ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2007 р.
№ 2-20/18060-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Панової І.Ю.,
Продаєвич Л.В.,
Заріцької А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Стемаліт", м. Ялта, Автономна Республіка Крим

на постанову
Севастопольського апеляційного
господарського суду від 31.01.2007

у справі
№ 2-20/18060-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Стемаліт", м. Ялта, Автономна Республіка Крим

до
Приватного підприємства "Південно –Кримське бюро подорожей", м. Ялта, Автономна Республіка Крим

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору
Агєєв Сергій Олександрович, м. Сімферополь

про
визнання права

за участю представників сторін:

від позивача:
Чорноіванова Ю.І. за дов. від 01.03.2007 №11

від відповідача:
не з'явилися

від третьої особи:
Шкляр Т.О. за дов. від 18.04.2006 №2466

Відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу належним чином повідомлені про час і

Доповідач: Продаєвич Л.В.

місце засідання суду (ухвала Вищого господарського суду України від 12.09.2007, надіслана сторонам у справі –13.09.2007), проте відповідач не скористався, наданим йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України правом щодо участі у засіданні суду касаційної інстанції.

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 01.10.2007 № 02-12/І/156 призначено колегію суддів у складі: Панова І.Ю. - головуючий, судді – Продаєвич Л.В., Заріцька А. О.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Стемаліт" (надалі –ТОВ "Стемаліт") звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Приватного підприємства "Південно –Кримське бюро подорожей" про:

визнання ТОВ "Стемаліт" правонаступником всіх прав та обов'язків Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця";

визнання права ТОВ "Стемаліт" нести права та обов'язки Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" як сторони за договором від 23.11.2003 №1-23/03, укладеного між Дочірнім підприємством "Пансіонат з лікуванням "Зоря" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" та Приватним підприємством "Південно –Кримське бюро подорожей".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за договором від 30.04.2004 №0104045/2004-9 ТОВ "Стемаліт" придбало у ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", м. Київ цілісний майновий комплекс –Дочірнє підприємство "Пансіонат з лікуванням "Зоря", м. Ялта  і, згідно з пунктом 1.1 цього договору, рішенням загальних зборів ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздо-ровниця" від 23.03.2004 року №7/10 "Про припинення діяльності Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" та на підставі статей 509, 512, 514 Цивільного кодексу України є правонаступником Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря", у тому числі і стосовно договору від 23.11.2003 року, предметом якого є взаємовідносини Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" і Приватного підприємства "Південно –Кримське бюро подорожей" щодо спільного використання частини належної відповідачеві на праві власності автостоянки для розміщення транспортних засобів з наданням приватному підприємству права вільного проходу через територію пансіонату та користування з метою відпочинку частиною території пансіонату в межах земельної ділянки, право користування якою закріплено за Дочірнім підприємством "Пансіонат з лікуванням "Зоря" на підставі акта від 27.11.1998 року №79.

Приватне підприємство "Південно –Кримське бюро подорожей" позов не визнало, посилаючись на те, що Дочірнє підприємство "Пансіонат з лікуванням "Зоря" не виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, а відтак позивач у справі не може бути правонаступником прав і обов'язків цього підприємства.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 30.11.2006 (суддя: Луцяк М.І.) позов задоволений, ТОВ "Стемаліт" визнано правонаступником усіх прав та обов'язків Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"; визнано право ТОВ "Стемаліт" нести права та обов'язки Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця", як сторони договору від 23.11.2003 № 1-23/03, укладеного між дочірнім підприємством та Приватним підприємством "Південно –Кримське бюро подорожей".

Судове рішення вмотивоване доведеністю позовних вимог.

За апеляційною скаргою Агєєва Сергія Олександровича, який ухвалою Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.01.2007 року був залучений до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, судове рішення переглянуте в апеляційному порядку і постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.01.2007 (судді: Плут В.М. –головуючий, Горошко Н.П., Гонтар В.І.) –скасоване, у задоволенні позову відмовлено.

Постанова вмотивована тим, що факт припинення такої юридичної особи, як Дочірнє підприємство "Пансіонат з лікуванням "Зоря" не доведений, оскільки вказане підприємство обліковується у державному реєстрі, а правонаступництво відбувається за сукупності таких умов, як передача всього майна, прав та обов'язків іншій юридичній особі, внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи.

Не погоджуючись з прийнятою у справі постановою, ТОВ "Стемаліт" звернулося до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою про її скасування, просить залишити без змін рішення місцевого господарського суду.

Товариство вважає, що апеляційним судом розглянута скарга особи, яка не мала права її подавати, тобто, на думку скаржника, суд вийшов за межі наданих йому повноважень, чим порушив приписи статей 27, 38, 77, 91, 106 Господарського процесуального кодексу України.

Скаржник посилається на те, що залучивши до участі у справі               Агєєва С.О. в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, апеляційний суд порушив вимоги статті 27 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що треті особи можуть вступити у справу до прийняття рішення господарським судом, якщо таке рішення може вплинути на їх права та обов'язки. При цьому, судом проігноровано роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 28.03.2002 №04-5/366 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України".

