ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.06.07                                                                                           Справа  № 4/1170-11/119

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії :

Головуючого–судді -    Юркевича М.В.

Суддів                             Городечна М.І.

Кузь В.Л.

Розглянув апеляційну скаргу ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»м. Львів

на рішення  господарського  суду Львівської області від 05.03.2007 року

у справі № 4/1170-11/119

за позовом : ТОВ «Західпромінвест»м. Червоноград

до відповідача: ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»м. Львів

про стягнення 233 696,91 грн.

З участю представників :

Від позивача: Таращак В.В. –предст.

Від відповідача: Опришко О.З. –предст.

Права та обов’язки сторін передбачені ст. ст. 22, 28 ГПК України роз’яснено, заяви про відвід суддів не поступали, клопотання про фіксацію судового процесу не надходили.

Рішенням господарського суду Львівської області від 05.03.2007 року по справі №4/1170-11/119 задоволено позов  ТОВ «Західпромінвест»м. Червоноград, стягнувши на його користь із ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа» м. Львів 223 696,91 грн. заборгованості та 1769,00 грн. держмита.

ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»не погоджується з даним рішенням суду, а тому у своїй апеляційній скарзі просить переглянути його в порядку апеляційного провадження, скасувати, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову з огляду на наступні обставини і підстави:

- Заборгованість відповідача перед позивачем виникла в наслідок неповної оплати за поставлені нафтопродукти згідно договору купівлі-продажу № 06-07/98. Не заперечуючи проти самого факту існування заборгованості за поставлену продукцію, відповідач поставив до відома місцевий господарський суд про те, що з 21.02.2000 року щодо ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»господарським судом Львівської області було порушено справу про банкрутство № 7/4-21/52. Тому, дані правовідносини слід розглядати з врахуванням спеціального законодавства –Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»;

- Враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла до 21.01.2000 року (до порушення справи про банкрутство), то така заборгованість відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»є конкурсною, а позивач –конкурсним кредитором;

- Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом 30-ти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов’язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника. В справі про банкрутство заява позивача  про визнання його кредиторських вимог відсутня.

- Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі –не розглядаються і вважаються погашеними. З огляду на дані обставини справи, вимоги позивача не заявлені, як кредиторські в справі про банкрутство ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа», вважаються погашеними;

- Оскаржене рішення суду першої інстанції ґрунтується на ст. 5 ЦК України, зокрема на положенні, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулюються актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов’язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Оскільки на момент виникнення правовідносин між сторонами по даній справі діяла інша редакція Закону України   «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом», необхідно застосовувати саме стару редакцію даного Закону;

- Така позиція місцевого господарського суду є помилковою, з тих підстав, що Закон України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»не є актом цивільного законодавства, а актом господарського законодавства, і тому до нього не слід застосовувати положення ст. 5 ЦК України. Більше того, Господарський кодекс України такої спеціальної норми про дію акту в часі не має, а тому слід застосовувати загальне правило про пряму дію нормативного акту в часі.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає їх надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають даним обставинам справи.  Оскаржене рішення позивач вважає таким, що ґрунтується на чинному законодавстві, відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи. В задоволені апеляційної скарги просить відмовити,  рішення місцевого господарського суду залишити без змін з підстав та мотивів викладених у своєму запереченні на апеляційну скаргу

Про час і місце розгляду справи сторони повідомленні ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.04.2007 року, направленою рекомендованою кореспонденцією. В судовому засіданні 12.06.2007 року оголошувалась перерва до 27.06.2006 року

В ході перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами та доказами у справі Львівським апеляційним господарським судом з'ясовано:

06.07.1998 року між позивачем, як продавцем та відповідачем, як покупцем був укладений договір купівлі-продажу, згідно умов якого позивач зобов’язався продати відповідачу нафтопродукти (бензин та дизпаливо), а відповідач –прийняти та оплатити отриманий товар.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов’язання виконав, нафтопродукти згідно накладних (№ 220 від 23.09.1998 року, 112 від 27.08.1998 року) та акту приймання передачі від 31.07.1998 року відвантажив на загальну суму 1 637 072,69 грн. в кількості 3 605,734 тонн.

