СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 серпня 2007 року

Справа № 2-411/2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської
О.А.,

суддів                                                                      Горошко
Н.П.,

Гоголя Ю.М.,

за участю представників сторін:

позивач:
ОСОБА_1, паспорт  НОМЕР_1,  ОСОБА_1;

позивача:
ОСОБА_2, посвідчення НОМЕР_2,  ОСОБА_1;

відповідача:
не з'явився,  товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий центр "ЕКО";

розглянувши апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Севастополя (суддя Лядова
Т.Р.) від 8 листопада 2006 року у справі № 2-411/2006,

за позовом           ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "ЕКО" (пр. Ген. Острякова,
61-8,Севастополь,99029)

про визнання недійсним рішення
загальних зборів акціонерів,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду міста
Севастополя від 8 листопада 2006 року (суддя Т.Р. Лядова) відмовлено у
задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" про визнання недійсним рішення
загальних зборів акціонерів.

Позивач, не погодившись з рішенням
Ленінського районного суду міста Севастополя, звернувся до апеляційного  суду міста Севастополя з апеляційною скаргою,
в якій просить скасувати зазначене рішення
Ленінського районного суду міста Севастополя від 08.11.2006 року, справу
направити на новий розгляд до місцевого суду в іншому складі суддів.

Ухвалою апеляційного суду міста
Севастополя від 21 червня 2007 року (колегія суддів: Єфімова В.О., Водяхіна
Л.М., Сундуков В.М.) апеляційне провадження у цивільній справі за позовом
ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий
центр "Еко" про визнання недійсним рішення загальних зборів
акціонерів було закрито. Справу №2-411/06 за позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко" про
визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів було передано для
розгляду до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 12 липня 2007 року дану справу було
прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Сторона посилається на те, що
Ленінським районним судом міста Севастополя при прийнятті рішення, було
порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не
відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач вказує на те, що Ленінський
районний суд міста Севастополя необґрунтовано відмовив у задоволенні позову у
зв'язку з причиною пропуску строку позовної давності та висновок суду про те,
що рішення зборів засновників від 11.02.2000 не є предметом розгляду
кримінальної справи ОСОБА_3, є хибним.

Розпорядженням заступника голови
Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.08.2007 року у складі
судової колегії було здійснено заміну судді Прокопанич Г.К., у зв'язку з
відпусткою та судді Сотула В.В., у зв'язку з відпусткою, на суддів Гоголя Ю.М.
та Горошко Н.П.

За клопотанням позивача та його
представника судочинство здійснювалось на російській мові у відсутності
представника відповідача, якого було належним чином повідомлено про час та
місце розгляду апеляційної скарги, який не надав суду доказів поважних підстав
своєї відсутності та який не скористався своїм процесуальним правом участі в
судовому засіданні.

Судова колегія, порадившись на
місці, ухвалила можливим розглянути справу по суті у відсутності представника
відповідача з представлених доказів в матеріалах справи, оскільки стаття 22
Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове
засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в
достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення
розгляду справи не вбачається.

Севастопольський апеляційний
господарський суд, на підставі вимог пункту 3 прикінцевих положень Закону
України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо
визначення підсудності справ з питань приватизації та з корпоративних
спорів" від 29 грудня 2006 року та вимог статті 101 Господарського
процесуального кодексу України, розглядає дану справу за правилами
Господарського процесуального кодексу України.

16.11.2004 року, позивач -  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
визнання недійсними зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 11.02.2000 року про його
вихід з товариства. Вимоги позивача мотивовані тим, що названі збори проведені
з порушенням вимог статуту товариства, згідно якого, при ухваленні рішення про
вихід учасника з нього, потрібна одноголосна згода, тоді як позивач, що володіє
43,75% голосів, не був присутнім на зборах.

Позивач просив визнати поважною
причину пропуску ним строку позовної давності для звернення з даними вимогами
до суду, у порядку статті 265 частини 2 Цивільного кодексу України, вказуючи на
те, що позивача було визнано потерпілою у кримінальній справі за звинуваченням
директора вказаного господарського товариства.

Суд першої інстанції у задоволенні
позову відмовив. Рішення суду було мотивовано тим, що позивач пропустив строк
позовної давності для зверненням з даним позовом, відповідно до частини 4
статті 267 Цивільного кодексу України правових підстав для задоволення позову
не має.

Судова колегія розглянувши
матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції
обставин справи та правильність застосування норм матеріального та
процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивача
та його представника, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів
справи,  20.03.2001 року позивач -  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про
визнання недійсними зборів засновників товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 11.02.2000 року про його
вихід з товариства, посилаючись на те, що вона є засновником товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко". Її
частка в статутному фонді складає 43,75%. В березні 2001 рок їй стало відомо,
що 11 лютого 2000 року було проведено збори засновників та прийнято рішення про
вивід її зі складу засновників та про передачу її частки товариству. Вважає, що
дані збори незаконні, оскільки вона є головою зборів товариства та її не було
повідомлено про проведення зборів, чим було порушені їх законні права. Просила
суд визнати недійним рішення даних зборів засновників.

