СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

09.02.07                                                                                 Справа № 1/579

Суддя Н.М.Зюбанова, розглянувши матеріали справи за позовом

Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ в особі Луганського ЛВУ МГ філії УМГ "Донбастрансгаз", м. Луганськ

до Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Луганську ради

про стягнення  2467 грн. 14 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача –Омелічева С.М., дов. від 26.12.06 № 2524;

від відповідача –Коворотна О.В., дов. від 10.03.06 № 383;

в с т а н о в и в:

Суть спору: про стягнення витрат у сумі 2467 грн. 14 коп., які складають компенсаційні виплати, які проведені позивачем працівникам у відповідності до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та підлягають відшкодуванню з боку відповідача.

Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав законної сили  з 01.09.05, до початку  діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,  вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди  за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи суб'єктний склад сторін у справі, де в якості відповідача виступає суб'єкт владних повноважень, провадження у даній справі продовжено за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідач у відзиві на позовну заяву за листом від 12.12.06 № 6336 проти позову заперечує з посиланням на невідповідність заявленої суми фактичній.

За результатами проведеного сторонами звірення ціни позову з"ясувалось, що за даними сторін мається розбіжність у сумі 295 грн. 79 коп., яку не визнає відповідач через непідтвердженість актами передачі заборгованості з фінансового управління до відповідача.

У доповненні до відзиву за листом від 21.12.06 № 6687 відповідач подав клопотання про застосування до спірних відносин правил позовної давності.

Дослідивши обставини справи, надані  матеріали, вислухавши представників сторін,  суд  прийшов до наступного.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за період з квітня 2000 року по лютий 2003 року ним були виплачені своїм працівникам компенсаційні виплати, які передбачені Законом України "Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796 /далі –Закон № 796/. У відповідності до ст. 63 названого Закону фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

У відповідності до наданої позивачем довідки за листом від 09.02.07 № 23/231 та, виходячи з складених позивачем розрахунків по виплаті компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі –розрахунки/, виплати працівникам підприємства були здійснені разом із заробітною платою.

Також слід зазначити, що за видами витрат, які були виплачені позивачем, вони поділяються на наступні: додаткове харчування на суму 1602 грн. 50 коп. /за квітень 2000 року, з липня по листопад 2002 року та у лютому 2003 року/; додаткова відпустка на суму 835 грн. 16 коп. /за жовтень 2000 року, грудень 2000 року/; пільговий проїзд на суму 29 грн. 48 коп. /за грудень 2002 року/.

Оцінивши доводи сторін у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими частково, а позов таким,  що  підлягає  також частковому задоволенню,  з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи згідно наданого позивачем розрахунку ціни позову спірні правовідносини сторін були врегульовані наступними нормативно-правовими актами.

Так, порядок відшкодування виплачених сум компенсації і допомоги здійснювався у період до вересня 2005 року у відповідності до постанови КМ України від 20.06.00 № 987, яким затверджено відповідний Порядок використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення. Зокрема, пунктом 7 даного Порядку передбачено, що одержувачі коштів з власною мережею здійснюють наступний розподіл коштів відповідно між розпорядниками нижчого рівня, підприємствами, установами і організаціями та райдержадміністраціями.

У відповідності до Порядку використання коштів Державного бюджету України на виконання програм, пов"язаних із соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено відповідним наказом Міністерства праці та соціальної політики від 02.07.04 № 147 розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня за програмами визначаються Рада Міністрів АРК, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, Міністерство праці та соціального захисту АРК, головні управління праці та соціального захисту населення обласних держадміністрацій, головне управління соціального захисту населення Київської міської держадміністрації, управління праці та соціального захисту населення Севастопольської міської держадміністрації, управління (відділи) праці та соціального захисту населення, Фонд соціального захисту інвалідів.

Тому позивач обґрунтовано звернувся з позовом до відповідача /з врахуванням рішення Жовтневої районної у місті Луганську ради від 23.07.03 № 5 "Про повернення повноважень управлінню праці і соціального захисту населення Жовтневого району згідно з рішенням районної ради від 12.09.02 "Про затвердження структури управління праці і соціального захисту населення Жовтневого району"/.

Також п. п. 5, 6 вказаного Порядку передбачено, що виплата компенсацій та допомог, що пов"язані з нарахуванням заробітної плати або стипендії, здійснюється уповноваженим органом на підставі розрахунків, поданих підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами, фізичними особами –СПД без створення юридичної особи, де працюють, навчаються або проходять службу громадяни, постраждалі внаслідок Чорнобильської катастрофи /далі –підприємства/, за місцем їх розташування. Підприємства щомісяця до 20-го числа наступного місяця подають уповноваженому органу розрахунки видатків для виплати компенсацій та допомог, надання пільг особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, пов"язаних з виплатою компенсацій та допомог за відповідною  формою.

Пунктом 27 вказаного Порядку було передбачено, що підприємства, установи та організації, зазначені у пунктах 20, 23, 24 цього Порядку,  виплату компенсацій і допомоги здійснюють за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх за рахунок коштів Фонду за поданням органам Державного казначейства розрахунків витрат протягом двох тижнів від дня проведення виплати. На загальну суму витрат організації виписують платіжне доручення для перерахування коштів на їх рахунок. Відшкодування підприємствам витрат, пов"язаних з виплатою компенсацій і допомоги та наданням пільг, провадиться територіальними органами Державного казначейства у межах коштів, що надійшли на рахунок фінансування цих витрат.

З прийняттям  Кабінетом Міністрів України  20.09.05 постанови № 936 зазначений п. 27 Порядку втратив чинність та урядом було затверджено Порядок використання коштів державного бюджету для виконання програм, пов'язаних із соціальним захистом громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким також визначено, що нарахування та виплати, передбачені Законом № 796, проводять органи соціального захисту населення.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Луганську ради від 08.01.03 № 7 Про передачу функцій по обліку та звітності, компенсаційних виплатах громадянам, які постраждали внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС функції по прийманню розрахунків на відшкодування компенсаційних виплат громадянам, які постраждали внаслідок ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та обліку коштів Фонду на здійснення заходів по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення передані Управлінню праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Луганську ради з 15.01.03. Також п. 2 даного рішення визначено, що фінансовому управлінню Жовтневої районної у місті Луганську ради до 15.01.03 слід провести передачу розрахунків на відшкодування виплат і компенсацій громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи Управлінню праці та соціального захисту населення у відповідному порядку.

Позивачем надані належні розрахунки  у підтвердження заявленої до стягнення суми витрат, на яких маються  відмітки про їх приймання державним казначейством.

Як вбачається з акту передачі заборгованості компенсацій постраждалих внаслідок аварії на ЧАС Жовтневою районною у місті Луганську радою Управлінню праці та соціального захисту населення від 01.01.04, відповідач отримав заборгованість за жовтень 2000 року на суму 341 грн. 50 коп., листопад 2000 –222 грн. 70 коп., грудень 2000 року –270 грн. 96 коп., серпень 2002 року –258 грн. 07 коп., вересень 2002 року –256 грн. 84 коп., жовтень 2002 року –266 грн. 04 коп. Щодо решти, то вказаним актом не підтверджується факт передачі заборгованості, а тому на суму  851 грн. 03 коп. у задоволенні позову слід відмовити.

У доповненні до відзиву за листом від 21.12.06 № 6687 відповідачем заявлене клопотання про застосування до спірних відносин правил позовної давності. При розгляді даного клопотання суд виходить з наступного. Так, заборгованість за відповідачем у сумі 835 грн. 16 коп. утворилась за період з жовтня по грудень 2000 року, а з врахуванням передбаченого Порядком строку сплати стосовно даного періоду він сплив на 01.01.04 день набрання чинності рішенням ГК України, ст. 223 якого передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний та скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Щодо решти вимог, то до них підлягають застосуванню правила Цивільного кодексу України, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень якого передбачено, що правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред"явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом –01.01.04.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов"язку і що після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Як вбачається з складеного сторонами належним чином акту звірення від 13.12.05, який підписаний повноважними представниками та підписи останніх засвідчені печатками, відповідачем визнано заборгованість у сумі 2171 грн. 38 коп. Зазначені дії розцінюються судом як такі, що переривають строк позовної давності.

Тому позов підлягає задоволенню частково на суму 780 грн. 95 коп., у тому числі витрати за серпень 2002 року у сумі 258 грн. 07 коп., за вересень 2002 року –256 грн. 84 коп. та жовтень 2002 року –266 грн. 04 коп.

У задоволенні решти позову слід відмовити з огляду на викладені вище обставини.

Судові витрати розподіляються судом у відповідності до ч. 3 ст. 94 КАС України, якою передбачено, що у разі часткового задоволення адміністративного позову, судові витрати здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу –відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Також позивачу підлягають до повернення 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, які не повинні сплачуватися за адміністративним провадженням та 94 грн. 19  коп. зайве сплаченого державного мита, розмір сплати якого за даним позовом регулюється п. 3 Прикінцевих та перехідних положень КАС України.

На підставі викладеного, Декрету КМ України “Про державне мито” від 21.01.93                        № 7-93, керуючись ст. ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України,   суд

п о с т а н о в и в  :

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з  Управління праці та соціального захисту населення Жовтневої районної у місті Луганську ради, м. Луганськ, кв. Волкова, б. 30а, на користь Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "нафтобаз України", м. Київ в особі Луганського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів УМГ "Донбастрансгаз", м. Луганськ, вул. Південна, 138,  - 780 грн. 95 коп. витрат.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з Державного бюджету України, рахунок № 0006,  банк МУДКУ в Луганській області, МФО 804013, код 24046582 на користь  Дочірньої компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ в особі Луганського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів УМГ "Донбастрансгаз", м. Луганськ, вул. Південна, 138,  державне мито у сумі 7 грн. 81 коп.

5. Повернути Дочірній компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "нафтобаз України", м. Київ в особі Луганського лінійно-виробничого управління магістральних газопроводів УМГ "Донбастрансгаз", м. Луганськ, вул. Південна, 138,  з Державного бюджету України  94 грн. 19 коп. зайве сплаченого державного мита згідно платіжного доручення від 17.11.06 № 3330 та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, сплачених за платіжним дорученням від 17.11.06 № 3331. На повернення державного мита надати довідку, оскільки оригінал платіжного документу знаходиться в матеріалах справи.

Підставою для повернення витрат є довідка, скріплена печаткою суду.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 14.02.07.

Суддя                                                                      Н.М.Зюбанова