КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2007                                                                                           № 14/144

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Шипка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Рацун О.В. – (дов. № б/н від 15.12.2006р.)

від відповідача -Долич О.В. – (дов. № б/н від 11.06.2007р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Артемівський завод скловиробів"

на рішення Господарського суду м.Києва від 22.03.2007

у справі № 14/144

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-Союз"

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Артемівський завод скловиробів"

про                                                  стягнення 35545,46 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Полімер - Союз” звернулось до Господарського суду м. Києва з  позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Артемівський завод скловиробів” про стягнення 35545,46 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 22.03.2007р. у справі № 14/144 позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Артемівський завод скловиробів” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Полімер - Союз” основний борг в сумі 30231,71 грн., пеню в сумі 2576,73 грн., 3% річних в сумі 525,17 грн., збитки від інфляції в сумі 2533,35 грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 358,67 грн., 116,70 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

В решті позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою та поясненням до неї, в яких просить скасувати дане рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги відповідача заперечував та просив її залишити без задоволення.

Розглянувши доводи скарги, перевіривши матеріали справи та зібрані у ній докази, колегія апеляційного господарського суду встановила наступне.

14.06.2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю “Полімер-Союз” (далі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Артемівський завод скловиробів” (далі - відповідач) було укладено договір 14/06 (далі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язується поставляти та передавати у власність відповідача плівку 770,80 мкр у відповідності зі специфікаціями, які додаються до Договору, а відповідач зобов’язується приймати продукцію та своєчасно здійснювати її оплату (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2 Договору конкретні ціни та кількість продукції, яка постачається відповідачу за Договором, вказується у Специфікаціях, які додаються до Договору і які з моменту їх підписання сторонами є невід’ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставка продукції здійснюється в строки, які вказані в специфікаціях.

Відповідно до п. 4.1 Договору ціна продукції яка поставляється оговорюється для кожної партії продукції окремо та відображається у відповідній специфікації до Договору.

Сторонами були підписані специфікації №№ 1-10 до Договору, якими сторони визначили кількість продукції, що постачається та її ціни.

Відповідно до вказаних специфікацій позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 61485,65 грн., що підтверджується видатковими накладними та довіреностями на отримання товарно – матеріальних цінностей (копії в матеріалах справи).

Відповідно до п. 4.3 Договору розрахунки за кожну партію продукції здійснюються в формі безготівкового розрахунку на протязі 5 банківських днів з моменту відвантаження.

Відповідач за поставлений товар розрахувався частково в сумі 31253,94 грн., що підтверджується платіжними дорученнями копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Заборгованість відповідача складає 30231,71  грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою за підписом директора позивача.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України (ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На думку колегії суддів, факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 30231,71 грн. належним чином доведений, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та  підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Відповідно до п 6.2 Договору, за несплату або прострочку оплати продукції в строки, вказані в п. 4.1 Договору, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченої або несвоєчасно оплаченої продукції за кожний день прострочки.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Іншого, ніж встановлений законодавством, строку Договором сторін не встановлено. З розрахунку позивача доданого до позовної заяви, він нараховує пеню за період більший, ніж визначено ст. 232 ГК України, а відтак, позовні вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню за уточненим розрахунком суду в сумі 2576.73 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового пов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідач     3 % річних в сумі 525,17 грн. та збитків   від   інфляції  в   сумі   2533,35   грн.   підлягають  задоволенню   в   повному  обсязі   за розрахунком позивача.

Відповідач на вимогу апеляційного господарського суду не надав жодних доказів про сплату боргу.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, колегія вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 22.03.2007р. по даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Артемівський завод скловиробів” залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва у справі  № 14/144 від 22.03.2007р. залишити без змін.

Матеріали справи № 14/144 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді