ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
Справа  № 5/276
ПОСТАНОВА

Львівський апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

Головуючого судді
Бонк Т.Б.

суддів
Бойко С.М.

Марко Р.І.

при
секретарі судового засідання Ковалишин Ю.

розглянувши          у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (далі підприємець ОСОБА_1) від 07.12.2006р.

на рішення           Господарського суду Рівненської
області від 22.11.2006р.

у справі           № 5/276

за позовом           Закритого акціонерного товариства
«АСК Інго Україна», (далі ЗАТ «АСК Інго Україна»), м. Київ

до
відповідача:          Підприємця
ОСОБА_1

про           стягення в сумі 35517,82грн.

за участю представників:

від позивача -Холява О.І -представник;

від відповідача
-ОСОБА_2- представник

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Рівненської області від 22.11.2006р у справі № 5/276, суддя Коломис В.В., позов
задоволено, стягнуто з підприємця ОСОБА_1 на користь ЗАТ «АСК «Інго
Україна»35517грн.82 коп. завданої шкоди, 355грн. 18коп. сплаченого державного
мита, 118грн. сплаченої інформаційно-технічної послуги судового процесу.

Постанова суду мотивована
положеннями норм ст.27 Закону України «Про страхування»ст.993, 1166, 1191 Цивільного
кодексу України, а також зокрема тим, що позивачем було сплачено страхове
відшкодування; відповідно до договору укладеного між Дочірнім
транспортно-експедиційним підприємством «ІСТ-Захід»та відповідачем останній
несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу.

Не погоджуючись з рішенням суду
першої інстанції, підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить
скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 22.11.2006р. у
справі №5/276 з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального
права. Зокрема скаржник зазначає, що перевізник несе відповідальність за
втрачений вантаж лише у випадку наявності його вини; відповідач прийняв всі
можливі міри по збереженню вантажу; слідчим порушено кримінальну справу по
факту крадіжки вантажу; вантаж було запломбовано без участі водія, а при
наявності неправильності пломбування вантаж не приймається до перевезення;
позивачем порушено претензійний порядок вирішення спорів.

У відзиві на апеляційну скаргу ЗАТ
«АСК Інго Україна»просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, рішення
Господарського суду Рівненської області залишити без змін, вважає рішення
законним та обґрунтованим. Позивач посилається на те, що відповідно до договору
укладеному між «Експедитором»та «Перевізником» останній несе повну матеріальну
відповідальність за збереження вантажу; перевізником не було вжито заходів щодо
збереження вантажу; факт відшкодування
позивачем Дочірньому транспортно-експедиційним підприємству «ІСТ-Захід»-
(«експедитор») підтверджується платіжним дорученням.

Представник відповідача у судовому
засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали з підстав наведених в
апеляційній скарзі.

Представник позивача заперечив
проти вимог апеляційної скарги з підстав наведених у запереченні.

Розглянувши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, дослідивши подані сторонами докази і оцінивши їх у
сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, апеляційний
господарський суд дійшов до висновку, що рішенняу суду першої інстанції слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1.1 договору
НОМЕР_12, укладеного між ТОВ “НЕСТЛЕ Україна” (замовник) та Дочірнім
транспортно-експедиційним підприємством “ІСТ-Захід” (експедитор) останнє
зобов'язувалось надати транспортно-експедиційні послуги по транспортуванню
вантажів. (а.с.16-17).

Відповідно до ст.929 Цивільного
кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з
перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути
встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом
і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора
укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу,
забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані
з перевезенням.

Відповідно до ст.932 Цивільного
кодексу України експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків
інших осіб.

У разі залучення експедитором до
виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб
експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору.

З матеріалів справи вбачається, що
на виконання договору НОМЕР_12 на підставі заявки ТОВ “НЕСТЛЕ Україна” на
транспортні засоби для перевезення вантажів НОМЕР_13 (а.с. 20), експедитором у
березні 2006 року було організовано перевезення вантажу за маршрутом: м. Одеса
-м. Київ.

