КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2007                                                                                           № 33/123

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Григоровича О.М.

суддів:                                          Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:

За участю представників сторін:

- позивача: Горденок Я.В. (дов. від 27.03.06 № 1-4д),

- відповідача: Мажара О.Є. (дов. від 18.06.07 № 206),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку "Агентство Чорнобильінтерінформ"

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.07.2007

у справі № 33/123 (Мудрий С.М.)

за позовом                               Державного видавництва "Преса України" Державного управління справами

до                                                   Державного підприємства "Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку "Агентство Чорнобильінтерінформ"

про                                                  стягнення 53 787, 33 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне видавництво “Преса України” Державного управління справами(далі-позивач) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” (далі-відповідач) про стягнення з відповідача 53787,33 грн. заборгованості, з яких: 37387,20 грн. – основний борг, 13323,46 грн. – пеня, 2617,11грн. – штраф, 428,84 грн. – річні та 30,72 грн. – інфляційні витрати за Договорами на виконання поліграфічних робіт на періодичні видання від 17.05.06 № 210-06 та 05.03.07 № 16-07.

Під час розгляду справи судом 1-ої інстанції позивачем у зв’язку із частковою сплатою відповідачем суми основного боргу було подано клопотання про зменшення розміру позовних вимог. Він просив суд стягнути з відповідача 19000грн. основного боргу, 13323,46 грн. пені, 2617,11 грн. штрафу у розмірі 7% від вартості поліграфічних робіт, за прострочення виконання зобов’язання понад 30 днів, 428,84 грн. річних та 30,72 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 12.07.07 представником позивача заявлено усне клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення 19000грн. основного боргу у зв’язку із сплатою відповідачем  вказаної суми платіжним дорученням від 10.07.07 № 347. Іншу частину позовних вимог позивач підтримав в повному обсязі, а також просив суд стягнути з відповідача 537,87 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.07.07 в частині стягнення суми заборгованості провадження у справі припинено. В іншій частині позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 13323,46 грн. пені, 2617,11 грн. штрафу, 428,84 грн. річних, 30,72 грн. інфляційних, 537,87грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 17056 грн.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, відмовивши позивачеві в позові щодо стягнення на його користь 12284,85 грн. пені, 2617,11 грн. штрафу, та здійснити відповідний перерозподіл судових витрат у зв’язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, а також порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів, викладених відповідачем, вважаючи їх такими, що не відповідають чинному законодавству, а рішення Господарського суду м. Києва – прийнятим при повному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, та у відповідності з процесуальними та матеріальними нормами права.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні докази, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

17.05.06 між сторонами у справі був укладений Договір на виконання поліграфічних робіт на періодичні видання № 210-06. Відповідно до п.1.1. договору позивач зобов’язався виконати поліграфічні роботи з виготовлення друкованого засобу масової інформації – журналу “Надзвичайна ситуація”, пов’язані з цим послуги, а відповідач – прийняти і оплатити виконані роботи на умовах і в строки, передбачені договором.

05.03.07 між сторонами також було укладено Договір № 16-07, відповідно до якого позивач в порядку і на умовах, встановлених договором та Правилами виконання поліграфічних робіт з виготовлення поліграфічних видань ДП “Преса України”, зобов’язався протягом строку його дії за завданням відповідача виконати поліграфічні роботи з виготовлення тиражу одного номера друкованого засобу масової інформації - №3 (березень) за 2007 рік журналу “Надзвичайна ситуація”, виконувати інші роботи і надавати пов’язані з цим послуги, а відповідач – оплатити і прийняти виконані поліграфічні та інші роботи, надані послуги, отримувати та вивозити виготовлені замовлення, виконувати інші обов’язки (п.1.1. договору).

На виконання умов укладених договорів позивачем виготовлено та передано відповідачеві тиражі номерів замовлення.

