ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.02.07                                                                                               Справа №14/19-пд-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Акімова Т.М.

За участю представників:

позивача: Крутієнко О.С. – паспорт МО №097930 від 17.04.1996р.;

відповідача -1: Сидоренков Р.О. – довіреність №31/02-07 від 09.02.2007р.;

відповідача -2: не з’явився;

відповідача -3: не з’явився;

відповідача -4: не з’явився;

Третьої особи-1: не з’явився;

Третьої особи-2: не з’явився;

Третьої особи-3: не з’явився;

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Багатогалузевого приватного  підприємства  «Авто-Стоп», м. Херсон

на рішення господарського суду Херсонської області від 19.12.2006р. у справі № 14/19-пд-06

за позовом: Багатогалузевого приватного  підприємства  «Авто-Стоп», м. Херсон

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю “Авто-Стоп-2», м. Херсон

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю “Енерго-Лан”, м. Херсон

до відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрроссоюз», м. Херсон

до відповідача-4: Дочірнього підприємства «Облгазпостач» Закритого акціонерного товариства МК «Співдружність», м. Херсон

Третя особа-1: без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Приватний підприємець Пасюк М.О., м. Херсон

Третя особа-2: без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:  Херсонське державне бюро технічної інвентаризації, м. Херсон

Третя особа-3: без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Бунчак І.Ф., м. Херсон

про визнання угоди недійсною та визнання права власності на майно

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду № 394 від 13.02.2007р. справа № 14/19-пд-06  передана для розгляду колегії суддів у складі: Головуючий суддя  Антонік С.Г,  судді: Шевченко Т.М. (доповідач), Кагітіна Л.П.

Колегія суддів прийняла справу до провадження.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 19.12.2006 року (суддя Немченко Л.М.) відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині визнання за Багатогалузевим приватним  підприємством  «Авто-Стоп» права власності на першу чергу СТО з кафе-баром на 16  місць і АЗС по пр.Сенявіна,33 у м. Херсоні, на підставі ст.. 80 п.1-1 ГПК України припинено провадження у справі в частині позовних вимог до відповідачів 2,3,4 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

Рішення мотивоване наступним: Позивач не довів виникнення у нього права власності на спірне майно; свідоцтво про право власності, яким позивач обґрунтовує свої вимоги, не є правовстановлювальним документом в розумінні ст. 328 ЦК України, а тільки констатує,  що на день його видачі у позивача існувало право  власності на спірне майно на підставі рішення господарського суду Херсонської області від 28.01.2002 року у справі №15/32, яке було переглянуте за нововиявленими обставинами і скасоване, в задоволенні позову про визнання права власності було відмовлено; позивач  звернувся до суду із позовом з пропуском строки позовної давності. В частині вимог про визнання спірних угод недійсними господарський суд дійшов висновку, що у позивача відсутня певна матеріально - правова вимога до відповідачів 2,3,4. Одночасно, господарський суд визнав відповідачів 2,3,4 в якості 3 осіб без самостійних вимог на предмет спору, про що зазначив в резолютивній частині рішення.

Багатогалузеве приватне підприємство «Авто-Стоп», не погодившись з рішенням господарського   суду Херсонської області, подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення  у справі № 14/19-пд-06 скасувати, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі заявник зазначає, що суд порушив норми матеріально і процесуального права України при винесенні оскаржуваємого рішення, в обґрунтування своїх доводів  посилається на наступне: вказує, що суд дійшов помилкового висновку щодо  пропуску ним строку позовної давності  для звернення до суду з вимогами про визнання права власності, крім того, вказує, що заяв про застосування строків позовної давності від сторін не надходило;

Господарський суд не надав ніякої оцінки доказам, що були представлені позивачем у судовому засіданні – листи, в яких стороні підтверджують факт прийому –передачі спірного майна, висновок судового експерту, акти Херсонської ДПА.

Відповідач -1 - ТОВ «Авто-Стоп-2»  проти апеляційної скарги заперечив, вважає  рішення господарського суду  законним та обґрунтованим, вказує, що право власності на спірне майно  визнано на ТОВ «Авто-Стоп-2»,  що підтверджується постановами Запорізького апеляційного господарського суду у справах №ч15/31 від 28.03.2003 р та №15/32 від 28.03.2003р. Зазначені  судові акті не скасовані і є обов’язковими для господарського суду, в контексті приписів ст. 35 ГПК України. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення

(Письмовий відзив додано до справи).

Третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні  позивача - Приватний підприємець Пасюк Микола Олександрович надіслав до Запорізького апеляційного господарського суду  повідомлення , в якому зазначив про підтримку апеляційної скарги.

Третя особа-2  без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача  Херсонське державне бюро технічної інвентаризації у письмовому  відзиві на апеляційну скаргу просить  розглянути справу без її участі.

