РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2007 р.

Справа № 17/113-2004

Господарський суд Тернопільської
області

у складі   судді Андрусик
Н.О.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

За позовом Госпрозрахункової
адміністративно-технічної інспекції Тернопільської міської ради, м. Тернопіль

до відповідача Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1,  м. Тернопіль

за участю представників сторін:

позивача
ОСОБА_2.,  старший юрисконсульт,
довіреність НОМЕР_1  від 23.04.07р.

відповідача          не з'явився

Судом в порядку ст. 811 ГПК України здійснювалася
фіксація судового процесу технічними засобами на диск CD-R, серійний номер
НОМЕР_2 з урахуванням поданого позивачем клопотання  НОМЕР_3 від 22.05.2007р.

Позивач - Госпрозрахункова адміністративно-технічна інспекція
Тернопільської міської ради, м. Тернопіль звернувся до господарського суду
28.04.2007р. з позовом до суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1,  яка проживає в АДРЕСА_1, про
стягнення 33339,07 грн. заборгованості, посилаючись на умови договорів НОМЕР_4
від 21.03.2006р., НОМЕР_5 від 31.07.2006 р. та
НОМЕР_6 від 07.10.2006р., з яких: 30 425,70 грн. основного боргу, 899,33
грн. інфляційних втрат, 1712,64 грн. нарахованої пені та 301,37 грн. - 3%
річних.

Свої позовні вимоги, підтримані в судовому засіданні його
повноважним представником, позивач обгрунтовує копією договору НОМЕР_4  від 21.03.06р. на тимчасове користування
місцем розташування спеціальної конструкції; копією заявиНОМЕР_4 від 17.03.06р.
про надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами; копіями заяв НОМЕР_7 -
НОМЕР_8  від 26.07.06р. про надання
дозволу на розміщення зовнішньої реклами; копією договору НОМЕР_5від 31.07.06р.
на тимчасове користування місцем розташування спеціальної конструкції; копіями
заяв НОМЕР_6 -1-НОМЕР_6 -6 від 03.10.06р. про надання дозволу на розміщення
зовнішньої реклами; копією договору НОМЕР_6 від 07.10.06р. на тимчасове
користування місцем розташування спеціальної конструкції; копіями рішень НОМЕР_5
від 28.07.06р. та НОМЕР_6 від 07.10.06р. «Про встановлення пріоритету на місця
розташування рекламних засобів»; розрахунком суми боргу; іншими матеріалами.

Розгляд справи, призначений вперше на 22.05.2007р. було
відкладено, відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, на 07.06.2007р., відтак,
на 19.06.2007 р. та 27.06.2007 р. у зв'язку з неявкою відповідача та неподання
ним витребуваних документів.

Відповідач обґрунтованого відзиву на позовну заяву не
подав, в судові засідання не з'явився, причин своєї відсутності суду не
повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час, дату та місце
слухання справи належним чином у встановленому законом порядку згідно ухвал від
22.05.2007 року, 07.06.2007 р. та 19.06.2007 року про відкладення розгляду
справи, котрі надіслано судом за адресою, вказаною у позовній заяві.
Відсутність представника сторони в судовому засіданні не позбавляє сторону від
виконання законних вимог суду, викладених в ухвалах.

Згідно п. 26.4.71 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України НОМЕР_9  від
31.05.2002 р. „Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило
чинність, деяких роз'яснень президії Вищого господарського суду України”,
особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про  час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в
позовній заяві.

З представленого позивачем на вимогу суду, витягу з державного
реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 21.06.2007 р., наданого
державним реєстратором відповідно до ст. 200 Закону України „Про державну
реєстрацію осіб та фізичних осіб-підприємців” вбачається, що відповідач ОСОБА_1
проживає в АДРЕСА_1, тобто за адресою, зазначеною позивачем у позовній заяві.

Таким чином слід вважати, що відповідач був повідомлений про
судовий розгляд даної справи в порядку ст. 64 Господарського процесуального
кодексу України, відтак, справа розглядається за правилами ст. 75 ГПК України
за наявними у ній документами.

В процесі розгляду справи, позивачем подано в порядку ст.
22 ГПК України (вх. НОМЕР_10 (н) від 26.06.2007р.), заяву про збільшення
розміру позовних вимог та доповнення позовних вимог, згідно з якою позивач просить
стягнути з відповідача 43279,01 грн. боргу, з яких 39 511,79 грн.
основного боргу за  користування місцями
розташування спеціальної конструкції, 2393,58 грн. нарахованої пені станом на
19.06.2007 р., 882,58 грн. інфляційних нарахувань та 490,96 грн. -3 % річних,
посилаючись на умови договорівНОМЕР_4 від 21.03.06 р., НОМЕР_5 від 31.07.2006
р. та НОМЕР_6 від 07.10.2006 р., та розірвати договір НОМЕР_4 від
21.03.2006 року „На тимчасове користування місцем розташування спеціальної
конструкції”.

В обґрунтування розміру позовних вимог позивачем долучено
розрахунки розміру заборгованості, інфляційних нарахувань, пені та відсотків
річних. На обґрунтування заявленої вимоги про розірвання договору НОМЕР_4
позивач вказує на наявність заборгованості та на те, що спеціальні конструкції
знаходяться в неналежному стані (не освітлюються, пошкоджена скляна поверхня),
що, на думку позивача, є неприпустимим. Посилаючись на приписи частини 2 ст.
651  ЦК України вважає наведені порушення
умов договору зі сторони відповідача істотними, тому просить розірвати договір.

Розглянувши в судовому засіданні подану заяву та доводи, наведені
на її обґрунтування, суд в частині збільшення розміру позовних вимог
задовольняє клопотання позивача як таке, що відповідає правам сторони у
процесі, визначеним статтею 22 ГПК України, відтак, здійснює розгляд даного спору
з урахуванням поданої заяви.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору НОМЕР_4 від 21.03.06
р., якою доповнено позовні вимоги, то суд відхиляє такі вимоги та не приймає їх
до розгляду як такі, що не відповідають процесуальному законодавству, оскільки згідно
частини 4 статті 22 ГПК України позивачу належить право до прийняття рішення по
справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Доповнені
позовні вимоги по своїй суті є додатковою позовною вимогою, які слід заявляти
та розглядати в окремому позовному провадженні.

Крім того, в процесі розгляду справи позивачем заявлено в
порядку ст.ст. 66,67 ГПК України клопотання НОМЕР_11 від 24.05.2007 про
забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові суми, що
належать суб'єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1., а також
шляхом заборони відповідачу відчужувати майно - рекламні засоби типу сіті-лайт,
що розміщенні за адресою по вул. Руській в м. Тернополі.

Ухвалою господарського суд від 24.05.2007 р. накладено арешт на
майно - рекламні засоби типу сіті-лайт (в кількості 34 шт.), що розміщені за
адресою: вул. Руська в м. Тернополі, а також грошові кошти у розмірі 33
339,07 грн., що знаходяться на рахунках,
відкритих суб»єктом підприємницької діяльності фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_12).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, заслухавши доводи та пояснення позивача, суд дійшов до висновку
про те, що позов підлягає до задоволення, враховуючи наступне:

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України право
на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних
прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули
статусу  суб'єкта підприємницької діяльності.

Позивач -Госпрозрахункова адміністративно-технічна інспекція,
м. Тернопіль, згідно довідки Головного управління статистики у
Тернопільській області НОМЕР_13 від 22.03.2007 року, зареєстрована Тернопільською
міською Радою 26.06.1996 року рішенням НОМЕР_14 (з подальшою
перереєстрацією 22.02.2007 р.), як юридична особа,  комунальне підприємство, комунальної
форми власності, станом на 22 березня 2007 року значиться в Єдиному державному
реєстрі підприємств та організацій України за ідентифікаційним кодом НОМЕР_15.

