ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 жовтня 2007 р.
№ 03/591

Вищий  господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

головуючого:
суддів:
Кравчука Г.А.
Мачульського Г.М.
Шаргала В.І.,

перевіривши  матеріали касаційної  скарги

Командитного товариства "Леонід"

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду

від
03.07.2007р.

у справі
Господарського суду
№03/591
Черкаської області

за позовом
Приватного підприємства "Юніком груп"

до
Командитного товариства "Леонід"

про
стягнення суми, -

В С Т А Н О В И В  :

До Вищого господарського суду України надійшла повторно подана  касаційна скарга Командитного товариства "Леонід" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. Господарського суду Черкаської області, однак вказана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з таких підстав.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 29.08.2007р. попередньо подана касаційна скарга Командитного товариства "Леонід" на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. Господарського суду Черкаської області була повернута особі, що її подала відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України. Підставою для повернення послужило те, що до попередньо поданої касаційної скарги не було додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

До повторно поданої касаційної скарги Командитного товариства "Леонід" доданий примірник платіжного доручення №1253 від 16.07.2007р. та копія цього платіжного доручення про сплату 805 грн. державного мита з касаційної скарги на рахунок УДК в м. Києві. Інші будь-які докази сплати державного мита в матеріалах повторно поданої касаційної скарги відсутні, однак держмито сплачено не у встановленому розмірі виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи №03/591, позов пред’явлений про стягнення заборгованості  у розмірі 266 000 грн. Рішенням місцевого господарського суду в задоволенні позову відмовлено повністю. Оскарженою постановою апеляційного господарського суду рішення місцевого господарського суду скасовано частково, та прийнято нове рішення в цій частині. Позовні вимоги задоволено частково. Постановлено стягнути з Командитного товариства "Леонід" на користь Приватного підприємства "Юніком груп" 161 000 грн. заборгованості, 1 610 грн. державного мита за розгляд позовної заяви, 71, 42 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, 805 грн. державного мита за розгляд апеляційної скарги. В задоволенні решти позовних вимог постановлено відмовити. В своїй касаційній скарзі відповідач просить скасувати вказану постанову і залишити в силі рішення місцевого господарського суду, тобто виходячи з викладеного оспорюваною сумою по справі є сума заявленого позову –266 000 грн., оскільки відповідач в своїй касаційній скарзі фактично просить скасувати судове рішення господарського суду апеляційної інстанції як в частині задоволених вимог, так і в частині відмови в задоволенні позову.

Згідно ст. 46 Господарського процесуального кодексу України державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст.3 п.2 пп. “а” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів державне мито сплачується у розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошей ціна позову визначається стягуваною сумою.

Згідно ст.3 п.2 пп. “г” Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93 із касаційних скарг на рішення та постанови державне мито сплачується у розмірі 50 відсотків ставки, що підлягає сплаті у разі подання заяви, для розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру –у розмірі 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Отже державне мито з касаційної скарги належить обчислювати та сплачувати до державного бюджету з врахуванням вимог вказаних норм Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.01.1993 року №7-93.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату державного мита у встановлених порядку і розмірі.

Зважаючи на те, що державне мито з повторно поданої касаційної скарги Командитного товариства "Леонід" сплачено не у встановленому розмірі, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що вказана касаційна скарга підлягає поверненню згідно пункту 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. 86, пунктом  4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В  :

Повторно подану касаційну скаргу Командитного товариства "Леонід"  на постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 03.07.2007р. у справі №03/591 Господарського суду Черкаської області повернути особі, що її подала, а справу №03/591 - до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя                                                      Г.А. Кравчук

Судді                                                                                    Г.М. Мачульський

В.І. Шаргало