ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2007 р.
№ 10/317

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
СТОВ “Обознівське”, с. Обознівка Кіровоградського району Кіровоградської області

на постанову

від 04.04.2007 р. Дніпропетровського апеляційного господарського суду

у справі
№ 10/317 господарського суду Кіровоградської області

за заявою
Кіровоградської МДПІ, м. Кіровоград

до
СТОВ “Обознівське”, с. Обознівка Кіровоградського району Кіровоградської області

про
банкрутство

в судовому засіданні взяв участь представник:

ініціюючого кредитора
Доган В.Й., довір.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 25.12.2006 р.  за заявою Кіровоградської МДПІ порушено провадження у справі № 10/317 про банкрутство СТОВ “Обознівське”.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2007 р. (суддя Жак В.В.) у прийнятті зустрічної позовної заяви боржника до Кіровоградської МДПІ відмовлено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р. (судді: Джихур О.В. –головуючий, Лисенко О.М., Виноградник О.М.) апеляційну скаргу СТОВ “Обознівське” залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 12.02.2007 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеною постановою, СТОВ “Обознівське” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р.

На думку заявника касаційної скарги, судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, зокрема ст. 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 12, 60 ГПК України.

Заслухавши пояснення учасника судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту ст. 12 ГПК України, господарські суди вирішують спори в позовному провадженні, а також розглядають справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 41 вказаного кодексу господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон).

Згідно зі ст. 6 Закону справа про банкрутство порушується за заявою кредитора та боржника. Подання позовної заяви про порушення справи про банкрутство Законом не передбачено.

У відповідності до ч. 3 цієї статті справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно складають не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Отже, грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника повинні мати безспірний характер.

У зв'язку з чим, у справі про банкрутство суд не вирішує спір по суті, а лише розглядає справу.

Правомірність порушення справи про банкрутство перевіряється судом у підготовчому засіданні суду.

У випадку оскарження в окремому позовному провадженні безспірності грошових вимог ініціюючого кредитора або звернення з вимогою про визнання недійсною угоди (податкового повідомлення-рішення), на підставі якої виникли грошові зобов’язання боржника перед ініціюючим кредитором, суд в процедурі розпорядження майном боржника зупиняє провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи те, що справа про банкрутство є відмінною від позовного провадження, подання зустрічного позову в справі про банкрутство не може мати місце.

У зв’язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в прийнятті зустрічної позовної заяви боржника до ініціюючого кредитора.

За таких обставин справи підстави для зміни або скасування постанови суду апеляційної інстанції про залишення ухвали суду першої інстанції без змін –відсутні.

Беручи до уваги наведене та керуючись  ст. ст. 6, 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 41, 12, 80, 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу СТОВ “Обознівське” залишити без задоволення.

2.          Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 р. у справі № 10/317 залишити без змін.

Головуючий                                                                          Б.М. Поляков

Судді                                                                                     Н.Г. Ткаченко

Л.Й. Катеринчук