В судовому засіданні представники позивача та відповідача-1 підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі та у запереченнях на скаргу.

Відповідачі 2,3,4 , третя особа  3 відзиви  не направили, в судове засідання не з’явились.

Суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників  відповідачів 2,3,4 та третіх осіб, що не з’явились в судове засідання.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами,  наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Представниками сторін у судовому засіданні заявлено клопотання про відмову від застосування технічних засобів запису судового процесу, яке колегією суддів задоволено, за їх згодою в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм чинного законодавства при винесенні рішення суду, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Як вбачається за матеріалів справи, позивачем були заявлені позовні вимоги до відповідачів 1,2,3,4 про визнання недійсними, на підставі ст. 203, 215 ЦК України, договорів купівлі –продажу спірного майна (том 1 а.с.12-3).  В процесі розгляду справи позивач збільшив  позовні вимоги та просить суд визнати за ним , відповідно до приписів ст.. 392 ЦК України,  право власності на першу чергу СТО з кафе-баром на 16 місць і АЗС по проспекту Сенявіна,33  в м. Херсоні (том 2 а.с. 86-87), які прийняті судом  до розгляду.

У заяві на адресу Господарського суду Херсонської області (вхідн. №19419 від 06.12.2006, а.с. 12 том 3) позивач  просить позовні вимоги в частині визнання спірних договорів купівлі-продажу недійсними залишити без розгляду.

В судовому засіданні в процесі розгляду апеляційної скарги позивач підтвердив, що він  не відмовлявся від заявлених вимог про визнання договорів купівлі-продажу недійсним, а лише просив залишити зазначені вимоги без розгляду.

Відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, на яку посилається позивач, як на правову підставу заявлених вимог про визнання за ним права власності на спірне майно,  власник майна може пред’явити  позов про визнання його права власності , якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який посвідчує його право власності. Отже, предметом даного позову є вимога позивача про визнання його права власності на майно. Підставою позову, за вказаною статтею  ЦК України, є обставини, що підтверджують право власності позивача на майно та стаття 16 ЦК України, яка визначає визнання права як способу захисту цивільних прав та інтересів. Умовою задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність в позивача доказів, що підтверджують його право власності на майно, визначивши, що власник здійснює право власності своїм майном на свій розсуд.

Як встановлено господарським судом і підтверджено матеріалами справи, на час звернення позивача до суду із позовом про визнання за ним права власності на першу чергу СТО з кафе – баром на 16 місць і АЗС по проспекту Сенявіна,33 у м. Херсоні, БПП «Авто-Стоп» не  здійснював і не здійснює на даний час а ні право володіння, а ні право користування  та розпорядження спірним майном. Зазначене майно знаходиться  у власності інших осіб, які придбали це майно на підставі  договорів купівлі-продажу, укладених  з  ТОВ «Енерго-Лан», який в свою чергу,  придбав зазначене майно у ТОВ «Авто-Стоп-2» за договором купівлі-продажу від 29.09.2005 року.

Отже, спірним майном розпорядилось Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Стоп-2» як власник.

Твердження позивача про те, що він є власником  майна - першої черги  СТО з кафе – баром на 16 місць і АЗС по проспекту Сенявіна,33 у м. Херсоні спростовується доказами, що містяться в матеріалах справи. Так, при утворенні Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Стоп-2», в рахунок формування його статутного фонду підприємством «Авто-Стоп» (позивачем у справі) спільно з Концерном «Співдружність» було передане майно, в том числі і спірне, та зареєстровано за ТОВ «Авто-Стоп-2» як за власником (т.3 а.с.27). Операція щодо передачі майна  до статутного фонду Товариства «Авто-Стоп-2» не визнана недійсною, що підтверджується Постановою ВГСУ від 19.11.2002 року у справі №1/29-0 (а.с.127 т. 1).

Крім того, слід зазначити, що постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 28.03.2003 року по справі № 15/32  відмовлено БПП «Авто-Стоп»  у визнанні за ним права власності на першу чергу СТО з кафе – баром на 16 місць і АЗС по проспекту Сенявіна,33 у м. Херсоні (т. 1 а.с. 64).  Правомірність володіння  Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Стоп-2»  спірним майном на праві власності  надана господарським судом Херсонської області в рішення  по справі №13/115 та в постанові Запорізького апеляційного господарського суду  при розгляді  спору  за позовом БПП «Авто-Стоп» до ТОВ «Авто-Стоп-2»  про вилучення спірного майна ( а.с.65 т1).

Нові докази, що підтверджували би право власності  позивача на вказане майно і  не були предметом дослідження господарським судом Херсонської області та Запорізьким апеляційним господарським  судом при розгляді спору  щодо права власності на спірні об’єкти нерухомості, позивачем у рамках даної справи не надано.

