ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2007 року                                                                                   Справа № 4/192

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. (доповідач)

суддів:               Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 22.06.2007р. № 387)

при секретарі: Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

позивача –Рога С.М., дов. № 90 від 27.06.2007р.;

відповідача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу  приватного підприємства “Вестра-Флекс” м.Київ

на  рішення  господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2007 року

у справі    №  4/192

за позовом  приватного підприємства “Вестра-Флекс”, м.Київ

до закритого акціонерного товариства “Компанія Солде-Грейн”, м.Кіровоград

про  стягнення 9592 грн. 46 коп.

В судовому засіданні 25.06.2007р. було оголошено перерву до 02.07.2007р. (ст.77 ГПК України).

За згодою представників сторін, присутніх у судовому засіданні, було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2007р. (суддя Деревінська Л.В.) по справі № 4/192 за позовом приватного підприємства “Вестра-Флекс” м.Київ (далі –ПП “Вестра-Флекс”) до закритого акціонерного товариства “Компанія Солде-Грейн” м.Кіровоград (далі –ЗАТ “Компанія Солде-Грейн”) про стягнення 9592 грн. 46 коп. в задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано тим, що позивачем не доведено факт звернення до відповідача з вимогою про оплату спірної заборгованості.

Не погодившись з вищезазначеним судовим рішенням до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач по справі –ПП “Вестра-Флекс” м.Київ, оскаржує рішення на предмет його невідповідності нормам матеріального та процесуального права, посилається на невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, матеріалам та обставинам справи, зокрема:

- господарським судом порушено вимоги ч.1 ст.181 Господарського кодексу України, оскільки укладення господарських договорів допускається у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, тощо; господарським судом не було подано належної оцінки, тому що у відповідності до листа відповідача позивачем було виконано замовлення, виготовлено та поставлено пакунки для фасування товару в кількості 181 300 штук;

- господарським судом не взято до уваги, що позивачем на адресу відповідача направлялась претензія № 39/1 від 30.05.2005р. з вимогою про оплату суми заборгованості, що є вимогою відповідно до ст..530 ЦК України.

Відповідач по справі –ЗАТ “Компанія Солде-Грейн” м.Кіровоград, у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилався на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи. Правом участі в судовому засіданні (ст..22 ГПК України) відповідач не скористався, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується як фактом направлення відзиву на апеляційну скаргу, так і поштовим повідомленням № 9646260 від 21.06.2007р. про вручення ухвали суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника скаржника, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід скасувати на підставі п.3 ч.1 ст.104 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представника скаржника, в лютому 2005 року між приватним підприємством “Вестра-Флекс” м.Київ (позивач по справі, скаржник) та ЗАТ “Компанією Солде-Грейн” м.Кіровоград (відповідач по справі) згідно усної домовленості досягнуто згоди на надання відповідачу послуг по виготовленню поліграфічної продукції (до печатна підготовка кліше), що підтверджується листом відповідача (а.с.14), фактом оформлення позивачем рахунків № 68/ф від 23.03.2005р., № 54/ф від 04.03.2005р. (а.с.20) на оплату.

Наданий до справи позивачем договір № 19/02/05 від 16.02.2005р. не підписано обома сторонами, не скріплено печатками обох підприємств, тобто не відповідає вимогам щодо письмової форми правочинів (ч.2 ст.207, п.1 ст.208 ЦК України), тому судом апеляційної інстанції не приймаються доводи позивача стосовно укладення між сторонами договору № 19/02/05 від 16.02.2005р.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки.

Зазначене повністю кореспондується з ч.2 ст.509 ЦК України.

Згідно зі ст..174 Господарського кодексу України господарські зобов’язання можуть виникати, зокрема, внаслідок подій, з якими закон пов’язує настання певних правових наслідків.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ст..526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

07.04.2005р. відповідачем, на підставі довіреності від 07.05.2005р. серії ЯКГ № 488588, було отримано продукцію –пакети в кількості 181 300 штук на загальну суму 24 475 грн. 50 коп. (а.с.13, 21), що підтверджується накладною та довіреністю. Продукцію було отримано відповідачем без будь-яких зауважень щодо кількості, вартості, якості, докази протилежного відсутні в матеріалах справи, не надавались відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України судам обох інстанцій при розгляді справи.

