ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2007 р.
№ 22/288

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Добролюбової Т.В.

суддів
Гоголь Т.Г.,  Швеця В.О.

за участю представників сторін
позивача

відповідача

розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу

Корчагін М.П. дов. від 04.09.2007 року
(дов. від 05.03.2007 №049-12/1608)

не з'явились, належно повідомлені про час і місце слухання справи

Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року

у справі
№ 22/288 господарського суду міста Києва

за позовом
Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради

до
Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик"

про
стягнення 197366,2грн.

Доповідач: Гоголь Т.Г.

Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" 197366,20 грн. заборгованості за договором від 12.07.2005 року № 469, серед яких: 172719,20 грн. основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 24647,00 грн. пені за прострочення сплати пайових внесків з урахуванням строку позовної давності.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 06.02.2007 року (суддя Шкурат А.М.) провадження у справі припинив на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України. В ухвалі суд зазначив, що права та обов'язки сторін за договором № 469 від 12 липня 2005 року випливають з владних управлінських функцій Головного управління економіки та інвестицій як суб'єкта владних повноважень, якому владні управлінські функції щодо організації залучення пайових коштів (внесків) надані рішенням Київської міської ради IV сесії XXIV скликання N 271/431 від 27.02.2003 року "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва". Місцевий суд виходив з того, що позов не підлягає вирішенню в господарських судах України, оскільки договір від 12.07.2005 року № 469, який визначений підставою для пред'явлення позовних вимог, є адміністративним договором, а відтак на спір щодо виконання зазначеного договору поширюється компетенція адміністративних судів.

За апеляційною скаргою Головного управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради, Київський апеляційний господарський суд переглянув ухвалу господарського суду міста Києва від 06.02.2007 року і постановою від 10.04.2007 року (судді Розваляєва Т.С., Зубець Л.П., Мартюк А.І.) скасував її, справу передав на розгляд до господарського суду міста Києва для розгляду по суті. В постанові суд зазначив, що договір від 12.07.2005 року № 469 спрямований на виникнення майнових прав та обов’язків у сторін, позивач та відповідач не знаходяться у відносинах владного підпорядкування по відношенню один до одного, а тому є юридично рівними суб'єктами правовідносин; відносини між сторонами засновані на вільному волевиявленні; спірний договір має цивільно-правову природу. Суд, також, зазначив, що факт укладення спірного договору відповідно до рішення Київської міської ради від 27.02.2003 року № 271/431 не змінює його цивільно-правову природу, а свідчить лише про відповідність даного договору вимогам статті 648 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду, Відкрите акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року, залишити без змін ухвалу господарського суду міста Києва від 06.02.2007 року. Скаржник посилається на те, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах оскільки: права та обов'язки сторін за договором від 12.07.2005 року № 469 випливають з владних управлінських функцій щодо організації залучення пайових коштів, наданих Головному управлінню економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради рішенням Київської міської ради від 27.02.2003 року № 271/431; згідно з пунктом 3 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України на спори, що виникають з приводу укладання та виконання адміністративних договорів, яким, на думку скаржника, є договір від 12.07.2005 року № 469, поширюється компетенція адміністративних судів.

У запереченні на касаційну скаргу Головне управління економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради просить відмовити  Відкритому акціонерному товариству "Науково-виробниче підприємство "Більшовик", а постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Заслухавши доповідь судді Гоголь Т.Г. та пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет повноти їх встановлення в рішенні господарського суду міста Києва та постанові Київського апеляційного господарського суду у даній справі, правильності застосування норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення,  касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Апеляційним господарським судом встановлено, що 24.10.2006 року Головне управління економіки та інвестиції виконавчого органу Київської міської ради звернулося з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" про стягнення 172719,20грн. заборгованості зі сплати забудовником пайових внесків на створення інженерно –транспортної інфраструктури міста Києва з урахуванням індексу інфляції та 24647,00 грн. пені.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.10.2006 року позовна заява була прийнята до провадження, її розгляд призначено на 08.12.2006 року. Ухвалою місцевого суду від 06.02.2007 року провадження у справі припинено на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України з тих підстав, що договір №469 від 12.07.2005 року є адміністративним договором, а відтак спір не може розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України. Цією ухвалою було здійснено заміну відповідача - Відкритого акціонерного товариства "Більшовик" на його правонаступника - Відкрите акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Більшовик".

Апеляційний господарський суд, також, встановив, що 12.07.2005 року між Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради та Відкритим акціонерним товариством "Більшовик" було укладено договір №469. За умовами якого товариство повинно сплатити внески на створення соціальної та інженерно –транспортної інфраструктури міста Києва у зв'язку із будівництвом вбудованих офісних приміщень житлового будинку №2а по вул. Я. Галана, загальною площею 1214 кв. м.

Згідно із підпунктом 2.1.1, 2.1.2 вказаного договору відповідач зобов'язувався перерахувати позивачу пайовий внесок у сумі 477200,00грн. (без ПДВ) в термін до 30.07.2005 року на бюджетний рахунок спеціального фонду міського бюджету. Позивач, у свою чергу, був зобов'язаний надати йому відповідну довідку щодо сплати пайового внеску.

Стаття 1 Цивільного кодексу України визначає види суспільних відносин, які регулюються цивільним законодавством. Приписами наведеної норми встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Принципи цивільного законодавства унормовані статтею 3 цього ж Кодексу, відповідно до якої загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Втілений в зазначеній нормі принцип свободи договору та спільного волевиявлення сторін означає, що сторони можуть укласти договір який прямо і не врегульований законодавством хоча такий договір не може суперечити загальним засадам цивільного законодавства.

Приписами статті 648 цього ж Кодексу визначено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту. Особливості укладення договору на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування встановлюються актами цивільного законодавства.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 17 зазначеного Кодексу компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його дій чи бездіяльності.

Виходячи із системного аналізу наведених правових норм, укладення договору відповідно до рішення Київської міської ради №271/431 від 27.02.2003 року не змінює його цивільно –правову природу, оскільки сторони є юридично рівними та не підпорядкованими один одному, як –то вірно встановив Київський апеляційний господарський суд.

Пунктом 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів.

З огляду на викладене, Вищий господарський суд України вважає, що фактичні обставини справи встановлено господарськими судами попередніх інстанцій на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки відповідають цим обставинам і їм надана правильна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому у касаційної інстанції відсутні підстави для скасування прийнятих у справі рішень.

Керуючись статтями 108, 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року у справі № 22/288 залишити без змін.

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Більшовик" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                                       Т. Добролюбова

Судді                                                                                           Т. Гоголь

В. Швець