ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2007 р.
№ 31/286 (25/28)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді:
суддів:
Панової І.Ю.,
Продаєвич Л.В.,
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська

на рішення

та постанову
господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2005
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2005

у справі
№ 31/286 (25/28)

за позовом
Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська

до
Українського державного науково-дослідного конструкторсько-технологічного інституту еластомерних матеріалів і виробів,                                м. Дніпропетровськ

про
стягнення 12912,84 грн.

за участю представників сторін:

від позивача:
Шпак О.О. за дов. від 24.09.2007 № 3782/04-41

від відповідача:
Хорольський М.С. за наказом від 05.04.2004              №57-Д

Розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 24.09.2007 № 02-12/І/150 призначено колегію суддів у складі: Панова І.Ю. - головуючий, судді Продаєвич Л.В., Стратієнко Л.В.

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України (надалі –Управління ПФУ)  в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська 28.12.2004 звернулося з позовом до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з

Доповідач: Продаєвич Л.В.

відповідача –Українського державного науково-дослідного конструк-торсько-технологічного інституту еластомерних матеріалів і виробів витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України від 13.12.1991 N 1977-XII  "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсій, обчислених на загальних підставах у розмірі 12912,84 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2005 у справі №25/28, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.04.2005, позов задоволений у повному обсязі.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2005 вищевказані судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасовані з передачею справи № 25/28 на новий розгляд.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2005 (суддя: Мороз В.Ф.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2005 (судді: Лотоцька Л.О.-головуючий, Логвиненко А.О., Павловський П.П.), у задоволенні позові відмовлено.

У касаційній скарзі Управління ПФУ в Бабушкінському районі                     м. Дніпропетровська просить скасувати прийняті у справі судові акти як такі, що не відповідають нормам матеріального права, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування касаційної скарги скаржник наводить наступні твердження:

- суд безпідставно послався на Закон України від 09.07.2003 N 1058-IV  "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку з тим, що, на думку скаржника, предметом спору є не страхові внески, а різниця між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних небюджетних підприємств та організацій згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи;

- суд не врахував, що вищевказані виплати не є обов'язковими платежами у розумінні статті 2 Закону України  від 25.06.1991 N 1251-XII "Про систему оподаткування", а також не є збором на обов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України  від  26.06.1997 N 400/97-ВР "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, скаржник вважає, що недостатність прибутку підприємства не може бути підставою для звільнення останнього від виконання зобов'язань, покладених на нього законодавством України; Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" не передбачено звільнення підприємства від обов'язку відшкодувати Пенсійному фонду України різниці між сумою призначеної пенсії за вказаним законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 22.02.2006 касаційна скарга з матеріалами справи була передана до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.07.2007 відмовив у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління ПФУ в Бабушкінському районі                     м. Дніпропетровська з огляду на відсутність у нього компетенції на перегляд в касаційному порядку судових рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, вислухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дійшла висновку про часткове її задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, на підприємстві відповідача працювали громадяни, яким надано право на отримання пенсій у відповідності із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", протягом 2002, 2003 років Управлінням ПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська відповідачеві надсилалися повідомлення про суму витрат на оплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", і сумою пенсій, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, але відповідач зазначені суми не сплатив.

Відповідно до частини 6 статті 24 Закону України "Про наукову і науково-технічну діяльність" різниця між сумою призначення пенсії за цим Законом та  сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має  право дана особа, фінансується для наукових (науково-педагогічних) працівників бюджетних установ і організацій за рахунок державного бюджету, а для наукових (науково-педагогічних) працівників інших підприємств і організацій - за рахунок коштів цих підприємств і організацій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Судом першої інстанції встановлено, що у відповідності до матеріалів справи, у тому числі декларацій про прибуток підприємства, у відповідача у 2002, 2003 роках був відсутній прибуток. Враховуючи зазначене, місцевий господарський суд не знайшов підстав для задоволення позову. З висновком суду першої інстанції погодився і Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Розглядаючи даний спір, суди попередніх інстанцій керувалися приписами Господарського процесуального кодексу України, але з таким висновком колегія суддів Вищого господарського суду України погодитися не може, зважаючи на те, що з 01.09.2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Статею 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду  публічно-правовий  спір,  у  якому хоча б однією зі сторін є орган  виконавчої  влади,  орган  місцевого  самоврядування,  їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі  законодавства,  в  тому  числі  на виконання делегованих повноважень.

Пунктом 7 цієї статті визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено орган державної влади, орган місцевого самоврядування,  їхня посадова чи службова особа,  інший суб'єкт при  здійсненні  ними  владних  управлінських  функцій  на основі  законодавства,  в  тому  числі  на  виконання  делегованих повноважень.

Позивачем у справі є Управління ПФУ в Бабушкінському районі                     м. Дніпропетровська.

Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 01.03.2001 N 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, інших надходжень до бюджету Пенсійного фонду України відповідно законодавства, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, а також забезпечує збирання та акумулювання коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.04.2002 № 8-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21.05.2002 за N 442/6730, (далі - Положення про Управління Фонду) управління  Пенсійного  фонду України у районах, містах і районах у містах є органами Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему органів Фонду.

Відповідно до підпункту 6 пункту 2.2 Положення про Управління Фонду воно відповідно до покладених на нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

Отже, викладене свідчить, що у даному випадку мають місце не цивільно-правові відносини, а публічно-правові з фінансування різниці між сумами пенсій, сторонами яких є підприємство та відповідне Управління ПФУ, яке є центральним органом виконавчої влади.

Як вбачається з матеріалів справи, Управління ПФУ в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, звертаючись до суду із позовом про стягнення з відповідача витрат на виплату пенсій, що становлять різницю між сумою пенсій, призначених згідно із Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність" і сумою пенсій, обчислених на загальних підставах, діяло як орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до пункту 6 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Компетенцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначено статею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої компетенція адміністративних судів поширюється на спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Враховуючи, що позивач є суб’єктом владних повноважень, то даний спір підлягав вирішенню за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Судові акти у даній справі прийняті після набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України без урахування його вимог.

Оскільки дану справу господарськими судами першої та апеляційної інстанцій розглянуто після набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України за правилами господарського судочинства, що є порушенням приписів Господарського процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України, то прийняті у даній справі судові рішення господарського суду першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню.

За таких обставин, дана справа підлягає направленню до господарського суду першої інстанції для її розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117-1119, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.10.2005

та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 20.12.2005 у справі № 31/286 (25/28)–скасувати.

Справу № 31/286 (25/28) направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська –задовольнити частково.

Головуючий, суддя                                                                     І.Панова

Суддя                                                                                           Л. Продаєвич

Суддя                                                                                              Л. Стратієнко