ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

"09" липня 2007 р.                                                                   Справа № А6/163-07

15-30 год.

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого                                                    судді Маляренка А.В.

при секретарі                                                             Петровій Л.М.

розглянувши адміністративну справу № А 6/163-07

за позовом  Товариство з обмеженою відповідальністю „Енерголізінг" м. Славутич,

до Державна податкова інспекція в м. Славутич

про  Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення від 26.03.2007р. № /0, № /0,  № /0

Представники:

від   позивача  Лозина Т.С.(довіреність № 06-04/07 від 12.04.2007 р.)

від відповідача : Безнощенко Н.О.(довіреність № 1  від 19.01.2007 р.)

Обставини спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Енерголізінг" (далі - Позивач)  звернулося з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в м. Славутич (далі - Відповідач) про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від 26.03.2007р.  №  /0,  №  /0,  №  /0.

Провадження у справі було відкрите за правилами  Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач порушив права та інтереси позивача шляхом безпідставного визначення податкового зобов'язання.

Позивач не погоджуючись з висновками  контролюючого органу,   з метою захисту своїх прав  і охоронюваних законом інтересів, звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання нечинними податкових повідомлень –рішень.

Представник Позивача позовні вимоги вважає обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав викладених в позовній заяві.

Представник  відповідача  проти позовних вимог заперечує про що подав до суду заперечення проти адміністративного позову вих. № 4631/10/10-12 від 05.07.07 р. та просить суд відмовити у його  задоволенні.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

встановив:

Державною податковою інспекцією в м. Славутичі (далі - Відповідач) було проведено планову виїзну документальну перевірку щодо дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ "Енерголізинг" (далі –Позивач) за період з 01.01.2004 року по 30.09.2006 року, за результатами якої було складено Акт перевірки №181/23/32166750 від 16.03.2007 р.  (далі - Акт перевірки).

За результатами перевірки, були встановлені  наступні порушення :

п.п. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" (зі змінами та доповненнями) від 03.04.97р. №168/97-ВР, встановлено заниження податку на додану вартість на суму 150 000,00 грн., та завищення бюджетного відшкодування на суму 130 649,00 грн.

п. 5.1 ст. 5, п.п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (із змінами та доповненнями) від 28.12.1994р. №334/94-ВР, в результаті чого підприємством встановлено завищення загальної суми валових витрат в сумі 321 003,00 грн., завищено від’ємне значення об’єкту оподаткування податком на прибуток за 2005 рік на суму 30 500,00 грн.

На підставі акту перевірки №181/23/32166750 від 16.03.2007 р. Державною податковою інспекцією в м. Славутичі були складені податкові повідомлення-рішення № /0 від 26.03.07 р., №/0 від 26.03.07 р. та №/0 від 26.03.07р.

Податковим повідомленням-рішенням №/0 Позивачу визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 150 000,00 грн. за основним платежем та штрафні санкції в сумі 75 000,00 грн. (загальна сума - 225 000,00 грн.), в зв'язку з порушенням Позивачем пп..7.4.1 п.7.4., пп..7.2.4. п.7.2 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість".

Податковим повідомленням-рішенням №/0 Позивачу визначене податкове зобов'язання з податку на прибуток підприємств в сумі 72 625,00 грн. та штрафні санкції в сумі 36 313,00 грн. (загальна сума - 108 938,00 грн.), в зв'язку з порушенням Позивачем пп..5.2.1 п.5.2. ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств".

В податковому повідомленні-рішенні №/0 зазначено, що Позивач завищив суму бюджетного відшкодування на 130 649,00 грн., та в зв'язку з тим, що на момент перевірки заявлені до відшкодування суми ПДВ відшкодовані в розмірі 0,00 грн., то податкове зобов'язання з ПДВ та штрафні санкції визначені в сумі 0,00 грн. Дане рішення складене в зв'язку з порушенням Позивачем пп..7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України  „Про податок на додану вартість".

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд визнає викладені в Акті перевірки №181/23/32166750 від 16.03.2007р.  висновки помилковими, та такими, що не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи, виходячи з наступного:

В процесі проведення перевірки перевіряючими встановлено, що Позивачем завищено загальну суму валових витрат за 2005 рік у розмірі  321 003,00 грн.

Цей висновок зроблений Відповідачем, на підставі того, що, Позивачем в порушення п.5.1. ст.5, п.п.5.2.1. п.5.2. ст.5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" до складу валових витрат у 1-му кварталі 2005 року включено витрати по видатковій накладній №1 від 05.01.2005р. на суму 750 000,00 грн. (ПДВ в сумі 150 000,00 грн.).

Зазначена видаткова накладна виписана за фактом отримання попередньої оплати за Договором поставки без фактичної поставки товару.

В результаті вказаних порушень Відповідачем було зменшено від'ємне значення об'єкту оподаткування за 2005 р. на суму 30 500,00 грн., та донараховано податку на прибуток за 2005 рік в сумі 72 625,00 грн.

Суд не погоджується з таким висновком виходячи з наступного:

29 грудня 2004 року між Позивачем (Покупець) та ТОВ „Астарта" (Продавець) був укладений Договір поставки насіння соняшника, за умовами якого ТОВ „Астарта" мало поставити в строк до 31.12.04 р., товар до складу Новогупаловського ХПП, Запорізька обл., Вольнянський район, а ТОВ „Енерголізінг" - прийняти товар та оплатити його згідно з умовами розділу 6 Договору поставки.

