ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 7/243/05

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Панова І.Ю.

суддів
Заріцька А.О.

Продаєвич Л.В.

розглянувши касаційну скаргу
акціонерного товариства закритого типу "Експериментальний механічний завод"

на рішення

та
на постанову

господарського суду Миколаївської області від
31 серпня 2005 року

Одеського апеляційного господарського суду від
22 листопада 2005 року

у справі
господарського суду
№ 7/243/05
Миколаївської області

за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва

до

акціонерного товариства закритого типу "Експериментальний механічний завод"

про
стягнення внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі                      60 899,67 грн.

за участю представників:

не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 31 серпня        2005 року у справі № 7/243/05 (суддя –Семенчук Н.О.) позов управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Миколаєва  до акціонерного товариства закритого типу "Експериментальний механічний завод" (далі –відповідач) про стягнення  внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 60 899,67 грн. задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, відповідач подав до Одеського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій  просив рішення господарського суду Миколаївської області від 31 серпня 2005 року скасувати і в позові відмовити, обґрунтовуючи свої доводи посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду матеріалам та обставинам справи.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від                   22 листопада 2005 року (колегія суддів у складі: головуючого –               Жукової А.М., Величко Т.А., Бойко Л.І.) рішення господарського суду Миколаївської області від 31 серпня 2005 року у справі №7/243/05 залишено без змін.

В обґрунтування постанови, суд апеляційної інстанції зазначив, що судове рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, страхувальники незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які обрали особливий спосіб оподаткування і які використовують працю найманих працівників на умовах трудового договору, сплачують страхові внески в порядку, визначеному законодавством та в розмірах, передбачених Законом України "Про збір на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, Інструкцією "Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного Фонду України”, затвердженою постановою Правління ПФУ№21-1 від 19 грудня 2003 року, а будь-яких виключень щодо нарахування, обчислення та сплати в установлені строки страхових внесків суб'єктами підприємницької діяльності, які обрали спрощену систему оподаткування чинним законодавством не передбачено.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції,                         відповідач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Миколаївської області від              31 серпня 2005 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2005 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України  від 31 січня 2006 року касаційна скарга разом із справою № 7/243/05 була направлена за підвідомчістю Вищому адміністративному суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25 липня              2007 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача у справі відмовлено, оскільки компетенція Вищого адміністративного суду України не поширюється на  перегляд у касаційному порядку судових рішень, прийнятих не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України. Справу з касаційною скаргою передано до Вищого господарського суду України.

Ухвалою від 16 серпня 2007 року касаційна скарга акціонерного товариства закритого типу "Експериментальний механічний завод"  прийнята до провадження Вищого господарського суду України.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, дослідивши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 17 КАСУ передбачено, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Вказане положення містить два критерії, за якими спір можна віднести до категорії адміністративних. По-перше, позов до суду повинен бути пред'явлений суб'єктом владних повноважень, а по-друге - лише у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних повноважень дається в пункті сьомому            ст. 3 КАС України, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001 року                           № 121/2001, Пенсійний фонд України (далі - Фонд) є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2 (далі - Положення про Управління Фонду), управління Фонду у районах, містах і районах у містах (далі - управління) є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Відповідно до підпункту 6 п. 2.2 Положення про Управління Фонду воно відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного випливає, що Управління, звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості зі сплати внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Пунктом 7 ст. 64 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" надано право виконавчій дирекції Пенсійного фонду та її територіальним органам стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Згідно з підпунктом 7 п. 2.3 Положення про Управління Фонду воно має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

За змістом ст. 106 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" саме територіальним органам Фонду надано право звертатись до суду з позовом про сплату простроченої заборгованості із сплати страхових внесків.

Отже, згідно п. 4. ч. 1 ст. 17 КАСУ спори за зверненням управління Пенсійного фонду України про стягнення простроченої заборгованості із сплати страхових внесків підвідомчі адміністративним судам.

Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Абзац 1 п. 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” КАС України передбачає, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України.

Беручи до уваги наведену норму КАС України, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що Одеський апеляційний господарський суд повинен був розглянути апеляційну скаргу                        АТЗТ "Експериментальний механічний завод” та прийняти відповідне рішення за правилами КАС України, проте, в порушення зазначеного розглянув скаргу за правилами ГПК України і прийняв постанову, яку не можна вважати законною.

Відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, постанова Одеського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2005 року у даній справі підлягає скасуванню, а справа –передачі до того ж суду для розгляду апеляційної скарги у порядку, встановленому нормами КАС України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу акціонерного товариства закритого типу "Експериментальний механічний завод" на рішення господарського суду Миколаївської області від 31 серпня 2005 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22 листопада 2005 року у справі               № 7/243/05 задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від                       22 листопада 2005 року скасувати.

Справу передати на розгляд до Одеського апеляційного господарського суду.

Головуючий                                                          І.Ю. Панова

Судді                                                                       А.О. Заріцька

Л.В. Продаєвич