ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2007
Справа №2-7/2682-2007

За позовом Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А, код ЗКПО 03358593)

До відповідача  Житлово-комунального підприємства „Битфон” (95013, м. Сімферополь, вул. Кримських партизан, 5, код ЗКПО 23891777)

Про стягнення 389755,92 грн.

Суддя Дворний І. І.

представники:

Від позивача – Консманова Д. О., предст., дов. №20-3/3550 від 27.12.2006 р.

Від відповідача  - Леонова О. В., предст., дов. №18 від 22.01.2007 р.; Паніна П. Є., предст., дов. від 20.03.2007 р.

Суть справи: Орендне підприємство «Кримтеплокомуненерго» звернулось до Господарського суду АР Крим із позовом до Житлово-комунального підприємства „Битфон” про стягнення 389755,92 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань по повній та своєчасній оплаті поставленої за договором №635 від 20.04.2000 р. теплової енергії, через що заборгованість ЖКП „Битфон” перед ОП «Кримтеплокомуненерго» за період з 01.12.2006 р. по 01.01.2007 р. складає 377254,18 грн. та в добровільному порядку не погашена. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення виконання грошового зобов’язання у розмірі 12501,74 грн.

У судовому засіданні 01.03.2007 р. представник позивача надав суду клопотання, в якому зазначив, що в позовній заяві була допущена описка, оскільки заборгованість відповідача у сумі 389755,92 грн. виникла за період з 01.12.2003 р. по 01.01.2007 р. Вказане клопотання прийнято судом до продовження.

Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що заборгованість ЖКП „Битфон” за грудень 2003 р. не підлягає стягненню, оскільки позивачем був пропущений строк для подання позову за цей період. Крім  того, відповідач зазначив, що сума оплати за договором №635, що нарахована за січень 2004 р., була сплачена ЖКП „Битфон” в повному обсягу. Крім того, відповідач просить суд зменшити розмір 3% річних на підставі ст. 233 Господарського кодексу України. Також ЖКП „Битфон” просить надати розстрочку виконання рішення до 2011 року.

Розгляд справи відкладався у порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

За клопотанням сторін строк розгляду справи був продовжений у порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

20.04.2000 р. між Орендним підприємством «Кримтеплокомуненерго»  (Теплопостачальна організація) та Виробничим побутовим підприємством „Битфон” (Споживач) був укладений договір на постачання теплової енергії №635, згідно з умовами якого Теплопостачальна організація зобов’язується відпускати Споживачу теплову енергію, а Споживач зобов’язується оплачувати її вартість.

Відповідно до п. 11 Договору Споживач сплачує отриману теплову енергію в строк до 5 числа поточного місяця протягом всього року за тарифами, визначеними згідно з рішеннями Ради Міністрів Криму.

Відповідно до п. 26 Договір укладений строком на п’ять років з дня його підписання та вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку договору не буде повідомлено письмово однією із сторін про припинення або зміну договору.

Сторони не представили суду доказів припинення дії вказаного договору або зміни його умов, у той час як відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент розгляду спору договір продовжує діяти.

Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем належним чином виконувались зобов’язання за договором №635 від 20.04.2000 р. та поставлялась відповідачу теплова енергія, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками. Однак, отримана теплова енергія оплачувалась відповідачем несвоєчасно, у зв’язку з чим заборгованість ЖКП „Битфон” перед ОП «Кримтеплокомуненерго» за період з 01.12.2003 р. по 01.01.2007 р. складає 377254,18 грн.

Ст. 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність — це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України особа, яка виконала зобов’язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи те, що позовна заява була подана до суду 01.02.2007 р., а також наявність заяви відповідача про застосування строку позовної давності, вимоги позивача про стягнення з ЖКП „Битфон” заборгованості за грудень 2003 року у розмірі 2945,04 грн. не підлягають задоволенню у зв’язку пропущенням строку для пред’явлення позову.

Крім того, матеріали справи свідчать, що заборгованість з оплати теплової енергії, яка виникла в січні 2004 р., була погашена відповідачем в повному обсягу. Так, з контррозрахунку позовних вимог, підписаного обома сторонами, вбачається, що заборгованість ЖКП „Битфон” перед ОП «Кримтеплокомуненерго» станом на 28 лютого 2007 року складає 373929,28 грн.

За таких обставин, вимоги ОП «Кримтеплокомуненерго» про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію за договором №635 від 20.04.2000 р. підлягають частковому задоволенню в розмірі 373929,28 грн.

Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі ст. 536 ЦК України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Судом встановлено, що заявлена позивачем до відшкодування сума 3% річних у розмірі 12501,74 грн. розрахована правомірно, а тому вимога Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» щодо стягнення вказаної суми з відповідача суд визнає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд не може прийняти до уваги посилання відповідача на ст. 233 Господарського кодексу України, згідно з якою суд має право зменшити розмір штрафних санкцій, оскільки штрафними санкціями, відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Під неустойкою, відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання. Проте, вимоги про стягнення з відповідача штрафних спанкцій (неустойки, штрафу, пені) позивачем заявлено не було, а повноваження суду на зменшення розміру річних чинним законодавством не передбачені.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

П. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення. Розглянувши матеріали справи, враховуючи значний розмір заборгованості та відсутність заперечень зі сторони позивача, суд вважає за можливе частково задовольнити клопотання відповідача та надати розстрочку виконання рішення строком на шість місяців із щомісячною сплатою: квітень 2007 р. – 65068,75 грн., травень 2007 р. – 65068,75 грн., червень 2007 р. – 65068,75 грн., липень 2007 р. – 65068,75 грн., серпень 2007 р. – 65068,75 грн., вересень 2007 р. – 65068,58 грн.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 82-84  ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Житлово-комунального підприємства „Битфон” (95013, м. Сімферополь, вул. Кримських партизан, 5, код ЗКПО 23891777) на користь Орендного підприємства «Кримтеплокомуненерго» (95026, м. Сімферополь, вул. Гайдара, 3-А, код ЗКПО 03358593) заборгованість у розмірі 373929,28 грн., 3% річних у розмірі 12501,74 грн., 3864,31 грн. державного мита та 117,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Надати розстрочку виконання рішення строком на шість місяців із щомісячною сплатою: квітень 2007 р. – 65068,75 грн., травень 2007 р. – 65068,75 грн., червень 2007 р. – 65068,75 грн., липень 2007 р. – 65068,75 грн., серпень 2007 р. – 65068,75 грн., вересень 2007 р. – 65068,58 грн.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Дворний І.І.