Після підписання Договору поставки вищезазначений товар був переданий ТОВ "Астарта" та прийнятий Позивачем, про що був складений Акт прийому-передачі товару. В той же день, 29 грудня 2004 р., Позивач на підставі Договору зберігання передав товар на зберігання ТОВ "Астарта", яке видало квитанцію №36 , що підтверджує прийом на зберігання товару.

За умовами п.6.1. Договору поставки покупець повинен здійснити оплату товару в розмірі 100% вартості шляхом банківського переказу на поточний рахунок продавця на протязі одного банківського дня з моменту надання продавцем документів на товар, вказаних в п.6.2. Договору поставки, а саме: рахунок на оплату; складську квитанцію, із зазначенням власника товару - ТОВ „Енерголізінг"; видаткову накладну на відповідну кількість товару; податкову накладну на відповідну вартість товару; копію свідоцтва продавця як платника ПДВ та інші.

05 січня 2005 року, після отримання вищезазначених документів, Позивач оплатив товар банківським переказом на рахунок ТОВ "Астарта" через Акціонерний банк "Металург".

На підставі вказаних документів придбаний товар Позивачем був відображений в балансі підприємства, витрати на купівлі товару були віднесені до валових витрат.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно п.1.4. ЗУ „Про податок на додану вартість" поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Як встановлено п.1.31. Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" продаж товарів –це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію, незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів.

Не вважаються продажем операції з надання товарів у межах договорів комісії, схову (відповідального зберігання), доручення, інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу прав власності на такі товари.

З матеріалів справи вбачається, що факт поставки товару підтверджується Договором поставки №1-13 від 29.12.04 р., актом прийому-передачі насіння соняшника від 29.12.04 р., договором №18 на зберігання насіння у сільськогосподарських товаровиробників від 23.12.04 р., складською квитанцією №36 від 29.12.04 р., рахунком на оплату товару №47 від 30.12.04 р., видатковою накладною №1 від 05.01.05 р., податковою накладною №1 від 05.01.05 р.

Виходячи з вищевикладеного, твердження Відповідача щодо оплати Позивачем товару без його фактичної поставки, тобто визначення вищеописаної операції -безтоварною, та щодо завищення валових витрат Позивачем є необгрунтованими.

Відповідно до пп.. 11.2.1. п.11.2. ст.11 Закону України „Про податок на прибуток підприємств" датою збільшення валових витрат виробництва вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталося раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів, або дата оприбуткування платником податку товарі.

Оскільки, вищеназвані події відбувалися в січні 2005 року, Позивачем правомірно збільшені валові витрати та зменшено податок на прибуток підприємств.

Виходячи з вищевикладеного, твердження Відповідача щодо оплати Позивачем товару без його фактичної поставки, тобто визначення вищеописаної операції -безтоварною, та щодо завищення валових витрат Позивачем є необгрунтованими.

В Акті перевірки зазначено, що в порушення пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість", Позивачем віднесено до складу податкового кредиту в січні 2005 року ПДВ в сумі 150 000,00 грн. без фактичної поставки товару.

В процесі розгляду справи судом встановлено, що факт поставки товару підтверджується первинними документами, які були надані перевіряючим під час проведення перевірки. Позивачем було надано оригінал податкової накладної №1 від 05.01.05 р. на продаж насіння соняшника в кількості 600 тон по ціні 1250 грн. за тону на загальну суму 750 000,00 грн., ПДВ 150 000,00 грн., виписаної ТОВ „Астарта" на адресу ТОВ „Енерголізінг".

У відповідності до пп.7.4.1. п.7.4. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної ціни вартості товарів, та складається із сум податків, нарахованих платником податку за ставкою, визначеною Законом, протягом звітного періоду у випадках, встановлених Законом, зокрема, в зв'язку із придбанням товарів з метою їх подальшого використання в оприбуткованих операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно пп.7.5.1. п.7.5. ст.7 зазначеного Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів, або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів.

Оскільки Позивачем була отримана від ТОВ „Астарта" податкова накладна №1 від 05.01.05 р. та є підтвердження списання коштів з банківського рахунку на оплату товарів, вказаних в податковій накладній, суд приходить висновку, що Позивачем правомірно було включено суму в розмірі 150 000,00 грн. до податкового кредиту.

Відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач не довів суду ті обставини на підставі яких було винесено оскаржувані податкові повідомлення рішення.

Таким чином, викладені в акті перевірки висновки ДПІ в м. Славутичі щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства спростовуються встановленими у даній справі обставинами, у зв‘язку з чим спірні  податкові повідомлення –рішення є такими, що не відповідають законодавству та  підлягають скасуванню.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов  висновку, що позовні вимоги   підлягають задоволенню.

Статтею 167 КАС України передбачено, що копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення направляється лише особі, яка бере участь у справі, але не була присутня в судовому засіданні. У разі проголошення в судовому засіданні тільки вступної та резолютивної частини постанови суд повідомляє час виготовлення постанови суду в повному обсязі. Особи, які беруть участь у справі, можуть отримати копію постанови чи ухвали в суді.

Враховуючи наведене, керуючись статтею 61,124 Конституції України, ст.ст.71, 158-167 КАС України, суд -

п  о  с  т  а  н  о  в  и  в  :

1.    Позов задовольнити повністю.

2.   Визнати недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м. Славутичі №/0, №/0, №/0 від 26.03.2007р.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складання в повному обсязі за правилами, встановленими статтями   185-187 КАС України.

Суддя