Для безпосереднього виконання
зазначеного перевезення, відповідно до заявки на перевезення НОМЕР_1 (а.с.21),
експедитор залучив відповідача -ПП ОСОБА_1 з яким укладено договір НОМЕР_2 про
надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню перевезень вантажів
автомобільним транспортом у внутрішньому та міжміському перевезенню (а.с.28-29)

З товарно-транспортної НОМЕР_3
накладної вбачається що водій відповідача прийняв товар до перевезення без
жодних зауважень.

Згідно з п.6.9 договору НОМЕР_2
перевізник (ПП. ОСОБА_1) несе повну матеріальну відповідальність за збереження
вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту передачі вантажу
вантажоодержувачу, вказаному в товарно-транспортних документах.

Отже, за умовами договору НОМЕР_2
перевізник несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу.

З матеріалів справи вбачається, що
перевезення вантажу здійснювалось автомобілем марки “Камаз”, державний номер
НОМЕР_4  під керуванням працівника відповідача
-водія ОСОБА_3 Натомість під час вивантаження вантажу в місці приймання
продукції було виявлено нестачу (втрату) вантажу на загальну суму 44397,27
грн., що в свою чергу підтверджується наявними в матеріалах справи Актом
перевірки отриманої продукції НОМЕР_5, підписаним, в тому числі, і водієм
відповідача, а також пояснюючою останнього (а.с.24-25).

З повідомлення ВДАІ УМВС в
Кіровоградській області від 17.03.06 р. (а.с. 26) та постанови про порушення
кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 09.10.06 р. ( а.с.
53), вбачається, що 09 березня 2006 року в період з 20 год. до 22 год. 30 хв.
на автодорозі Київ- Одеса, на відрізку шляху Ульяновка -Жашків, поблизу
м.Жашків, Черкаської області під час руху автомобілем “КАМАЗ”, д/п НОМЕР_6 з
бортового напівпричепа “КRONE SDР 24”, д/п НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, і
які належать СПД ПП ОСОБА_1 було таємно викрадено вантаж, який належить ТОВ
“НЕСТЛЕ Україна”, а саме каву “Нескафе класік” в загальній кількості 214 ящиків
на загальну суму 44397,27 грн.

Згідно з ст.614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу
або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.924 Цивільного
кодексу України. перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з
моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе,
що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися
внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього
не залежало.

Перевізник відповідає за втрату,
нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу,
пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до розділу ІІІ договору
страхування НОМЕР_7 укладеного Дочірнім транспортно-експедиційним підприємством
“ІСТ-Захід” з ЗАТ «АСК Інго Україна»майнові права ДП “ІСТ-Захід” зв'язані з
виникненням відповідальності перед замовником перевозки за неналежне виконання
обов'язків по договору експедирування/ перевозки вантажів.(а.с.9-11)

14 березня 2006 року ТОВ “НЕСТЛЕ
Україна” звернулось до експедитора з претензією НОМЕР_8 на суму 44397,27 грн.
(а.с.27). Платіжним дорученням НОМЕР_9 вищезазначені кошти були перераховані
експедитором на розрахунковий рахунок замовника (а.с.30).

20 вересня 2006 року Дочірне
транспортно-експедиційне підприємством “ІСТ-Захід” звернулось до позивача з
заявою НОМЕР_10 про визнання випадку страховим (а.с.31), на підставі якої 28
вересня 2006 р. останнім було складено страховий акт на сплату страхового
відшкодування у розмірі заподіяного внаслідок крадіжки вантажу матеріального
збитку за вирахуванням франшизи у розмірі 20%, та відповідно платіжним
дорученням НОМЕР_11, експедитору були перераховані, в якості страхового
відшкодування кошти в сумі 35517,82 грн.

Відповідно до ст.1191 Цивільного
кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст.27 Закону України
«Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування,
має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Скаржник не подав у встановленому
законом порядку належних та допустимих доказів які б підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази , які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене в сукупності,
апеляційний господарський суд вважає, що рішення місцевого господарського суду
відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві, підстав для
її скасування немає. Доводи скаржника зазначені в апеляційній скарзі не
відповідають матеріалам справи, документально необґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не є підставою для
скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 99,101,103, 105
Господарського кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду
Рівненської області від 22.11.2007р. року у справі №5/276 залишити без змін,
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки
визначені розділом XII1 Господарсько процесуального кодексу України.

Матеріали справи повернути до
Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Бонк Т.Б.

Судді
Марко Р.І.

Бойко С.М.