донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.08.2007 р.                                                                           справа №15/91

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
суддів
Шевкова Т.А.
Акулова Н.В., Стойка О.В.

за участю
представників
сторін:
від позивача:
від відповідача:
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Єнь Д.В. дов. № Н-01/3035 від 05.12.2006р.
Сачко Л.В. дов. б/н від 14.08.2007р.

Державного підприємства “Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони м.Дебальцеве Донецької області

на рішення

господарського суду
Донецької області

від
11.06.2007р.

у справі
№ 15/91 (суддя Богатир К.В.)

за позовом
Державного підприємства “Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони м.Дебальцеве Донецької області

до
Приватного підприємства “ДонПромТранс” м.Донецьк

про
стягнення 42887грн.50коп.

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство “Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони м.Дебальцеве Донецької області звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства “ДонПромТранс” м.Донецьк боргу в сумі 42887грн.50коп. за надані послуги з охорони вагонів з вантажем (металобрухт), який належав відповідачу.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору № 002-14 від 14.03.2002р. в частині оплати наданих послуг.

Господарський суд Донецької області рішенням від 11.06.2007р. по справі №15/91 у задоволенні позовних вимог відмовив у зв’язку з недоведеністю наданими до матеріалів справи документами факту надання послуг з охорони вагонів за умовами договору № 002-14 від 14.03.2002р.

Державне підприємство “Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони м.Дебальцеве Донецької області, не погоджуючись із рішенням господарського суду, подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2007р. у справі №15/91, прийняти нове рішення, яким задовольнити  позовні вимоги у повному обсязі.

Заявник скарги вважає помилковим висновок господарського суду про недоведеність наданими до позовної заяви документами факту надання послуг з охорони вагонів з вантажем, оскільки, на його думку, позивачем до суду надано достатньо доказів щодо надання послуг з охорони вагонів з вантажем відповідача на суму 42887грн.50коп.

Представник відповідача просив рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2007р. у справі №15/91 залишити без змін,  апеляційну скаргу без задоволення, оскільки вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та винесеним у відповідності з вимогами діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Між ДП “Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони м.Дебальцеве Донецької області та Приватним підприємства “ДонПромТранс” м.Донецьк 14.03.2003р. був укладений договір № 002-14, за умовами якого позивач зобов’язувався здійснювати    охорону та супровід металобрухту по маршрутам, вказаним замовником –ПП “ДонПромТранс” в межах Донецької залізниці парним нарядом воєнізованої охорони, а замовник зобов’язувався сплатити дані послуги у відповідності з розрахунком виконавця.

Відповідно до п. 2.1.2. вказаного договору замовник зобов’язувався передати виконавцю за участю представника станції відправлення по акту приймання-передачі (додаток 1), візуальним прийомом за захисною вапняною маркіровкою або іншим захистом, у відповідності зі статтею 32 Статуту залізниць України, завантажений металобрухт класу 1-А, 2-А, 3-А, 4-А у напіввагонах для охорони та супроводу їх по маршруту від станцій: „Ланратовка”,  „Огородний”, „Рубіжне”, „Переїздна” до станцій: „Маріуполь-сорт”,  „Сартана”, „Донецьк” .

Відповідно до п. 2.1.4. замовник зобов’язувався внести передоплату за охорону та супровід вантажу на розрахунковий рахунок виконавця вартість послуги, у відповідності до розрахунку, наданого виконавцем.

Згідно п. 2.2.2. договору виконавець зобов’язувався організувати та забезпечити охорону вантажу від крадіжок з моменту приймання вантажу до перевезення по пам’ятці за користування вагонами та контейнерами до моменту передачі вагону на під’їзний шлях вантажоодержувача на станції призначення (по пам’ятці).

Пунктом 2.2.3. договору встановлено, що передача вантажу замовником та приймання його стрілками здійснюється одночасно з прийманням вантажу до перевезення робітниками станції. Завантаження по пам’ятці або акту приймання-здавання, та візуальному огляду цілісності маркування.

Відповідно до пункту 3.1. договору розрахунки за надані послуги, пов’язані з охороною металобрухту, здійснюються за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін, при цьому виконавець не вправі самостійно без згоди замовника збільшувати вартість послуг, що перевищують витрати, встановлені калькуляцією, затвердженою керівником дороги.

Пунктом 3.3 договору сторони передбачили, що плата за виконану роботу здійснюється замовником шляхом внесення 100% передоплати на розрахунковий рахунок виконавця за кожний окремо взятий вагон, незалежно від їх кількості.

Пунктом 3.5. договору встановлено, що остаточний розрахунок замовника з виконавцем здійснюється по закінченню місяця до 5 числа.

