ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 16/65-07-1247

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

головуючого  судді                                               Кузьменка М.В.,

суддів                                                                        Рибака В.В.,

Палій В.М.,

розглянувши         касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2007р. та рішення господарського суду Одеської області від 10.04.2007р.

у  справі                   №16/65-07-1247 господарського суду Одеської області

за позовом               Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС",

Громадської організації "Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо"

до відповідачів       Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради,

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Поліський фаянс"

про                            визнання договору недійсним, зобов’язання вчинити дії

за участю представників:

ТОВ "ВВС" – Мірошниченко А.І.;

ГО "Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо" – Мірошниченко А.І.;

Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради –Глазов О.О.;

ТОВ "Поліський фаянс" -  Кулешова О.І.

в с т а н о в и л а :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВС"  звернулося до господарського суду Одеської області з позовом та просило суд:

-визнати недійсним договір оренди нежилого приміщення площею 161,3м2, розташованого у будинку №41 по вул. Ніжинська у м. Одесі, який укладено між відповідачами у справі –Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліський фаянс";

-зобов’язати Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради визначити орендаря на конкурсних засадах.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що спірний договір не відповідає чинному законодавству, а саме укладений в порушення вимог ч.7 ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна". Так, позивач вказує на те, що, оскільки щодо оренди вказаного приміщення надійшло декілька заяв, перший відповідач зобов’язаний був провести конкурс та визначити орендаря на конкурсних засадах (а.с.2-4).

За вказаним позовом порушено провадження у справі ухвалою господарського суду Одеської області від 12.02.2007р. (а.с.1).

Крім того, до господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Громадської організації "Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо"  з аналогічними позовними вимогами.

Вимоги позивача обґрунтовані порушенням його права на оренду спірного приміщення. Так, позивач посилається на те, що вказане приміщення за умовами спірного договору передано в оренду з порушенням ч.7 ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (а.с.40-42).

Провадження за вказаним позовом порушено відповідно до ухвали господарського суду Одеської області від 12.02.2007р. (а.с.39).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2007р. за клопотанням першого відповідача зазначені справи об’єднані  (а.с.38).

Відповідач у справі – Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради  у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, посилаючись на те, що на момент надходження заяв позивачів щодо оренди вищевказаного нежилого приміщення, вже була надана згода іншій особі –ТОВ "Поліський фаянс" на укладення договору оренди цього приміщення (а.с.60-62, 121-122).

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.04.2007р. у задоволенні позовів ТОВ "ВВС" та ГО "Суспільство навчання Конго Дзен Сохонздан Сьоріндзі та практики Еккінгьо" відмовлено (а.с.138-140).

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір укладено у відповідності з чинним законодавством. При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що оголошення конкурсу є правом, а не обов’язком орендодавця.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2007р. рішення господарського суду Одеської області від 10.04.207р. залишено без змін (а.с.170-172).

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими актами, ТОВ "ВВС" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою та просить їх скасувати, а заявлені вимоги задовольнити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані порушенням та неправильним застосуванням судами норм матеріального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає    частковому задоволенню з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24.11.2006р. між відповідачами у справі –Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради та ТОВ "Поліський фаянс" укладено договір №200/35, предметом якого є передача в строкове платне користування нежилого приміщення, площею 161,3м2, розташованого у будинку №41 по вул. Ніжинська у м. Одесі, яке є комунальною власністю.

Одним із предметів спору у даній справі є дійсність вказаного договору.

Оспорюючи дійсність вказаного договору, позивачі посилаються на його  укладення всупереч чинному законодавству, а саме ч.7 ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вирішуючи спір у даній справі та переглядаючи прийняте рішення в апеляційному порядку, суди дійшли висновку про необґрунтованість заявлених вимог у цій частині,  і такий висновок судів є обґрунтованим з огляду на таке.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст.203 ЦК України (чинному на момент укладення спірного договору). При цьому, відповідно до ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; правочини можуть бути дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Підставою недійсності правочину, за змістом ст.215 ЦК України, є зокрема, недодержання в момент вчинення правочину стороною  вимог, які встановлені частинами першою с.203 ЦК України.

