ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.
№ 4/2239-15/352

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. –головуючого (доповідача), Грека Б.М., Стратієнко Л.В.,

за участю представників: позивача –Пастуховської Н.В.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу ДП "Золочівське лісове господарство" на рішення господарського суду Львівської області від 5 грудня 2006 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2007 року у справі за позовом ТзОВ "Кроно-Україна" до ДП "Золочівське лісове господарство" про примусове виконання обов'язку в натурі та стягнення 108085 грн. 79 коп. штрафу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року позивач звернувся до господарського суду Львівської області з позовом до відповідача про примусове виконання обов’язку в натурі та стягнення штрафу за прострочення зобов’язання в сумі 108085, 79 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 5 грудня 2006 року (суддя Костів Т.С.) позов задоволений. Зобов’язано відповідача передати позивачу лісопродукцію: дрова технологічних хвойних порід в кількості 733,97 куб.м.; дрова технологічних т/листяних порід в кількості 5244,37 куб.м.; дрова технологічних м/листяних порід в кількості 293,66 куб.м. Стягнуто з відповідача на користь позивача 108085,79 грн. штрафу, судові витрати, 24000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2007 року рішення суду залишене без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач просить їх скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального і процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2005 року між сторонами у справі був укладений Договір-А купівлі-продажу №45/12/05, відповідно до умов якого відповідач зобов’язався продати позивачеві в першому кварталі 2006 року лісопродукцію, а саме: дрова технологічні хвойних порід - 500 куб.м.; т/листяних порід - 2 800 куб.м.; м/листяних порід - 200 куб.м. за обумовленими цінами на загальну суму 300 000 грн.

Згідно п.п.3.1 укладеного договору, продавець зобов'язувався здійснити поставку продукції в терміни і по цінах, які є предметом цього договору, до місця вказаного покупцем. Підпунктом 4.2 цього ж договору встановлено, що датою передачі продукції покупцю вважається відмітка останнього у товарно-транспортних накладних при доставці автотранспортом.

Додатком до укладеного договору купівлі-продажу від 23.12.2005 року, який вступає в силу 03.04.2006 року, сторони передбачили додаткову поставку лісопродукції на другий квартал 2006 року, а саме: технологічних дров хвойних порід - 500 куб.м; т/листяних порід в кількості 2 800 куб.м; м/листяних порід - 200 куб.м, на загальну суму 300 000 грн.

На виконання умов договору, за період березень-червень 2006 року відповідачем було здійснено поставку лісопродукції, а саме: дрова технологічні хвойних порід в кількості 266,03 куб.м; дрова технологічні т/листяних порід - 355,63 куб.м; дрова технологічні м/листяних порід - 106,34 куб.м на загальну суму 59 571, 07 грн., що підтверджується матеріалами справи.

15 травня 2006 року ТзОВ «Кроно-Україна»було надіслало на адресу продавця претензію №284 з вимогою передати у місячний строк недопоставлену протягом першого кварталу 2006 року лісопродукцію.

Як правильно встановлено судами, відповідачем недопоставлено позивачеві лісопродукції на суму 285 322, 10 грн. та своєчасно не здійснено поставку лісопродукції протягом другого кварталу 2006 року, згідно укладеного сторонами додатку до договору.

Тобто, продавцем було недопоставлено покупцю продукції на загальну суму 540 428, 93 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.   Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання.

П.п. 6.3 договору передбачено, що у випадку невчасної поставки продукції в терміни, визначені цим договором, продавець зобов'язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 20% від вартості непоставленої продукції.

На підставі ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Суд вважає, що місцевий господарський суд у рішенні, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, вірно застосував норми матеріального права, встановивши, що відповідачем не виконані взяті на себе зобов'язання за укладеним договором-А купівлі-продажу №45/12/05 від 23.12.2005 року в частині недопоставки лісопродукції у визначені договором строки і обгрунтовано визнав такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в сумі 108085,79 грн. та 24000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

За таких обставин, судові рішення відповідають вимогам закону та обставинам справи, тому підстав для їх зміни немає.

Керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Львівської області від 5 грудня 2006 року та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 25 квітня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу ДП "Золочівське лісове господарство" –без задоволення.

Головуючий, суддя                                                  В.Дерепа

Судді                                                                          Б.Грек

Л.Стратієнко