р. на суму 169008грн., № 262 від 31.05.2006р. на суму 173712грн., № 349 від 30.06.2006р. на суму 182448грн., № 486 від 31.07.2006р. на суму 245568грн., № 556 від 31.08.2006р. на суму 268140грн., № 644 від 29.09.2006р. на суму 225336грн., № 734 від 31.10.2006р. на суму 223368грн., № 793 від 30.11.2006р. на суму 193848грн., № 840 від 29.01.2006р. на суму 197292грн., № 42 від  31.01.2007р. на суму 300244грн., № 92 від 28.02.2007р. на суму 164328грн., № 166 від 30.03.2007р. на суму 181548грн., № 222 від 28.04.2007р. на суму 186960грн., № 293 від 31.05.2007р. на суму 196800грн.

Відповідачем послуги з постачання питної води були оплачені частково, що підтверджується матеріалами справи, у зв’язку з чим за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 585998,21грн., що підтверджується двостороннім актом звірки взаємних розрахунків станом на 14.09.2007р., який підписаний та скріплений печатками з обох сторін.

За результатами розгляду матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від  виконання зобов’язання  і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України),

Зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Аналогічні положення щодо виконання зобов’язань містить Господарський кодекс України. Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші  учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних  вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву,  що  зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Позивачем на підставі п. 7.7. договору яким передбачено, що Водокористувач, за прострочку виконання грошового зобов’язання, у встановлені строки відповідно до п. 5.6. зобов’язаний уплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за весь час прострочки та ст. 625 ЦК України нараховано індекс інфляції в розмірі 8842,88грн. за період з 01.04.20-05р. по 01.06.2007р., та 3% річних в розмірі 1466,76грн. за період з 01.04.2005р. по 01.06.2007р.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від  простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, вимоги позивача щодо застосування до відповідача відповідальності за порушення грошового зобов’язання у вигляді стягнення нарахованого індексу інфляції на суму боргу в розмірі 8842,88грн. та 3% річних в сумі в розмір 1466,76грн. грн. за прострочку виконання грошових зобов’язань обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 48393,91грн. відповідно до п. 7.3. договору в разі не виконання водокористувачем своїх зобов’язань по оплаті минулий розрахунковий період в строки, оговорені п. 5.6. Договору, він зобов’язаний уплатити Постачальнику за кожен день прострочки штрафну неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% від суми заборгованості, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на дату виникнення боргу, виключив при цьому вартість спожитої води населенням, якщо Водокористувач доведе факт виникнення заборгованості (повної або часткової) внаслідок заборгованості населення за спожиту воду. Дана умова про зниження нарахування пені дії тільки в період строку дії Закону України “Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги” від 13.11.96р. № 486.

Розрахунок пені в розмірі 48393,91грн. за період з серпня 2006р. по червень 2007р. є обґрунтованим, доведений належним чином, то підлягає частковому задоволенню з огляду на зазначене.

Пунктом 3 ст. 83 ГПК України передбачено, що Господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем суми боргу в повному розмірі, а також той факт, що позивачем, окрім пені до стягнення з відповідача заявлено також  3% річних в розмірі 1466,76грн. та сума інфляційних збитків в сумі 8842,88грн., які підлягають стягненню, суд вважає за потрібне зменшити розмір штрафних санкцій (пені) на суму 24196,95грн. грн., тобто на 50%, та стягнути з відповідача пеню в сумі 24196,95грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

З огляду на викладене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази наявності заборгованості та порушення відповідачем зобов’язань за договором, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб і на підставі ст. 78 ГПК України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відносно усного клопотання відповідача, щодо розстрочення оплати суми заборгованості на 24 місяців, то суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 6 ст. 83 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, суд приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що розстрочка виконання рішення господарського суду може бути надана лише у виключних в випадках, коли є достатньо доказів того, що у сторін з поважних причин немає можливості виконати рішення у встановлений строк чи встановленим способом.

Відповідачем не надано жодного доказу в підтвердження викладених обставин, у зв’язку з чим, встановити наявність фактів на які посилається відповідач та взяти їх до уваги не уявляється можливим.

Заявником не надано жодного доказу в обґрунтування обставин, які викладені у заяві про розстрочення, тому суд відмовляє у її задоволенні.

Крім того, роз’ясняє, що відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що утрудняють виконання рішення або роблять його неможливим відповідач може звернутися до суду із заявою про розстрочення чи відстрочення виконання рішення на стадії виконавчого провадження.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, що передбачений ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 599, 615, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 78, ст. ст. 82 –85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” до Харцизького комунального підприємства “Міськводоканал”  про стягнення 644700,67грн. задовольнити частково.

Стягнути з Харцизького комунального підприємства “Міськводоканал”  (86700, м. Харцизьк, вул. Красинова, 7, р/р 2810 в Макіївській філії АКБ УСБ м. Макіївка, МФО 334174, ) на користь Комунального підприємства “Компанія “Вода Донбасу” (83001,                м. Донецьк, вул. Артема, 85, п/р 5209 в філії “Київського відділення ПІБ м. Донецьк”, МФО 334271, ) заборгованість в розмірі – 585998,21грн., пеню в розмірі – 24196,95грн., індекс інфляції в розмірі 8842,88грн., 3% річних в розмірі 1466,76грн., судові витрати: державне мито у розмірі 6205,04грн., та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 113,57грн.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Видати наказ.

Суддя