ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.05.07                                                                                           Справа № 1/323-26/134

За позовом: Закритого акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку „Львів”,          м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю НВРБФ „Леополіс-Ампір”, м. Львів

Про стягнення 33 897,99 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при секретарі: Боровець Я.

Представники:

від позивача Туркевич Р.Ю. –начальник управління правового захисту, Шепа І.Е. –головний спеціаліст по економічній безпеці

від відповідача не з’явився

Представникам позивача роз’яснено його права та обов’язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 21.05.2007 р.

Суть спору: Закрите акціонерне товариство Акціонерно-комерційний банк „Львів”, м. Львів звернулося до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю НВРБФ „Леополіс-Ампір”, м. Львів про стягнення 33 897,99 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2007 р. порушено провадження у справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 14.05.2007 р.

Представники позивача в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали повністю.

Відповідач в судове засідання явки повноважного представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 27.03.2007 р. не виконав, проти позовних вимог у встановленому порядку не заперечив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне:

22.02.2006 р. між сторонами укладено кредитний договір № 11 (далі по тексту –кредитний договір) на виконання якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 33 000,00 грн. з встановленням 23% річних за користування кредитом та терміном погашення кредиту не пізніше 21.02.2007 р.

Для забезпечення виконання відповідачем умов кредитного договору між сторонами 22.02.2007 р. укладено договір застави майна № 22/02/06-11.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.2.6. кредитного договору передбачено, що позичальник (відповідач) зобов’язується своєчасно, в терміни, визначені кредитним договором, повернути Банку (позивачу) кредит та плату за користування ним.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобов’язань по кредитному договору не виконав і станом на день подання позовної заяви до суду його заборгованість перед позивачем склала суму в розмірі 33 000,00 грн. непогашеного кредиту та 436,68 грн. несплачених відсотків за користування кредитом.

Згідно п. 4.3. кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту або його частини, плати за користування кредитом або її частини, Банк (позивач) має право нарахувати, а Позичальник (відповідач), в такому випадку, зобов’язаний сплатити Банку (позивачу) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої в строк суми за кожний прострочений день. Позивачем нараховано відповідачу пеню на загальну суму 414,99 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення повністю.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 526, 530 ЦК України, ст. 193 ГК України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-будівельної реставраційної фірми „Леополіс-Ампір”, м. Львів, вул. В. Великого, 33 (відомості про банківські реквізити відсутні, ) на користь Закритого акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку „Львів”, м. Львів,         вул. Сербська, 1 (к/р 0 в УНБУ у Львівській області, МФО 325268, ) 33 000 грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, 436 грн. 68 коп. несплачених відсотків за користування кредитом, 414 грн. 99 коп. пені, 338 грн.      51 коп. державного мита та 118 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.   Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

Суддя