Відповідач -суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа
ОСОБА_1, проживає в м. Тернополі, згідно свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_16
зареєстрований виконавчим комітетом Тернопільської міської ради
11.01.2006 р. як підприємець з присвоєнням ідентифікаційного коду НОМЕР_12. Станом
на 21.06.2007 року значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців як підприємець, про що свідчить витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 217352 від
21.06.2007 року.

Відносини, що виникають у зв'язку з розміщенням зовнішньої реклами
у населених пунктах, та визначають порядок надання дозволів на розміщення такої
реклами регулюються Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами,
затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від
29.12.2003р."Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої
реклами".

Відповідно до п.3 Типових правил зовнішньої реклами, реклама
розміщується на підставі дозволів та в порядку, визначеному  виконавчими органами сільських, селищних,
міських рад. Дозвіл погоджується з власником місця або уповноваженим ним
органом і спеціально уповноваженим органом з питань містобудування та
архітектури і надається строком на п'ять років, якщо менший строк не зазначено
в заяві розповсюджувачем (п.23 Правил).

Згідно п. 32 вищезазначених Типових правил зовнішньої реклами,
плата за тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, що
перебуває у комунальній власн7ості, встановлюється у порядку, визначеному органами
місцевого самоврядування.

21 березня 2006 року між Госпрозрахунковою
адміністративно-технічною інспекцією, надалі - Інспекція та суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1, далі -Розповсюджувач, було
укладено договір за НОМЕР_4 "На тимчасове користування місцями
розташування спеціальної конструкції", згідно якого Інспекція на правах
уповноваженого органу на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської
міської ради надає Розповсюджувачу в тимчасове користування місця для розташування
спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами за адресою, вказаною
у специфікації до даного договору, з відкладною умовою отримання дозволу, а
Розповсюджувач -бере в тимчасове користування місце для розташування своїх
спеціальних конструкцій і сплачує Інспекції плату за надані йому місця до 6-го
числа, кожного наступного місяця (за виключенням плати за перший місяць
-пріоритет), в сумі, обумовленій договором (п.п.4.1.-4.3.). Термін дії договору
визначено у п'ять років - до 27.03.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем у
справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору найму,
згідно якого в силу статті 759 Цивільного кодексу України, наймодавець передає
або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк.

У відповідності до вимог ст. 509 ЦК України в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити
гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Підписавши даний Договір відповідач зобов'язався вчасно і в
повному обсязі перераховувати на рахунок Інспекції передбачену умовами даного договору
суму - плату за тимчасове користування місцями розташування спеціальної
конструкції, що включає 25 відсотків плати на протязі дії пріоритету та 100
відсотків плати -на протязі дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами,
підтримувати спеціальну конструкцію та рекламу на ній у належному стані,
виконувати інші зобов'язання, визначені пунктами 3.4.2.-3.4.9. та 6.1.
Договору.

Згідно п. 3.2. Договору НОМЕР_4 Інспекція зобов'язується надати
Розповсюджувачу по акту приймання-передачі місця, що зазначені в заяві, дозволі
на розміщення зовнішньої реклами в трьох денний термін з дня отримання
Дозволу, а Розповсюджувач (п.3.4 Договору) -своєчасно і в повному обсязі
перераховувати на розрахунковий рахунок Інспекції плату за тимчасове
користування місцем розташування спеціальної конструкції, що становить 3785,90
грн.  в місяць (п. 4.1. договору),  і яка на вимогу інспекції може індексуватися.

Пізніше, 29 грудня 2006 року сторонами укладено додаткову угоду до
договору НОМЕР_4 від 21.03.2006 р., яка разом з Додатком до договору є його
невід'ємною частиною та викладено пункт 4.1. договору в новій редакції. Таким
чином, сторонами  внесено зміни щодо
розміру плати за тимчасове користування місцями розташування спеціальних конструкцій
з 01 січня 2007 року, який становить 4543,08 грн. щомісячно разом з ПДВ.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору ним передано
28.03.2006 року відповідачу в тимчасове користування місця для розташування
спеціальних конструкцій в кількості 34 штуки по вул. Руській в м. Тернополі, що
підтверджується підписаним сторонами без заперечень актом приймання передачі
місця розташування спеціальної конструкції від 28.03.06 р.

