ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

14.08.07
Справа № 9/85пн.

Суддя Ворожцов А.Г., розглянувши матеріали справи за
позовом

Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Свердловськ Луганської
області

до
1. Комунального підприємства з ремонту та експлуатації житла № 1, м.
Свердловськ

2. Свердловська міська рада, м. Свердловськ

про
визнання права власності на житлове приміщення

в присутності представників:

від
позивача -ОСОБА_1, СПД, пасп. НОМЕР_1 від 31.10.01, ОСОБА_2, дов. №НОМЕР_2
від 21.12.06,

від 1-го відповідача -Серогородський С.В., дов. №1 від
31.10.06,

від
2-го відповідача -Куц Т.В. - гол. спец. юр. служби, дов. № 162 від
19.10.06,  Косецький В.І., пасп. НОМЕР_3
від 13.04.05.

Суть спору: позивачем  заявлена
вимога про визнання за ним права власності на підвального приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

1-й відповідач, КПРЕЖ, у
відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позову відмовити, з вимогою
позивача не згоден з наступних підстав.

Згідно умов спірного договору підвальне приміщення
передавалося  позивачу в оренду, а не для
його переробки, при цьому договір оренди не передбачав перехід прав власності
на спірне приміщення орендарю, тому посилання позивача на ч. 4 ст. 332 ЦК
України недоречне.

Безпідставне посилання позивача й на ч. 4 ст. 778 ЦК України,
оскільки якщо в результаті поліпшення створена нова річ, наймач стає її
співвласником, але позивач взагалі не зазначив у позові, яка саме нова річ була
створена.

1-й відповідач стверджує, що позивач, орендар за спірним
договором, не проводив ні капітального, ні поточного ремонту, під час дії
договору від 01.12.05р. НОМЕР_4 позивач не отримував ніякої згоди на проведення
ремонту, проектно-кошторисна документація з орендодавцем, 1-м відповідачем, не
погоджувалася, не був отриманий і дозвіл на це від 2-го відповідача,
Свердловської міської ради.

1-й відповідач надав суду письмові докази в обгрунтування своїх
доводів, у т.ч. копію акту огляду спірного приміщення від 27.02.07р.,
складеному комісією, копії додаткових угод до договору оренди від 01.04.04р.,
від 31.12.04р., від 01.02.05р., від 01.05.05р., копію акту прийому-передачі
приміщення від 01.12.05р. та інші.

2-й відповідач, Свердловська міська рада, у судовому засіданні в
усній формі категорично заперечує проти того, що ним надавалася будь-яка згода
на здійснення позивачем поліпшень у 2006 році.

В обгунтування позову позивач виклав таке.

19.03.98р. між позивачем та відповідачем був укладений договір
оренди вбудованого у житловий будинок підвального приміщення площею 69,39 кв.
м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Після закінчення встановленого строку
дії договору оренди укладався новий договір кожного наступного року.

Позивач сумлінно виконував умови договору, за згодою відповідача здійснював
поточний ремонт орендованого приміщення, чим значно покращив його стан.
Загальна вартість поточного ремонту значно перевищує вартість самого
приміщення: згідно акту прийому-передачі приміщення від 2006 року загальна
вартість приміщення складає 24684,80 грн., а згідно довідки про вартість
виконаних підрядних робіт на 2002 рік, кошторису ремонту на 2001 рік,
договірної ціни та кошторису ремонту підвального приміщення на 2006 рік
загальна вартість поточного ремонту складає 103501,0 грн.

Посилаючись на ст.ст. 332 ч. 4, 778 ч. 4 ЦК України, позивач
вважає, що він має набути право власності на спірне орендоване майно.

За клопотанням позивача за згодою відповідачів ухвалою суду була
призначена судова експертиза щодо обсягів, вартості та часу проведених ремонтно-будівельних
робіт.

За основними висновками експерта Луганській філії Донецького
інституту судових експертиз від 05.06.07р. за № 627/22 вартість
ремонтно-будівельних робіт у спірному приміщенні складає 48714 грн. з
урахуванням вартості будівельних матеріалів, ремонт здійснений у вересні 2006
року.

Оцінивши обставини справи у їх сукупності, вислухавши учасників
судового процесу, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Суть спірні правовідносини за цим спором зводиться до того, чи має
право позивач на законних підставах набути право власності на спірне орендоване
майно.

Відповідно до п. 2.2 договору оренди нежитлового приміщення від
01.08.2000р. передача майна в оренду не обумовлює передачу права власності на
це майно. Власником орендованого майна залишається територіальна громада м.
Свердловська.

Як зазначалося вище, позивач на підставі ст.ст. 332 ч. 4, 778 ч. 4
ЦК України, позивач вважає, що він має набути право власності на спірне
орендоване майно.

Проте суд не може погодитися з цим з наступних підстав.

Відповідно до ст. 332 ЦК України переробкою  є використання однієї речі (матеріалу), в
результаті чого створюється нова річ.

Таке визначення відображає сутність виробництва, оскільки саме при
виробництві з одних речей створюються інші (нові) речі.

Визначальною ознакою є не факт створення нової речі з інших речей
або матеріалів, а той факт, що нова річ створюється в результаті докладання
зусиль і праці однієї особи до матеріалів, що належать іншій особі. А виникнення
права власності на таку перероблену річ залежить від добросовісності чи
недобросовісності особи, яка використала чужий матеріал для створення нової
речі.

Тобто, навіть якщо згода на проведення позивачем коштовного
ремонту спірного об'єкту нерухомості була отримана власником цього об'єкту, про
що категорично заперечує власник, 2-й відповідач, то спірні
правовідносини ніяким чином не лежать у площині створення нової речі,
оскільки підвальне приміщення площею 69,39 кв. м., яке розташоване за
адресою: АДРЕСА_1, залишилося підвальним приміщенням, хоча б і
відремонтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 778 ЦК України якщо в результаті
поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ,
наймач стає її власником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості
його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд звертає увагу, що дозвіл на внесення поліпшень в майно повинен
бути наданий у формі, що відповідає формі договору найму.

За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на
позивача.

При подачі позову позивачем сплачено державне мито у розмірі
246,84 грн. за квитанцією № НОМЕР_5 від 05.02.07р., необхідно було сплатити 85
грн.

У відповідності зі ст. 85 ГПК України у судовому засіданні за
згодою сторін оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України,
суд

в и р і ш и в:

1.          У задоволенні
позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

3.          Повернути з
державного бюджету позивачу, СПД ОСОБА_1, іден. код НОМЕР_6, АДРЕСА_2, зайво
сплачене державне мито у розмірі 161,84 грн.

Державне мито підлягає поверненню на підставі цього рішення,
підписаного суддею та скріпленого печаткою суду.

Рішення набирає чинності після закінчення десятиденного строку з
дня його підписання.

Рішення підписане 20.08.07р.

Суддя
А.Г.Ворожцов