ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

13.03.2007
Справа №2-19/143-2006

За позовом – ОП “Кримтеплокомунєнерго” в особі Алуштинської філії, м.Алушта АР Крим

До відповідача 1 – ВАТ “Кримгаз”, м.Сімферополь АР Крим

До відповідача 2 – Алуштинського управління по експлуатації газового господарства, м.Алушта АР Крим

Про зміни умов договору

Суддя Мокрушин В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Чернов О.І., представник, довіреність б/н, б/д

Від відповідача  1 – не з’явився

Від відповідача  2 – не з’явився

Суть спору:

Позивач звернувся до суду із позовом про зміни умов договору та просив прийняти п.5.2 договору № 1 від 17.12.2003 року на транспортування газу у редакції позивача.

Відповідач надав відзив на позов, позовних вимог не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

У процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд прийняти п.5.2 договору у редакції позивача, змінив умови договору у частині вартості природного газу (п.5.2 договору), який транспортується з 01.01.2004 року по 01.05.2004 року з 31,44 грн. до 28,50 грн. за 1000 мі.

У процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив суд також стягнути з ВАТ «Кримгаз» на користь ОП «Кримтеплокомуненерго» у особі Алуштінської філії 17665,60 грн.

Відповідно до ст. 9, 10 Конституції України, ст. 9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15.05.2003 року № 802), ст. 3 Декларації прав національностей України (від 01.11.1991 року № 1771), ст. 10 Закону України «Про судоустрій» (від 07.02.2002 року № 3018), ст. 18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року № 8312), ст. ст. 10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23.12.1998 року № 350) та клопотанням представника позивача справа розглядалась на російській мові.

Згідно із клопотанням представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась.

Справа розглядалась відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянув матеріали справи,  суд –

В С Т А Н О В И В :

17.12.2003 року між ВАТ «Кримгаз» та ОП «Кримтеплокомуненерго» у особі Алуштінської філії укладено договір на транспортування природного газу № 1 (а.с.11-15).

Вказаний договір підписаний з протоколом розбіжностей по п.5.2 вказаного договору.

Вказаний пункт договору прийнятий сторонами у наступній редакції: «Ціна транспортування 1000 мі природного газу складає 26,20 грн., крім того ПДВ 5,24 грн., а всього 31,44 грн. Існуюча ціна транспортування визначається до вирішення питань по тарифам транспортування природного газу судами або рішеннями НКРЕ. У випадку зміни ціни за рішенням суду України або НКРЕ ВАТ «Кримгаз» здійснює перерахунок за послуги з транспортування відповідного періоду».

Позивач просить прийняти п.5.2 договору у редакції позивача, змінив умови договору у частині вартості природного газу (п.5.2 договору), який транспортується з 01.01.2004 року по 01.05.2004 року з 31,44 грн. до 28,50 грн. за 1000 мі.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна сторона повинна  довести  ті  обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими   учасниками судового процесу.

Відповідно до ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно із п.4 Прикінцевих положень Цивільний кодекс України (у редакції від 16.01.2003 р.) застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що  виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно із п.4 Прикінцевих положень Господарський кодекс України (у редакції від 16.01.2003 р.) застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення   застосовуються щодо тих прав і обов'язків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2004 року по справі № 2-19/6928-2003 за позовом ВАТ «Кримгаз» до ОП «Кримтеплокомуненерго», третя особа НКРЕ, рішення господарського суду від 29.07.2003 року залишено без змін.

Відповідно до вказаного рішення встановлено, що максимальний загальний тариф на транспортування природного газу розподільчими та магістральними трубопроводами, не повинен перевищувати розміру встановленого Постановою НКРЕ № 73 від 29.01.2001 року у сумі 52,50 грн.

Аналогічні доводи викладені у Постанові Вищого господарського суду України від 23.03.2005 року по справі № 2-19/4376-2004.

У процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив суд також стягнути з ВАТ «Кримгаз» на користь ОП «Кримтеплокомуненерго» у особі Алуштінської філії 17665,60 грн. – суму переплати за договором № 1 на транспортування природного газу від 17.12.2003 року, укладеного між ВАТ «Кримгаз» та ОП «Кримтеплокомуненерго» у особі Алуштінської філії.