Згідно Типових правил розміщення зовнішньої реклами, підставою для
встановлення спеціальної конструкції для розміщення реклами у спеціальному
місці є дозвіл (документ встановленої форми), який видається відповідним
органом виконавчої влади на підставі рішення.

Матеріалами справи, зокрема рішенням Адміністративно-технічної
інспекції НОМЕР_4 від 20.03.2006 р., рішенням Тернопільської міської ради № 462
від 22.03.2006 р. "Про монтаж спеціальних конструкцій", макетом місця
розташування рекламного засобу, дозволом НОМЕР_4, виданим 28.03.2006 р.
Інспекцією на розміщення рекламного засобу -окремо стоячого рекламного щита з
внутрішнім освітленням, стандарту "Сіті формат", розміром 1,2м х 1,8м
х 0,19м в кількості 34 шт. за адресою: м. Тернопіль, вул. Руська, актом
приймання-передачі місця розташування спеціальної конструкції від 28.03.2006
р., підтверджуються доводи позивача стосовно належного виконання ним
зобов'язань по договору НОМЕР_4 від 21.03.2006 р. щодо передачі відповідачу
місць для розміщення зовнішньої реклами у порядку, встановленому Типовими
правилами.

Однак, як вказує позивач і такі його доводи не заперечено у
встановленому законом порядку, відповідачем неналежно виконуються договірні
зобов'язання в частині проведення оплати за користування місцями для розміщення
реклами, згідно умов договору, оскільки підприємцем внесено коштів згідно умов
договору лише в розмірі 18 654,12 грн., відтак заборгованість перед Інспекцією,
станом на 19.06.2007 р., з урахуванням 3% річних, пені та інфляційних витрат,
становить 42090,09 грн. (в тому числі 38476,32 грн. боргу, 472,83грн.
-3% річних, 2307,02 грн. пені та 833,92 грн. інфляційних втрат).

Суд погоджується з доводами позивача про порушення його майнових
прав на суму 38476,32 грн. основного боргу, які знаходять свої підтвердження у
матеріалах справи, а тому є правомірними, документально підтвердженими та не
спростованими відповідачем в установленому законом порядку, відтак, підлягають
до задоволення.

Оцінюючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог
в частині нарахованої пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний
день прострочення оплати, що становить 2307,02 грн. станом на 19.06.2007 року
р. (182 дні) та поданому позивачем розрахунку ціни позову у цій частині вимог,
суд вважає їх такими, що  відповідають
приписам статей 258, 546, 547, 549 ЦК України, частини 6 статті 232 ГК України,
вимогам Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань” та п. 6.5. укладеного договору, а тому задовольняються судом.

В силу приписів частини 2 статті 625 ЦК України, кредитор має
право вимагати, а боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь час прострочки та три відсотки річних з
цієї суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Оцінивши подані позивачем розрахунки інфляційних нарахувань у
розмірі 848,99 грн. та 3 % річних у розмірі 285,50 грн., суд вважає, що позовні
вимоги в цій частині підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені і є
такими, що відповідають визначеним Держкомстатом України індексам інфляції за
період з травня 2006 р. по  травень 2007
року та вимогам закону, оскільки ні договір, ні закон, не встановлюють іншого
розміру процентів, ніж той, який передбачено нормами ЦК України.

31 липня 2006 року між Госпрозрахунковою адміністративно-технічною
інспекцією, надалі - Інспекція та суб'єктом підприємницької діяльності
-фізичною особою ОСОБА_1, далі - Розповсюджувач, було укладено договір за
НОМЕР_5 "На тимчасове користування місцями розташування спеціальної
конструкції", згідно якого Інспекція на правах уповноваженого органу на
підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради надає
Розповсюджувачу в тимчасове користування місця для розташування спеціальних
конструкцій для розміщення зовнішньої реклами за адресою, вказаною у
специфікації до даного договору (вул.. Збаразька -2 шт. та М. Шептицького -6
шт.), з відкладною умовою отримання дозволу, а Розповсюджувач -бере в тимчасове
користування місце для розташування своїх спеціальних конструкцій і сплачує
Інспекції плату за надані йому місця до 6-го числа, кожного наступного місяця
(за виключенням плати за перший місяць -пріоритет), в сумі, обумовленій
договором (п.п.4.1.-4.3.). Термін дії договору визначено на період дії
пріоритету, а у випадку отримання дозволу на розміщення реклами -протягом дії
такого дозволу.

