ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 р.
№ 35/348

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого,
Грека Б.М.,
Чабана В.В.,

за участю повноважних представників:

позивача

відповідача
Паламарчук В.Л,

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу
Печерського районного молодіжного спортивно-туристичного клубу “Арсенал”

на постанову
від 28 березня 2007 року
Київського апеляційного господарського суду

у справі за позовом
Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м.Києва “Печерськжитло”

до

третя особа:
Печерського районного молодіжного спортивно-туристичного клубу “Арсенал”
Державна виконавча служба у Печерському району

про
стягнення 6164,71 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача про стягнення 6164,71 грн., посилаючись на те, що збитки на зазначену суму йому завдані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань по оплаті оренди складського приміщення 20 м2, де зберігається його майно передане позивачу на зберігання ДВС Печерського РУЮ м.Києва.

Рішенням господарського суду м.Києва від 18 грудня 2006 року (суддя Літвінова М.Є.) в позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28 березня 2007 року вказане рішення місцевого господарського суду скасовано та прийнято нове рішення яким позов КП УЖГ “Печерськжитло” задоволено.

У касаційній скарзі ПРМСТК “Арсенал” просить постанову апеляційної інстанції скасувати як прийняту з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.2 п.п. 7, 8, 9 ст.105 ГПК України, у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені, зокрема обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази, мотиви застосування законів та інших нормативно-правових актів:

у разі скасування або зміни рішення місцевого господарського суду –доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції, висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Постанова апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідає, оскільки в ній відсутні доводи, за якими апеляційна інстанція відхилила ті чи інші докази на підставі яких прийнято рішення у справі і мотиви застосування законів та інших нормативно правових актів при прийнятті постанови.

Також, апеляційним господарським судом в постанові не приведено доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилась з висновками суду першої інстанції. При цьому, якщо за результатами апеляційного перегляду апеляційний господарський суд скасовує рішення місцевого господарського суду і приймає нове рішення, його зміст повинен відповідати вимогам ст.84 ГПК України.

Проте, в постанові апеляційного господарського суду відсутні будь-які доводи в обгрунтування вимог в задоволення заявленого позивачем позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова апеляційної інстанції не відповідає, також, вимогам п.п 1.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”.

Окрім того, розглядаючи даний спір та приймаючи нове рішення у справі, апеляційна інстанція не врахувала положень вимог ст.79 Закону України “Про виконавче провадження" та ст.8.4 “Інструкції про проведення виконавчих дій”, відповідно до яких визначено порядок виконання рішень про виселення боржника.

За вказаних обставин, суд вважає, що постанова апеляційної інстанції, як прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, не може залишатись без змін і підлягає скасуванню.

Перевіряючи законність і обгрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення, суд вважає, що приймаючи рішення господарський суд повно і всебічно з’ясував та перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обгрунтоване рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам діючого закону, тому його необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 28 березня 2007 року скасувати, задовольнивши касаційну скаргу.

Рішення господарського суду м.Києва від 18грудня 2006 року залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                        В.Дерепа

Судді                                                                                                     Б.Грек

В.Чабан