Таким чином, спір щодо ціни транспортування між сторонами вирішений у судовому порядку.

Оскільки у п.5.2 договору сторони передбачили, що ціна транспортування визначається до вирішення питань по тарифам транспортування природного газу судами або рішеннями НКРЕ, а у випадку зміни ціни за рішенням суду України або НКРЕ ВАТ «Кримгаз» здійснює перерахунок за послуги з транспортування відповідного періоду, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивача та прийняти п.5.2 договору № 1 на транспортування природного газу від 17.12.2003 року, укладеного між ВАТ «Кримгаз» та ОП «Кримтеплокомуненерго» у особі Алуштінської філії у редакції позивача вказав вартість транспортування газу за період з 01.01.2004 року по 01.05.2004 року у сумі 28,50 грн. за 1000 мі.

Згідно із ст.7 Господарського кодексу України (від 16.01.2003 року № 436-IV) відносини у сфері господарювання регулюються  Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України,  нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого  самоврядування,  а також іншими нормативними актами.

Згідно із ст.6 Цивільного кодексу України (від 16.01.2003 року № 435-IV) сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства,  свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити  від  положень  актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у  разі,  якщо  обов'язковість  для  сторін  положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст.188 Господарського кодексу України (від 16.01.2003 року № 436-IV із змінами та доповненнями) зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

З урахуванням того, щ у п.5.2 договору № 1 на транспортування природного газу від 17.12.2003 року, укладеного між ВАТ «Кримгаз» та ОП «Кримтеплокомуненерго» у особі Алуштінської філії внесені зміни суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідача на користь позивача 17665,60 грн.

Судові витрати суд покладає на відповідача згідно із ст.49 ГПК України.

У судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.33, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодекса України суд, -

В И Р І Ш И В :

·          Позов задовольнити.

·          Зобов’язати відповідача прийняти пункт 5.2 договору № 1 від 17.12.2003 р. на транспортування природного газу в редакції позивача.

·          Стягнути з ВАТ “Кримгаз”, м. Сімферополь (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42 а, р/р 0922 у КРУ Приватбанк, м. Сімферополь, МФО 324430, ЗКПО 03348117) на користь ОП “Кримтеплокомунєнерго” в особі Алуштинської філії, м. Алушта (АР Крим, м. Алушта, вул. Лесна, 1, р/р 0221 в АФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 324032, ) 17665,60 грн.

·          Стягнути з ВАТ “Кримгаз”, м.Сімферополь (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42 а, р/р 0922 у КРУ Приватбанк, м. Сімферополь, МФО 324430, ЗКПО 03348117)  на користь ОП “Кримтеплокомунєнерго” в особі Алуштинської філії, м. Алушта (АР Крим, м. Алушта, вул. Лесна, 1, р/р 0221 в АФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 324032, )  85 грн. витрат по сплаті державного мита.

·          Стягнути з ВАТ “Кримгаз”, м.Сімферополь (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42 а, р/р 0922 у КРУ Приватбанк, м. Сімферополь, МФО 324430, ЗКПО 03348117) в доход державного бюджету (р/р 0002 у банку одержувача Управління Держказначейства в АР Крим, МФО 824026, одержувач: Держбюджет м.Сімферополя, )176,65 грн. витрат по сплаті державного мита.

·          Стягнути з ВАТ “Кримгаз”, м. Сімферополь (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Училищна, 42 а, р/р 0922 у КРУ Приватбанк, м. Сімферополь, МФО 324430, ЗКПО 03348117)  на користь ОП “Кримтеплокомунєнерго” в особі Алуштинської філії, м. Алушта (АР Крим, м. Алушта, вул. Лесна, 1, р/р 0221 в АФ АКБ “Укрсоцбанк”, МФО 324032, )  118,00 грн. витрат по сплаті інформаційно-технічних послуг судового процесу.

·          Видати накази після набрання чинності рішення суду.

Рішення оформлено

відповідно до ст.84, 85 ГПК України

05.04.2007 р.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Мокрушин В.І.