Підписавши даний Договір відповідач зобов'язався вчасно і в
повному обсязі перераховувати на рахунок Інспекції передбачену умовами даного
договору суму - плату за тимчасове користування місцями розташування
спеціальної конструкції - 846,26 грн. в місяць (п. 4.1. договору), в тому числі
211,57 грн. плати у розмірі 25 відсотків на протязі дії пріоритету та 100
відсотків плати - на протязі дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами. При
цьому пунктом 4.4. договору встановлено, що сума оплати може індексуватися на
вимогу Інспекції з урахуванням індексу інфляції.

Оскільки відповідачем впродовж передбаченого пунктом 11 Типових
правил строку, не надано робочому органу документів, перелік яких визначено у
п. 13 Правил, тому відповідачем було втрачено пріоритет на місця розташування
рекламних засобів (після спливу 3-х місяців), що підтверджується відповідним
записом в журналі реєстрації. Як пояснив представник позивача в судовому
засіданні, строк встановлення пріоритету на місце розташування рекламного
засобу не продовжувався керівником робочого органу у встановленому порядку
через відсутність звернення відповідача з таким клопотанням.

Наведені обставини позбавили робочий орган можливості подання
пропозицій виконавчому органу Тернопільської міської ради для прийняття рішення
про надання підприємцю ОСОБА_1. дозволу на розміщення зовнішньої реклами.

Згідно представленого позивачем уточненого розрахунку,
заборгованість відповідача згідно договору НОМЕР_5 від 31.07.2006 р. станом на
19.06.2007 р., становить 634,71 грн. (211,57 грн. х 3 міс.), яка не сплачена
відповідачем. Крім того, позивачем нараховано
3% річних у розмірі 14,38 грн., інфляційні витрати в сумі 36,37 грн. та
53,83 грн. пені.

У зв'язку з тим, що грошові зобов'язання відповідачем не виконані
в строк, обумовлений в договорі, тому правомірними є вимоги, котрі ґрунтуються
на положеннях ст. 625 ЦК України і надають право позивачу вимагати від боржника
сплати боргу з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення.

Разом з тим, суд вважає правомірною вимогу позивача про стягнення
53,83 грн. пені за період з  06.08.2006
р. по 06.02.2007 р. (182 дні), виходячи з положень статті 232 ГК України та
вимог Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань”.

07 жовтня 2006 року між Госпрозрахунковою
адміністративно-технічною інспекцією, надалі - Інспекція та суб'єктом
підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1, далі -Розповсюджувач, було
укладено договір за НОМЕР_6 "На тимчасове користування місцями
розташування спеціальної конструкції", згідно якого Інспекція на правах
уповноваженого органу на підставі рішення виконавчого комітету Тернопільської
міської ради надає Розповсюджувачу в тимчасове користування місця для
розташування спеціальних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами за
адресою, вказаною у специфікації до даного договору (вул. Гетьмана Мазепи в
кількості 6 штук), з відкладною умовою отримання дозволу, а Розповсюджувач
-бере в тимчасове користування місце для розташування своїх спеціальних
конструкцій і сплачує Інспекції плату за надані йому місця до 6-го числа,
кожного наступного місяця (за виключенням плати за перший місяць -пріоритет), в
сумі, обумовленій договором (п.п.4.1.-4.3.). Термін дії договору визначено на
період дії пріоритету, а у випадку отримання дозволу на розміщення реклами
-протягом дії такого дозволу.