Крім того, товариство наполягає на тому, що рішення місцевого господарського суду ніяким чином не зачіпає права третьої особи, а у постанові апеляційної інстанції не зазначено, яким чином порушуються права та обов'язки Агєєва С.О. прийнятим рішенням, яким вирішено питання про правонаступництво, тоді як третя особа не є засновником будь-якої з цих юридичних осіб та не є стороною за договором від 23.11.2003 року №1-23/03.

Від Агєєва С.О. надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити постанову апеляційного господарського суду без змін, посилаючись на її відповідність вимогам чинного процесуального та матеріального законодавства. Щодо порушення його права як сторони процесу Агєєв С.О. зазначає, що на підставі договорів купівлі-продажу він є власником 20-ти земельних ділянок, котрі були раніше у власності Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря". Стосовно цих земельних ділянок між сторонами виник спір, який розглядається в Ялтинському місцевому суді за позовом ТОВ "Стемаліт" до Агєєва С.О. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та державних актів на право власності на земельні ділянки.

Як зазначає третя особа, у разі визнання товариства правонаступником дочірнього підприємства, воно буде мати право на оформлення у користування земельної ділянки, що знаходилася у постійному користуванні Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" на підставі державного акта №79, частина якої належить на праві власності Агєєву С.О.

До Вищого господарського суду України надійшли доповнення до відзиву, в яких зазначено, що протоколом від 23.03.2004 року № 7/10 передбачалася  процедура реорганізації Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" шляхом приєднання до юридичної особи покупця у встановленому законодавством порядку. Проте, на теперішній час дочірнє підприємство існує як юридична особа.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, перевіривши матеріали справи та оскаржуваний судовий акт на предмет дотримання норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників позивача та третьої особи, обговоривши доводи касаційної скарги, не знаходить підстав для її задоволення з урахуванням наступного.

Касаційна інстанція, згідно з вимогами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права. Перевірка здійснюється на підставі фактичних обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій, та в межах касаційної скарги.

Звертаючись до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, ТОВ "Стемаліт" стверджувало про те, що суд апеляційної інстанції прийняв та розглянув апеляційну скаргу особи, яка не мала права її подавати, оскільки згідно зі статтею 91 Господарського процесуального кодексу України право апеляційного оскарження належить лише сторонам у справі, а відтак суд вийшов за межі наданих йому процесуальним законом повноважень, не визначивши при цьому яких саме прав або обов'язків апелянта стосується рішення господарського суду.

Іншим доводом касаційної скарги є порушення судом апеляційної інстанції приписів статті 38 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку суду витребувати документи, необхідні для вирішення спору.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для зміни або скасування прийнятої у справі постанови з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є законність та забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 01.11.1996 №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз'яснив, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Статтею 107 Господарського процесуального кодексу України закріплено право осіб, яких не було залучено до участі у справі, на касаційне оскарження рішень і постанов суду, що стосується їх прав і обов'язків. Обмеження права на апеляційне оскарження для цих осіб суперечило б статті 129 Конституції України.

Дана правова позиція відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, постанові від 26.09.2006 у справі №22/401-05-10793.

Отже, апеляційним господарським судом не допущено порушень норм процесуального права.

Згідно з частиною 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

При прийнятті оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його правонаступником та його права бути стороною за договором від 23.11.2003  року №1-23/03.

Скасовуючи рішення та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний господарський суд встановив, що припинення юридичної    особи –Дочірнього підприємства "Пансіонат з лікуванням "Зоря" не відбулося, зазначене підприємство не виключено із ЄДРПОУ.

Колегія суддів, погоджуючись з таким висновком суду апеляційної інстанції, відзначає, що предметом даного спору є встановлення належності прав та обов'язків за договором від 23.11.2003 року і правонаступництва.

Зазначені позовні вимоги по суті є заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення і які можуть встановлюватися господарськими судами при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, їх встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог.

Враховуючи положення частини 2 статті 104 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення, якій здійснюється відповідно до Закону України від 15.05.2003 року N 755-IV  "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб –підприємців", та з огляду на те, що правонаступництво юридичної особи стосовно іншої відбувається на підставі установчих документів новоствореної юридичної особи, розподільчого балансу (у разі поділу) та/або передавального акта (у разі злиття, приєднання або перетворення), які мають містити положення про правонаступництво щодо усіх зобов'язань юридичної особи, яка припиняється, включаючи зобов'язання, що оспорюються сторонами, та встановленого судом факту щодо недотримання законодавчо передбаченого порядку проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, колегія суддів Вищого господарського суду України  вважає, що постанова апеляційної інстанції відповідає обставинам справи і вимогам чинного законодавства і не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 31.01.2007 у справі №2-20/18060-2006 –залишити без змін.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стемаліт"–залишити без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                     І.Панова

Суддя                                                                                           Л. Продаєвич

Суддя                                                                                              А. Заріцька