ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

16 липня 2007 р.

№ 7/75

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,

Ковтонюк Л.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні  матеріали касаційної

скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Радивилів, Рівненської області

на

постанову Львівського  апеляційного господарського суду від
12.12.2006р.

у справі

господарського суду Рівненської
області  № 7/75

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

до

Радивилівського районного
споживчого товариства, Рівненської області

про

стягнення 57 539,20грн.

за зустрічним

позовом  Радивилівського районного
споживчого товариства

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1.

про

визнання недійсним договору
оренди

за участю представників сторін:

від позивача -ОСОБА_1;

від відповідача -Додь І.О., Куть
Н.В.

У С Т А Н О В И В:

01.06.2005р. між СПД-ФО ОСОБА_1
(орендар) та Радивилівським районним споживчим товариством (орендодавець)
укладено договір оренди основних засобів №1, згідно умов якого орендодавець
передав,  а орендар прийняв у строкове
платне користування основні засоби, а саме торгівельну площу в розмірі
8,69кв.м. АДРЕСА_1

20.03.2006р. СПД-ФО ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом про стягнення з Радивилівського
районного споживчого товариства 57 539,20грн. збитків. В обґрунтування своїх
вимог позивач зазначав, що згідно п. 9.7 зазначеного договору охорона
товарно-матеріальних цінностей орендаря здійснюється охоронниками орендодавця.
У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань, позивачу
спричинено матеріальні збитки, через крадіжку ювелірних виробів з орендованого
ним приміщення на зазначену суму.

11.04.2006р. Радивилівське районне
споживче товариство звернулися до суду з зустрічним позовом про визнання
недійсним договору оренди основних засобів від 01.06.2005р., а згідно уточнених
вимог -про визнання недійсним п. 9.7 цього договору, мотивуючи тим, що даний
пункт внесено в договір після його оформлення та завірено особою, яка не мала  на це повноважень. Крім того, п.9.7 договору
суперечить змісту п. 5.4.9 цього договору, згідно якого обов'язок здійснювати
охорону основних засобів, що орендуються покладено на орендаря.

16.05.2006. рішенням господарського
суду Рівненської області (Маціщук А.В.) первісний позов задоволено, присуджено
до стягнення з Радивилівського районного споживчого товариства на користь  СПД-ФО ОСОБА_1 57 539,2грн. збитків та судові
витрати. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

12.12.2006р. постановою Львівського
апеляційного господарського суду (Онишкевич В.В. -головуючий, Слука М.Г.,
Скрутовський П.Д.)  рішення місцевого
суду від 16.05.2006р. скасовано, в задоволенні первісного позову відмовлено.
Зустрічний позов задоволено, визнано недійсним п.9.7 договору оренди від
01.06.2005р.

У касаційній скарзі СПД-ФО
ОСОБА_1  посилався на порушення
апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконної постанови, тому просив її скасувати, а законне і
обґрунтоване рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Заслухавши представників сторін та
проаналізувавши мотиви, викладені у касаційній скарзі, у сукупності з іншими
матеріалами справи, колегія суддів визнає касаційну скаргу необґрунтованою
та  такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Ухвалюючи постанову про відмову в
задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного позову, апеляційний
суд, здійснивши всебічний, повний та об'єктивний розгляд в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, надавши належну правову оцінку всім
наявним у матеріалах справи доказам  й
твердженням сторін, обґрунтовано зазначив, що зміни до договору оренди основних
засобів НОМЕР_1. (п. 9.7) внесено не уповноваженою особою, тому зазначений
пункт договору підлягає визнанню недійсним, а також про те, що ОСОБА_1 не довів
тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

У зв'язку з чим, колегія суддів не
вбачає підстав для зміни або скасування
оскаржуваної постанови. Викладені у касаційній скарзі СПД-ФО ОСОБА_1
доводи також не спростовують обґрунтовано висновку апеляційного господарського
суду.

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
постанову Львівського  апеляційного
господарського суду від 12.12.2006р. у справі господарського суду Рівненської
області № 7/75 -без змін.

Головуючий суддя

В.Я. Карабань

Суддя

Л.В. Ковтонюк

Суддя

В.В. Чабан