Станом на день звернення позивача до господарського суду Львівської області (06.04.2001 року) з позовними вимогами до  ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»про стягнення коштів, заборгованість останнього перед позивачем склала в сумі 233 696,91 грн.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи по суті, відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що зазначив у своєму відзиві на позовну заяву. Проте, відповідач наполягав на неможливості задоволення вимог позивача виходячи із приписів діючого Закону України  «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що оскаржене рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення. При цьому, судова колегія виходить із наступного:

Апелянт у своїх доводах апеляційної скарги звертає увагу Львівського апеляційного господарського суду на те, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла в наслідок неповної оплати за поставлені нафтопродукти згідно договору купівлі-продажу № 06-07/98. Не заперечуючи проти самого факту існування заборгованості за поставлену продукцію, відповідач поставив до відома місцевий господарський суд, що з 21.02.2000 року щодо ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»господарським судом Львівської області було порушено справу про банкрутство № 7/4-21/52. Тому, дані правовідносини слід розглядати з врахуванням спеціального законодавства –Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом».

Так, відповідно до ст. п. 25 Роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 18.11.1997 року № 02-5/444 у разі порушення провадження у справі про банкрутство боржника, який є відповідачем в іншій судовій справі про стягнення коштів або звернення стягнення на майно, суд має зупиняти позовне провадження згідно зі ст. 79 АПК. Як підтверджується матеріалами справи, місцевий господарський суд ухвалою від 26.04.2001 року зупинив позовне провадження по даній справі до завершення розгляду справи про банкрутство ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа» № 7/4-21/52.

З огляду на те, що з часу зупинення позовного провадження пройшло 7 років, місцевий господарський суд з власної ініціативи (так як від представників сторін на запит судді не надходила інформація щодо розгляду справи про банкрутство), ухвалою від 10.02.2007 року поновив провадження по даній справі.

Апелянт аргументуючи свою позицію, покликається на те, що місцевий господарський суд при винесенні оскарженого рішення прийшов до помилкового застосування норм матеріального права, зокрема Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом», оскільки цей Закон не є актом цивільного, а господарського законодавства, а тому до нього не слід застосовувати положення ст. 5 ЦК України. Враховуючи, що Господарський кодекс України такої спеціальної норми про дію акту в часі не має, а тому суду слід застосовувати загальне правило про пряму дію нормативного акту в часі. Зважаючи на те, що заборгованість відповідача перед позивачем виникла до 21.01.2000 року (до порушення справи про банкрутство), то така заборгованість відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»є конкурсною, а позивач –конкурсним кредитором. Крім того, апелянт також наголошує на тому, що до даних правовідносин слід застосовувати  Закон України  «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»в редакції яка на сьогоднішній день є чинною.  Судова колегія прийшла до висновку про неможливість позиції апелянта. .

Львівський апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 5. розділу ІХ Прикінцевих та Перехідних положень Господарського кодексу України положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов'язань застосовуються у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, крім випадків, коли за порушення господарських зобов'язань була встановлена інша відповідальність договором, укладеним до зазначеного в пункті 1 цього розділу строку. Положення Господарського кодексу України щодо відповідальності за порушення, зазначені в абзаці першому цього пункту, вчинені до набрання чинності відповідними положеннями цього Кодексу стосовно відповідальності учасників господарських відносин, застосовуються у разі, якщо вони пом'якшують відповідальність за вказані порушення. Отже, позиція апелянта щодо відсутності норми в Господарському кодексі України щодо дії акту в часі є невірною.  Крім того, в Цивільному кодексі України, зокрема в ст. 5 закріплено загальне правило застосування нормативного акту його дії в часі. Таке загальне правило слід застосовувати не тільки до цивільно-правових, а  й до господарських правовідносин.

Як правильно підкреслено судом першої інстанції, посилання відповідача на діючу редакцію  Закону України  «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»є безпідставними, так як на момент зупинення провадження по даній справі згідно ст. 14 Закону України  «Про відновлення платоспроможності божника або визнання його банкрутом»боржник разом з розпорядником майна в результаті розгляду вимог визнає їх або заперечує, про що розпорядник майна повідомляє письмово заявників і суд. Визнані боржником грошові вимоги включаються розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів. Як підтверджується матеріалами даної справи, відповідач вимоги позивача визнав, це доведено зокрема листом № 172 від 13.04.1999 року, тобто ще до порушення провадження у справі про банкрутство.

З огляду на викладене, апелянт при наданих йому апеляційним господарським судом можливостях підставності скасування оскарженого рішення суду першої інстанції не довів. Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Керуючись ст.ст. 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволені апеляційної скарги ЗАТ «Акціонерна компанія «Альфа»м. Львів   відмовити.

2. Рішення  господарського суду Львівської області від 05.03.2007 року по справі №4/1170-11/119 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи  № 4/1170-11/119 повернути в господарський суд Львівської області.

Головуючий-суддя                                                     М.В.Юркевич

Суддя                                                                             М.І.Городечна

Суддя                                                                              В.Л.Кузь