Підписавши даний Договір відповідач зобов'язався вчасно і в
повному обсязі перераховувати на рахунок Інспекції передбачену умовами даного
договору суму - плату за тимчасове користування місцями розташування
спеціальної конструкції -534,48 грн. в місяць (п. 4.1. договору), в тому числі
133,62 грн. 25 % плати на протязі дії пріоритету. При цьому пунктом 4.4.
договору встановлено, що сума оплати може індексуватися на вимогу Інспекції з
урахуванням індексу інфляції.

Оскільки відповідачем впродовж передбаченого пунктом 11 Типових
правил строку, не надано робочому органу документів, перелік яких визначено у
п. 13 Правил, тому відповідачем було втрачено пріоритет на місця розташування
рекламних засобів (після спливу 3-х місяців -періоду, на який надано
пріоритет), що підтверджується відповідним записом в журналі реєстрації. Як
пояснив представник позивача в судовому засіданні, строк встановлення
пріоритету на місце розташування рекламного засобу не продовжувався керівником
робочого органу у встановленому порядку через відсутність звернення відповідача
з таким клопотанням. Наведені обставини позбавили робочий орган можливості
подання пропозицій виконавчому органу Тернопільської міської ради для прийняття
рішення про надання підприємцю ОСОБА_1. дозволу на розміщення зовнішньої
реклами.

Згідно представленого позивачем уточненого розрахунку,
заборгованість відповідача згідно договору НОМЕР_6 від 07.10.2006 р. станом на
19 червня 2007 р., становить 400,86 грн. (133,62 грн. х 3 міс.), яка не
сплачена відповідачем. Крім того, позивачем нараховано 3% річних у розмірі 3,75
грн., інфляційні витрати в сумі 12,29 грн. та 32,73 грн. пені.

Оцінивши подані позивачем розрахунки заявлених позовних вимог, суд
вважає їх  вірними, а вимоги
переконливими та такими, що відповідають чинному законодавству та умовам
укладеного договору, відтак, задовольняє в заявленій сумі.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов'язок
учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов'язання
відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при
відсутності таких вказівок -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В силу приписів ст. ст. 11, 16, 509 ЦК України та ст.ст. 1,2 ГПК
України кредитору належить право у судовому порядку вимагати від боржника
виконання його обов'язків.

В силу статті 33 Господарського процесуального кодексу України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, станом на день розгляду справи
сума боргу по орендній платі залишилась несплаченою, оскільки будь-яких доказів
проведення оплати відповідач не надав ні суду, а ні позивачу. А відтак, позовні
вимоги щодо стягнення 43279,01 грн. боргу підлягають до задоволення як
обґрунтовано заявлені та неоспорені відповідачем.   Будь-яких доказів, які свідчили б про
протилежне, відповідачем  не подано, а
судом не здобуто.

Таким чином, доводи позивача стосовно того, що його майнові права
відповідачем порушено, залишилися не спростованими відповідачем, як не
спростованими доводи позивача щодо вини відповідача у невиконанні зобов'язання.

За таких обставин справи, позов підлягає до задоволення в
заявленій сумі з урахуванням поданого клопотання про збільшення розміру позовних
вимог.

Судові витрати, в силу ст. 49 ГПК України, покладаються судом на
відповідача у справі.

За згодою представника позивача відповідно до ч. 2 ст. 85
Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 27 червня
2007  р. оголошено лише вступну та
резолютивну частини рішення господарського суду України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 16, 509, 526, 625
ЦК України, ст.ст. 1, 2, 42-47, 22, 33, 34, 35, 43, 44,
49, 64, 75, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути 390511,89 грн. основного боргу, 2393,58 грн. пені,
882,58 грн. інфляційних нарахувань, 490,96 грн.-3 відсотків річних та 550,79
грн. в повернення сплачених судових витрат з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_12
на користь Госпрозрахункової адміністративно-технічної інспекції Тернопільської
міської ради, м. Тернопіль, вул. Коперніка 1/305, ідентифікаційний код
НОМЕР_17.

3.   Наказ видати після
набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право
подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів
з дня прийняття (підписання) “_03___” __липня___ 2007 р. рішення, через
місцевий господарський суд.

Суддя
Н.О. Андрусик