ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007 р.
№ 29/458-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Остапенка М.І.

суддів :
Борденюк Є.М.
Харченка В.М.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "Центр правових досліджень"

на рішення

та постанову
Господарського суду Харківської області від 26.02.2007 року
Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2007 року

у справі за позовом
ТОВ "СЕМАРГО"

до
ТОВ "Центр правових досліджень"

про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2006 року, ТОВ "СЕМАРГО" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ "Центр правових досліджень" 9 666 грн.

Позивач зазначав, що 28.05.2003 року уклав з відповідачем договір про надання послуг і на виконання договору платіжним дорученням від 09.07.2003 року перерахував на його рахунок оплати 9 666 грн.

Але, відповідач послуг не надав, повернути суму попередньої оплати відмовився, а тому, вважаючи понесені ним витрати збитками, позивач просив суд постановити рішення про стягнення цієї суми з відповідача у примусовому порядку.

Рішенням господарського суду Харківської області від 26.02.2007 року позов задоволено.

За наслідками перегляду справи в апеляційному порядку, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2007 року апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, а рішення господарського суду першої інстанції –без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 26.06.2007 року порушено касаційне провадження у справі за касаційною скаргою відповідача, у якій він посилається на неправильну правову оцінку судами обставин справи, помилковість висновків щодо права позивача на стягнення спірної суми і просить постановлені у справі судові рішення скасувати, а провадження у справі –припинити, з огляду на вирішення спору господарським судом при розгляді справи №45/523-05.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, зокрема, і після оголошеної у судовому засіданні перерви до 12.07.2007 року, судова колегія не вбачає підстав для зміни чи скасування судових рішень, виходячи з наступного.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та під час перегляду справи в апеляційному порядку, взаємні зобов’язання сторін визначались договором від 28.05.2003 року.

За цим договором відповідач зобов’язувався надавати позивачу правові послуги при представництві його інтересів перед третіми особами, а позивач –оплатити надані послуги.

При цьому, передбачався обов’язок позивача здійснити попередню часткову оплату послуг (п. 4.1 договору), яка зараховується у загальну суму винагороди.

Платіжним дорученням №128 від 09.07.2003 року позивач перерахував відповідачу 9 666,00 грн., що останнім не оспорюється.

В той же час, доказів надання послуг на зазначену суму відповідач не надав і за його поясненнями, зокрема, і в касаційній скарзі, договір як зі сторони позивача, так і з його сторони, з огляду на відмову замовника, не виконував.

Відповідно до ст.391 ЦК України (у редакції від 18.07.1963 року, чинній на час дії спірного договору), скасування договору доручення є правом довірителя, скориставшись яким він зобов’язаний винагородити повіреного відповідно до виконаної роботи.

Спір щодо оплати виконаної роботи розглядався судом, проте, рішенням господарського суду Харківської області від 17.02.2004 року у справі №35/787-03 у виплаті 956 грн. винагороди за спірним договором відповідачу відмовлено.

При такому положенні, господарський суд першої інстанції та апеляційний господарський суд прийшли до правильного висновку, що спірна сума є надлишково сплаченою та витратами позивача, які підлягають відшкодуванню незалежно від будь-яких умов договору, а тому, суди обґрунтовано постановили про задоволення позову, і підстав для скасування судових рішень, за наведених у касаційній скарзі мотивів, судова колегія не вбачає.

Спір щодо спірної суми у справі №45/523-05 розглядався з інших правових підстав, а тому, за наведених у касаційній скарзі мотивів, підстав для припинення провадження у даній справі немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1119, 11111 ГПК України, Вищий Господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 26.02.2007 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 23.04.2007 року –без змін.

Головуючий                                                                           М.І. Остапенко

Судді                                                                                      Є.М. Борденюк

В.М. Харченко