Спірний договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відносини, пов’язані з передачею в оренду комунального майна врегульовані нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також ст.287 ГК України.

Відповідно до ч.7 ст.9 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", на яку посилаються позивачі, за наявності заяв про оренду нерухомого майна (за умови відсутності заяви бюджетної установи, організації) від двох або більше фізичних чи юридичних осіб орендар визначається орендодавцем на конкурсних засадах.

В  силу ст.5 Закону України, орендодавцями нерухомого майна, яке є комунальною власністю, є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти майном.

За змістом п.31 ч.1 ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до повноваження міської ради належить  прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Відповідач у справі – Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради і наділено повноваженнями щодо управління комунальною власністю територіальної громади міста, що визначено пп.1.1,1.2 Положення, яке затверджено рішенням Одеської міської ради №20-У від 27.06.2006р.

Відповідно до Положення, другий відповідач здійснює повноваження орендодавця комунального майна територіальної громади, що знаходиться в управлінні Представництва.

Судами встановлено, що позивачі звернулись до першого відповідача як особи, що уповноважена управляти майном територіальної громади м.Одеси, з заявою  про оренду нежилого приміщення, загальною площею 161м2, розташованого у будинку №41 по вул. Ніжинській у м. Одесі, вперше 09.10.2006р. При цьому, заява про надання в оренду цього ж приміщення від другого відповідача –ТОВ "Поліський фаянс" надійшла раніше –14.09.2006р. і першим відповідачем вже було надано згоду на надання в оренду цього приміщення другому відповідачу, про що, Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради повідомлено ТОВ "Поліський фаянс" листом від 06.10.2006р. №01-13/11937. Згода на передачу в оренду зазначеного приміщення другому відповідачу була надана першим відповідачем з урахуванням того, що: засновник ТОВ "Поліський фаянс" –ТОВ "Баранівський фарфоровий завод" є власником приміщень першого поверху та підвалу, що розташовані у цьому ж будинку; приміщення зв’язані між собою єдиними комунікаціями; потребують ремонту; у зв’язку з незадовільним станом приміщення другого поверху  не можливо провести ремонт приміщень першого поверху, що перешкоджає використанню цих приміщень за призначенням.

В силу ст.1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Встановивши, що на оренду спірного приміщення на момент звернення позивачів з відповідними заявами вже було надано згоду уповноваженим на те органом, суди обґрунтовано дійшли висновку про безпідставність заявлених вимог в частині визнання спірного договору недійсним і судові акти у цій частині підлягають залишенню без змін.

Провадження у справі в частині зобов’язання першого відповідача –Представництва по управлінню комунальним майном Одеської міської ради визначити орендаря на конкурсних засадах підлягало припиненню на підставі  п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки спір у даній справі не підвідомчий господарським судам, а його розгляд належить до компетенції адміністративного суду.

Так,  в силу п.1 ч.1 ст.17 КАС України, компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

При цьому, згідно п.7 ч.1 ст.3 КАС України, суб'єктом владних повноважень є, зокрема, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом ст.5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні",  до системи місцевого самоврядування належать, зокрема,  виконавчі органи сільської, селищної, міської ради. Перший відповідач, відповідно до п.1.1 Положення, є виконавчим органом Одеської міської ради.

За таких обставин, прийняті у справі судові акти в частині відмови у задоволенні позову щодо зобов’язання Представництва по управлінню комунальним майном Одеської міської ради вчинити певні дії підлягають скасуванню з припиненням провадження у справі в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 80. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВС" задовольнити частково.

2.Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2007р. та рішення господарського суду Одеської області від 10.04.2007р. у справі №16/65-07-1247 в частині відмовити у позові щодо зобов’язання Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради вчинити певні дії скасувати, а провадження у справі у цій частині припинити.

3.В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 22.05.2007р. залишити без змін .

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                                Рибак В.В.

Палій В.М.