Пунктом 3.6. договору сторони передбачили, що у випадку, якщо сума передоплати замовника отриманої виконавцем буде вище об’ємів виконаних робіт (визначається взаємної звіркою), то виконавець здійснює повернення різниці отриманих сум на розрахунковий рахунок замовника в продовж 3 банківських днів за вимогою замовника.

Пунктом 3.9. договору сторони обумовили, що даний порядок оплати послуг діє до моменту дії договору або затвердження керівником дороги нової калькуляції з повідомленням замовника не пізніше ніж за 10 днів до її ведення.

Сторони пунктом 7.1. договору обумовили, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2002 року, а в частині взаєморозрахунків –до їх повного завершення.

Додатковою угодою від 06.01.2003р. сторони доповнили договір пунктом 7.5, згідно якого при відсутності письмової заяви однієї із сторін на розірвання договору, за місяць до закінчення строку його дії, договір вважається продовженим на той же строк.

Позивач в обґрунтування своїх вимог надав копії дорожніх відомостей, маршрутні листи форми ХУ-2, розрахунок ціни позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що особа повинна виконати цивільний обов’язок належним чином відповідно до умов договору або акту цивільного законодавства.

В умовах договору № 002-14 від 14.03.2002р. визначено порядок прийому вагонів відповідача, які завантажені металобрухтом, порядок розрахунків за послуги з охорони вантажів.

Позивачем не доведено наявність узгодження з відповідачем вартості послуг з охорони вантажів за вільними тарифами, що є порушенням п. 3.1 договору; в порушення п. 3.8 договору до позовної заяви не надано доказів згоди відповідача на укладення договору за розцінками (по калькуляції) залізниці.

В порушення п.п. 1.1, 2.1.4 договору позивачем не надавались відповідачу розрахунки вартості послуг для внесення сум передплати.

Позивачем охорона вантажів здійснювалась без врахування порядку розрахунків, встановленого умовами договору.

Сторонами в п.п. 2.2.2, 2.2.3 договору визначено порядок оформлення документів по наданню послуг. Однак, позивачем не надано в обґрунтування наданих послуг з охорони вантажів пам’яток за користування вагонами, актів приймання-здавання .

Враховуючи наведене, при відсутності документів, складання яких передбачено договором, а також відсутності двосторонніх документів, підтверджуючих передачу вантажів відповідача під охорону, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд дійшов до правильного висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення боргу за неоплату послуг з охорони вантажів у сумі 42887грн. 50коп. за умовами договору № 002-14 від 14.03.2002р.

Колегією суддів прийнято до уваги, що вимоги по оплаті боргу за послуги з охорони по позиціям за порядковими номерами 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 43, 46, 49, 50, 51, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 68, 69, 70, 72, 75, 77, 78, 79, 80, 83, 84, 85, 88, 90 пред’явлені за охорону вантажу за іншими маршрутами, ніж зазначено у договорі.

Доводи заявника скарги про часткову оплату вартості послуг не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки даний факт свідчить про оплату наданих послуг, а пред’явлені позовні вимоги про стягнення 42887грн. 50коп. є такими, що недоведені належними документами.

Колегією суддів доводи заявника скарги про те, що господарським судом залишена поза увагою наявність відміток в залізничних накладних про наявність договору про охорону вантажів, спростовуються тим, що у корінцях дорожніх відомостей №№50366618, 49774985, 49774993,49775013, 49775028, 49775027, 49776328, 49775072, 4975086, 50368369, 49776340, 49776544, 49776345, 50860454,50860448, 49776372, 49776393, 50860579, 49776399, 50860637, 497776403, 49776408 є посилання на договір №46 від 14.09.2000р., а даний договір не є предметом розгляду у даній справі, тому посилання позивача на дані документи є безпідставними.

Крім того, у дорожніх відомостях є запис тільки про наявність договору на охорону між сторонами, але наявність такого запису не замінює конкретного документа про прийняття вантажу під охорону за підписом сторони, яка здає вантаж під охорону та іншої сторони, яка приймає вантаж до охорони.

Враховуючи викладене, слід визнати, що суд першої інстанції у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням фактичних обставин та документів, доданих до матеріалів справи, дійшов до правильного висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення боргу в сумі 42887грн.50коп. за надані за умовами договору №002-14 від 14.03.2002р.  послуги з охорони вагонів з вантажем (металобрухт), який належав відповідачу.

На підставі наведеного, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду відповідає фактичним обставинам, прийнято у відповідності до норм діючого законодавства, тому підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита при зверненні з апеляційною скаргою покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Донецька залізниця” в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони м.Дебальцеве Донецької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 11.06.2007р. у справі № 15/91 залишити без змін

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Н.В.  Акулова

О.В.  Стойка

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС