ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"25" вересня 2007 р.                                                                            Справа  № 3/95

За позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю "Оазис"

до відповідача    Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім "Щедрик"

про стягнення в сумі 31155 грн. 42 коп.

Суддя  Мамченко Ю. А.

Представники:

від позивача  :   Овчиннікова Олена Геннадіївна (довіреність №57 від 26.07.2007 року

від відповідача  :  не з'явився

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю "Оазис" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім "Щедрик" про стягнення заборгованості в сумі 31155 грн. 42 коп..

В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з’явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, наявними в матеріалах справи

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позов та витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.  Явка сторін визнавалась судом обов’язковою.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача,  вивчивши подані ними письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

При винесенні рішення суд

ВСТАНОВИВ:

16.05.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оазис" та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгівельний дім "Щедрик" був укладений договір купівлі-продажу  №2-16/05 (далі - договір) (а.с.8, 9).

Згідно з умовами п.1.1. договору продавець зобов’язався продати, а покупець прийняти та оплатити товар назва, асортимент, кількість, ціна та вартість якого обумовлена в специфікації, що є невід’ємною частиною договору.

П.2.5 договору передбачено, що покупець зобов’язаний оплатити вартість товару протягом 7-ми банківських днів після його отримання шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок чи в касу продавця; при цьому  п. 2.2 передбачена відстрочка оплати на 10 календарних днів.

08.06.2005 року на підставі специфікації №2 (а.с.10) відповідачу було поставлено продукцію (муку) в кількості 24 тонни на загальну суму 27120 грн., що підтверджується накладними на відвантаження ГПВВ №365 та №366 від 04.06.2005 року (а.с.11), довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей серії ЯК номер 006473 від 05.06.2005 р. (а.с.12). За дану поставку відповідач здійснив часткову оплату в сумі 3620 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку позивача (а.с.14-17).

Сума основної заборгованості за договором становить 23500 грн. 00 коп. та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18).

В зв’язку з порушенням термінів розрахунків, на підставі п.5.1. договору відповідачу була нарахована пеня за кожен день прострочення платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 28.06.2005 р по 26.12.2005 року за 180 днів у сумі 2290 грн. 72 коп. та штраф у розмірі 5% від несплаченої суми у розмірі 1175 грн. 00 коп.

Позивачем  на суму боргу відповідача нарахований індекс інфляції  в сумі 1175 грн. 00 коп. та 3% річних в сумі 993 грн. 70 коп., що підтверджується наданими позивачем розрахунками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином, згідно із умовами договору та вимогами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Аналогічна норма міститься в Господарському кодексі України. Так, в  ч.1 ст.193 ГК України зазначає, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У ч.1ст.230 Господарського кодексу України зазначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. ч.3 ст.267 ЦК України передбачає застосування судом позовної давності лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.  Оскільки на момент розгляду справи заяви сторіни про застосування позовної давності не надходило, то позовні вимоги позивача про стягнення суми пені та штрафних санкцій підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний  сплатити  суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також  3% річних від простроченої суми.

Доказів сплати заборгованості відповідач суду не надав.

З врахуванням вищевикладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача суми боргу в розмірі 31155 грн. 42 коп. за поставлену продукцію з врахуванням пені за прострочення платежу, штрафу за несплачену суму, 3% річних та індексу інфляції  підтверджуються матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню з покладенням на відповідача витрат по сплаті держмита та витрат по оплаті інформаційно-технічних послуг по забезпеченню судового процессу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно зі статтею 91 Господарського процесуального кодексу України, сторона у справі, не згідна із рішенням суду має право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга або подання подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 811, 82-85 Господарського процесуального кодексу  України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгового дому «Щедрик»(вул. Народна, буд.50 смт. Млинів, Рівненська область, 33000,  ; р/р 81 ОЦБ «Промінвестбанк», МФО 303138) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазис» (вул.Б.Хмельницького, буд.70, м.Стаханов, Луганської області, 94001, , р/р 168 АК ПІБ м.Стаханов, МФО 304353) заборгованість за поставлену продукцію в сумі 23500 грн. 00 коп., пеню за прострочення платежу в сумі 2290 грн. 72 коп., штраф за несплачену суму у розмірі 1175 грн.00 коп., 3% річних в сумі 993 грн. 70 коп. та індекс інфляції у сумі 3196 грн. 00 коп.,  витрати на сплату державного мита в розмірі 311 грн. 55 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 118 грн. 00 коп..

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до частини 3-4 статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                              Мамченко Ю. А.

Повний текст рішення суддею підписано "27" вересня  2007 року.