Актами здачі-приймання виконаних робіт від 28.02.07, 05.04.07 підтверджується, що відповідач не мав ніяких зауважень щодо якості та строків виконання позивачем поліграфічних робіт.

Вартість фактично виконаних поліграфічних робіт з виготовлення тиражів номерів замовлення – 64899 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору № 210-06 відповідач зобов’язаний перерахувати суму грошових коштів, що становить вартість фактично виконаних поліграфічних робіт з виготовлення відповідного замовлення і надання послуг, на банківський рахунок позивача протягом десяти банківських днів з визначеного Графіком дня закінчення виготовлення цього замовлення, але у будь-якому випадку не пізніше ніж через 10 банківських днів з дня фактичного закінчення позивачем виготовлення цього замовлення.

Пунктом 3.4. договору від 05.03.07 № 16-07 встановлено, що оплата вартості фактично виконаних поліграфічних та інших робіт з виготовлення замовлення повинна бути здійснена відповідачем не пізніше ніж через 10 банківських днів з дня закінчення позивачем виготовлення замовлення.

На момент звернення позивача до суду з позовом сума основного боргу відповідача перед позивачем за фактично виконані роботи за договорами становила 37387,20 грн.

Відповідно до вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України)  зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Враховуючи той факт, що відповідачем під час розгляду справи судом 1-ої інстанції була погашена сума основного боргу, колегія суддів, погоджуючись з місцевим судом, вважає, що провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України, оскільки відсутній предмет спору.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до наявних в матеріалах справи довідок про внесення до ЄДРПОУ, обидві сторони спору у даній справі є суб’єктами господарювання державного сектора економіки.

Згідно з ч.2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до абз.1, 2 ч.2 ст.551 ЦК України  якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Укладеними між сторонами договорами встановлено інший, ніж у абз.3 ч.2 ст.231 ГК України розмір пені, зокрема, п.4.4. договору від 17.05.06 визначено, що за кожен день порушення строків встановлених договором, відповідач сплачує позивачеві неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується неустойка, від суми заборгованості; п.4.2. договору від 05.03.07 сторони погодили, що за кожен день перевищення строків оплати, встановлених договором, відповідач сплачує позивачеві неустойку у розмірі 1% від суми заборгованості.

На день подання позовної заяви до господарського суду відповідач допустив порушення строку оплати виконаних робіт понад 30 днів.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13323,46 грн. пені (подвійна облікова ставка НБУ за договором від 17.05.06 та 1% від суми заборгованості за договором від 05.03.07), та 2 617, 11 грн. штрафу у розмірі 7% від вартості виконаних робіт за прострочення виконання зобов’язання щодо оплати понад тридцять днів. Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача у відповідності до вимог ст.625 ЦК України 30,72 грн. інфляційних втрат та 428,84 грн. річних.

Твердження відповідача в апеляційній скарзі, що розмір пені, встановлений за згодою сторін, обмежений Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.96, та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ колегія суддів вважає безпідставним, оскільки щодо відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності, а також за порушення господарських зобов’язань у відповідності до п. 5 Прикінцевих положень ГК України застосовуються положення цього Кодексу у разі, якщо ці порушення були вчинені після набрання чинності зазначеними положеннями, тобто після 1 січня 2004 року.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на те, що передбачені ст. 231 ГК України штрафні санкції, а саме пеня та штраф, є єдиним цілим, оскільки виходячи із змісту ч.2 ст.231 ГК України за прострочення виконання зобов’язання понад тридцять днів додатково, крім пені, стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Керуючись ст.ст. 99, 101,103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду м. Києва від 12.07.07 у справі № 33/123залишити без змін, а апеляційну скаргу Державного підприємства “Агентство інформації, міжнародного співробітництва та розвитку “Агентство Чорнобильінтерінформ” – без  задоволення.

Головуючий суддя                                                                      Григорович О.М.

Судді                                                                                          Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.

03.10.07 (відправлено)