Таким чином, позивач не навів доказів в підтвердження заявлених вимог щодо визнання за ним права власності на спірні об’єкти, відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, що є правовою підставою для відмови в задоволенні зазначених позовних вимог.

При таких обставинах, господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову  в задоволенні позову про визнання  за БПП «Авто-Стоп» права власності  на майно.

Посилання позивача на свідоцтво про право власності від 18.09.2002 року як на беззаперечний доказ наявності у БПП «Авто-Стоп» права власності на спірне майно  правомірно господарським судом не прийнято до уваги з зазначених у рішенні підстав.

В матеріалах справи відсутні докази  звернення  сторони у справі до суду із заявою про застосування позовної давності, тому колегія суддів вважає безпідставним посилання господарського суду у мотивувальній частині рішення  на сплив позовної давності.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до господарського суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив суд позовні вимоги про визнання недійсними договорів купівлі-продажу залишити без розгляду з тих підстав, що він не є стороною в оспорюваних договорах, з урахуванням практики Верховного суду України ( том 3 а.с.12).

Стаття 81 ГПК України містить вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду. Зазначена позивачем у заяві підстава в названій статті закону відсутня, тому господарським судом  вказана заява  правомірно не задоволена.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з рішенням господарського суду щодо припинення  на підставі ст.80 п.1-1 ГПК України провадження у справі  в зазначеній частині позову за наступних обставин.

Згідно зі ст.. 80 п.1-1 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній  предмет спору.

З матеріалів справи  не вбачається, що предмет спору відсутній. Позивач, заявивши позовні вимоги про визнання угод недійсними, вважає себе власником  майна, що є предметом за цими угодами, стверджує, що  майном розпорядилась особа, яка не була власником спірного майна. Отже, спір  між сторонами існує. Позивач не відмовився від позовних вимог в частині визнання договорів купівлі-продажу недійсними. При таких обставинах зазначені вимоги повинні бути розглянуті по суті.

Як свідчать матеріали справи, БПП «Авто-Стоп»  (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, том 2 а.с.86-87), просить на підставі ст.ст. 203,215 ЦК України визнати  недійсними:  договір купівлі-продажу від 29.09.2005 року, укладений між ТОВ «Авто-Стоп-2» та ТОВ «Енерго-Лан»  в частині продажу  першої черги  СТО з кафе – баром на 16 місць і АЗС по проспекту Сенявіна,33 у м. Херсоні;  договір купівлі-продажу від 18.10.2005 року між ТОВ «Енерго-Лан» і ТОВ «Укрроссоюз»; договір купівлі-продажу від 18.10.2005 року між ТОВ «Енерго-Лан»  і ДП «Херсонгазпостач».

Як свідчать матеріали справи, позивач, стверджуючи, що він є законним власником спірного майна, що відчужене  за оспорюваними Договорами, обрав такий спосіб захисту  свого цивільного права, як визнання зазначеного Договору недійсним на підставі ст. 203, 215  ЦК УРСР. Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, що встановлені частинами першою - третьою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до п.1 ст. 203 ЦК України, правочин не повинен суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.  У статті 216 ЦК України закріплено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути іншій стороні все одержане за угодою.

Позивач не є стороною за спірними Договорами купівлі-продажу, тому обраний  ним спосіб захисту не призведе до захисту  порушеного права, якщо навіть судом буде встановлено факт такого порушення, тому як застосування наслідків недійсності угоди не  пошириться на права позивача.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову про визнання недійсною угоди, стороною в якій така особа не є, тобто, з застосуванням правового механізму, встановленого ст. 216 ЦК України незалежно від того, чи відповідає спірна угода закону.

Дані висновки узгоджуються з правовою позицією  Вищого господарського суду України,  Верховного Суду України  щодо  характеру спірних правовідносин  та обрання  правильного способу захисту своїх порушених або оспорюваних прав.

З врахуванням  викладеного в задоволені позовних вимог до відповідачів 1,2,3,4  про визнання недійсними  договорів  купівлі-продажу  слід відмовити.

За вказаних обставин  правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Разом з тим, на підставі вищезазначеного, відповідно до приписів ст. 103 ГПК України,  колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду в частині припинення провадження у справі підлягає скасуванню,  в іншій частині  -  залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 49,99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Багатогалузевого приватного  підприємства  «Авто-Стоп», м. Херсон, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Херсонської області  від 19.12.2006 року  по справі № 14/19-пд-06 скасувати частково  і прийняти нове рішення, виклавши його в наступній редакції:

В задоволенні позову про визнання  за БПП «Авто-Стоп» права власності на першу чергу  СТО з кафе – баром на 16 місць і АЗС по проспекту Сенявіна,33 у м. Херсоні та визнанні недійсними договорів купівлі-продажу  відмовити повністю.

Постанова оформлена відповідно до ст.84 ГПК України   20.02.2007 року.