Ленінський районний суд міста
Севастополя, рішення у справі №2-2156/2001-06-17 від 15.06.2001 задовольнив
позовні вимоги та визнав недійсним рішення зборів засновників  товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 11.02.2000.

02.10.2001 року судова палата з
цивільних справ Апеляційного суду міста Севастополя своєю ухвалою скасувала
рішення Ленінського районного суду міста Севастополя від 15.06.2001 року,
направивши справу на новий розгляд.

18.03.2003 року Верховний суд
України прийняв ухвалу, якою відмовив у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1
на ухвалу Апеляційного суду міста Севастополя.

08.04.2002 року вказаний позов було
прийнято до провадження Ленінським районним судом.

Ухвалою Ленінського районного суду
від 05.10.2004 року позовну заяву ОСОБА_1 до товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко"  про визнання недійним рішення загальних
зборів від 11.02.2000 було залишено без розгляду.

16.11.2004 року позивач -  ОСОБА_1 знову звернулась до Ленінського
районного суду з позовною заявою про визнання недійним рішення зборів учасників
товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко"   від 11.02.2000, яке було прийнято до провадження
ухвалою від 07.12.2004 року.

08.11.2006 року Ленінський районний
суд прийняв рішення, яким відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову у зв'язку з
пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частини 2 та 3 статті
264 Цивільного кодексу України, позовна
давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із
кількох  боржників,  а
також  якщо  предметом позову є лише частина вимоги, право
на яку має позивач. Після
переривання  перебіг  позовної давності починається заново. Час, що
минув до переривання перебігу позовної
давності,  до нового строку не
зараховується.

Оскільки позов до суду подано
20.03.2001, а його залишено без розгляду 05.10.2004, строк позовної давності
було перервано.

При таких обставинах, судова
колегія вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про пропуск  позивачем строку позовної давності, що
потягнуло за собою відмову у задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до статуту   товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко",
позивач -  ОСОБА_1, є засновником даного
господарського товариства, з часткою в статутному фонді 43,75%.

Протоколом загальних зборів
засновників  товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко" від 05.12.1996
року, позивача було вибрано головою зборів засновників.

11 лютого 2000 року було проведено
збори засновників товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" з наступним порядком денним:

- зміна складу засновників;

- про уступку частки ОСОБА_1
(ОСОБА_4) товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий
центр "Еко".

Відповідно до протоколу НОМЕР_3, на
вказаному зборі були присутні всі засновники: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_5 під
головуванням ОСОБА_5 збори засновників прийняли рішення:

- задовольнити прохання ОСОБА_1 про
її вихід зі складу засновників;

- частка  ОСОБА_1 переходить на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко".

Проте, як вказує позивач, вона не
була присутня на цих зборах. Даний факт згідно з матеріалами справи не
спростовувався відповідачем.

Тому, відповідно до статті 10
Закону України "Про господарські товариства", статті 4.1 статуту
товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр
"Еко", позивач мала право брати участь в управлінні товариством.

Вищим органом управління  товариством з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" є загальні збори засновників.

Відповідно до статті 61 Закону
України "Про господарські товариства", статті 3.5 статуту товариства
з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко",
про проведення загальних зборів засновників, вони повідомляються шляхом об'яви,
в якій вказується дата, час, місце проведення зборів та порядок денний. Об'ява повинна
бути дана не пізніше, ніж за 30 днів до проведення зборів.

У порушення даної норми, збори було
проведено в день подання позивачем заяви про вихід, позивач про місце та час
проведення зборів проінформована не була, та її було позбавлено можливості бути
присутньою на даних зборах,  на думку
суду суттєво порушило її законні права, оскільки її присутність на вказаних
зборах, як голови зборів засновників, могли вплинути на порядок денний.

Крім того, загальні збори
засновників, відповідно до статті 60 Закону України "Про господарські
товариства", статті 3.3 статуту
товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр
"Еко", є правомочними, якщо на зборах присутні учасники, які у
сукупності володіють більше ніж 60% голосів,
в той час як на зборах від 11.02.2000 року були присутні учасники з
зальною кількістю 56,25% голосів.

При    таких обставинах, збори учасників
товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр
"Еко" від 11.02.2000 року під головуванням ОСОБА_5 були проведені з
порушенням вимог закону.

З огляду на вищевикладене, судова
колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення
суду скасуванню.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт
2), 104 (частина 1 пункт 3, пункт 4),
105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити.

2.Рішення Ленінського районного
суду міста Севастополя  від 08 листопада
2006 року у справі № 2-411/2006 скасувати.

3.Позов ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю "Науково-виробничий центр "Еко" про
визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерів задовольнити.

4.Визнати недійсним рішення
загальних зборів акціонерів товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко" від 11.02.2000 року про вихід
ОСОБА_1 з складу товариства.

5.Стягнути з  товариства з обмеженою відповідальністю
"Науково-виробничий центр "Еко"
(пр. Ген. Острякова, 61-8,Севастополь,99029) на користь ОСОБА_1  (АДРЕСА_1) 8,50грн. держмита.

6.Видачу виконавчого документу
доручити Ленінському районному суду міста Севастополя.

Головуючий суддя
О.А. Щепанська

Судді                                                                                Н.П.
Горошко

Ю.М. Гоголь