ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"27" березня 2007 р.                                                                  Справа №  7/74

За позовом прокурора м.Рівне в інтересах держави в особі державної податкової інспекції у м.Рівне

до відповідача приватного підприємства «Крек»

до відповідача приватного підприємства «Софтал»

-          про визнання недійсним господарського зобов'язання

Суддя  Маціщук А. В.

при секретареві с/з Сергатюк О.В.

За участю представників сторін :

від поз.- держ.под.інспектор Прищепа О.С./пост.дор.№ 452/10-32 від 11.01.07 р./

Прокурор у позовній заяві просить визнати недійсним на підставі ч.1 ст.207 ГК України як таке, що вчинене з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, господарське зобов'язання, яке виникло на підставі договору № 2, укладеного відповідачами 15.02.05 р., поскільки керівник підприємства «Софтал»Добровольский С.С. визнаний винним в умисному ухиленні від сплати податків за ст.212 ч.2, ст.366 ч.2 КК України згідно з вироком Рівненського міського суду від 11.07.06 р. у кримінальній справі № 1-695/04. Просить також застосувати наслідки за ч.1 ст.208 ГК України та стягнути з підприємства «Крек»в доход держави 4000 грн., одержаних від підприємства «Софтал», та присудити до повернення з підприємства „Софтал” на користь приватного підприємства „Крек” 4000 грн.

27.03.07 р. прокурор подав суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати недійсним на підставі ч.1 ст.207 ГК України як таке, що вчинене з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, господарське зобов'язання між відповідачами підприємства „Крек” і „Софтал”. Позивач 23.03.07 р. надав суду додаткові пояснення і просить задоволити повністю позовні вимоги, викладені у позовній заяві. Такі заяви прокурора і позивача відповідають нормам ст.ст.51,61 КАС України і приймаються судом до розгляду.

Відповідачі заперечень на позов та будь-яких доказів не надали. Представники відповідачів у судове засідання не з'явились. Про час і місце розгляду справи суд неодноразово належним чином повідомляв відповідачів за юридичними адресами, які підтверджені довідками Головного управління статистики у Рівненській області та довідкою виконкому Рівненської міської ради /а.с.15-16, 22-24, 27-28/. Тому повідомлення поштових відділень про відсутність адресатів за зазначеними судом адресами дають суду право вважати причину неприбуття представників відповідачів неповажною та, відповідно, - вирішувати спір без участі представників відповідачів з врахуванням норм ст.ст.39-40, 71,122,196 КАС України.

Судом встановлено слідуюче. Відповідачі 15.02.05 р. уклали договір № 2 на проведення маркетингових досліджень, відповідно до якого сторони склали акт про виконання робіт і приватне підприємство «Крек»перерахувало приватному підприємству „Софтал” 4000 грн. пл.дорученням № 230 від 21.03.05 р. з призначенням платежу „за маркетингові дослідження згідно рахунку б/н...” /а.с.7-12/. За результатом господарської операції у підприємства „Софтал” як у безпосереднього виробника послуг відповідно до положень Закону України „Про податок на додану вартість” виник обов'язок сплатити до державного бюджету України суму податку на додану вартість в сумі 666,67 грн.

Під господарським зобов'язанням згідно зі ст.173 ГК України слід розуміти взаємодію суб'єктів господарювання, наділених взаємними правами і обов'язками. Інтереси управненої і зобов'язаної сторін, учасників господарського зобов'язання, підпорядковані меті досягнення єдиного економічного результату.

Необхідними умовами для визнання господарського зобов'язання недійсним відповідно до ст.207 ГК України та застосування наслідків за ст.208 ГК України є її укладення з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність наміру хоча б однієї із сторін щодо настання відповідних наслідків. Наявність наміру у сторін /сторони/ означає, що вони, виходячи із обставин справи, усвідомлювали протиправність господарського зобов'язання, суперечність його мети інтересам держави та суспільства і прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків. Умисел юридичної особи визначається як умисел тієї посадової особи або іншої фізичної особи, що підписали договір від імені юридичної особи, маючи на це належні повноваження.

Договір, з якого виникло оспорюване господарське зобов'язання, укладений від імені приватного підприємства “Софтал” директором Добровольским С.С., який засуджений за ст.212 ч.2, ст.366 ч.2 КК України за умисне ухилення як посадова особа від сплати податків. Відповідно до ч.4 ст.72 КАС України вирок в кримінальній справі є обов'язковим для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, щодо якої ухвалений вирок, в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Вироком з кримінальної справи № 1-695/06 встановлено, що Добровольский С.С., перебуваючи на посаді директора приватного підприємства „Софтал”, протягом третього, четвертого кварталів 2004 року і першого кварталу 2005 року свідомо занижував оподатковуваний прибуток підприємства, не нараховував і не сплачував податкові зобов’язання з податку на додану вартість, вносив при цьому до декларацій неправдиві дані.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов’язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. З урахуванням обставин, встановлених у кримінальній справі, та положень статуту приватного підприємства „Софтал” /а.с.30-32/, відповідно до яких Добровольський С.С. мав належні повноваження діяти від імені приватного підприємства «Софтал», - є підставним твердження прокурора і позивача про те, договір № 2 15.02.05 р. укладений і виконувався підприємством „Софтал” з метою ухилення від оподаткування, тобто – з метою завідомо суперечною інтересам держави і суспільства.

Статтею 208 ГК України передбачено наслідки визнання господарського зобов’язання недійсним, а саме –якщо господарське зобов’язання визнане недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру лише у однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернуто другій стороні, а одержане останньою –стягується за рішенням суду в доход держави.

За наведених обставин суд задовольняє позовні вимоги про визнання недійсним господарського зобов’язання та застосовує наслідки за ст.208 ГК України у вигляді стягнення з підприємства „Софтал” на користь підприємства „Крок” одержаних коштів та стягнення з останнього належного йому відшкодування в доход держави.

Керуючись ст.ст.95, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

1.             Визнати недійсним господарське зобов’язання між приватним підприємством „Софтал” і приватним підприємством „Крек”, що виникло на підставі договору № 2 від 15.02.05 р.

2.          Стягнути з приватного підприємства „Софтал” на користь приватного підприємства „Крек” 4000 грн. коштів, перерахованих за договором.

3.          Стягнути з приватного підприємства „Крек” в доход державного бюджету 4000 грн. відшкодування.

Суддя                                                           Маціщук А. В.