07.04.2005р. між сторонами було також складено та підписано акт виконаних робіт № 68/ф по виготовленню поліграфічної продукції –до печатної підготовки кліше на суму 3354 грн. (а.с.15). Зазначений акт було підписано та засвідчено відповідачем печаткою підприємства також без будь-яких зауважень щодо якості, вартості, кількості виконаних робіт, докази протилежного також відсутні в матеріалах справи, не надавались відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України відповідачем при розгляді справи судами обох інстанцій.

Як зазначалось вище, 04.03.2005р., 23.03.2005р. на оплату вартості робіт та вартості продукції позивачем було оформлено рахунки № 68/ф та № 54/ф (а.с.20). Факт отримання відповідачем рахунка № 54/ф підтверджується посиланням у цільовому призначенні платежу відповідачем при здійсненні часткової оплати на загальну суму 20 000 грн. (платежі 01.04.2005р., 14.04.2005р., 04.04.2005р., 16.03.2005р.), що підтверджується виписками установи банку про перерахування вищевказаної суми.

Отже, всього відповідачем було отримано продукції на суму 24 475 грн. 50 коп. та прийнято робіт вартістю 3354 грн., тоді як оплачено протягом березня-квітня 2005 року лише 20000 грн., тобто сума боргу становить 7829 грн. 50 коп., докази оплати якої відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій відповідачем відповідно до ст..33 ГПК України.

30.05.2005р. позивач звернувся до відповідача з претензією на суму 7829 грн. 50 коп., що підтверджується листом № 39/1 з доказами його отримання відповідачем (поштове повідомлення про вручення від 06.07.2005р. –залучено до матеріалів справи).

Крім цього, відповідач мав оформлений на оплату рахунок № 54/ф від 04.03.2005р., що підтверджується доказами частково здійснених платежів –виписками установи банку.

Оскільки ст..530 ЦК України не визначена форма пред’явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою тощо (п.4 Роз’яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.04.2004р. № 02-5/293 (з подальшими змінами та доповненнями)). Такою вимогою слід визнати і факт отримання (направлення) рахунку на оплату. Отже, позивач звертався з вимогою про оплату до відповідача як шляхом надіслання претензії від 30.05.2005р., так і шляхом оформлення та направлення рахунку № 54/ф на суму 24 475 грн., яку було частково оплачено.

За цих обставин неможливо погодитись з висновками господарського суду Кіровоградської області щодо відсутності вимоги в прядку ст..530 ЦК України про оплату боргу, яку було б направлено відповідачеві.

Враховуючи викладене, вимоги в частині стягнення 7829 грн. 50 коп. слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вимоги в частині стягнення пені –1426 грн. слід відхилити на підставі ч.1 ст.548  ЦК України, ст.ст.1, 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543/96 ВР, оскільки даний вид майнової відповідальності, її розмір не передбачений умовами договору.

Оскільки відсутні докази, підтверджуючи певний склад цивільного правопорушення, передбаченого законом, щодо притягнення відповідача до відповідальності у формі збитків, зокрема, відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України належними доказами не доведено позивачем факт наявності в діях або бездіяльності відповідача наявність об’єктивної та суб’єктивної сторін правопорушення, зокрема, вини відповідача, правоправної поведінки відповідача, яка виразилась в невиконанні або неналежному виконанні зобов’язань, причинно-слідчого зв’язку між протиправною поведінкою та збитками, які виникли у позивача, то відсутні будь-які правові підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 336 грн. 96 коп. збитків відповідно до ч.1, 2  ст.624 ЦК України, які виникли у позивача внаслідок проведення останнім випробувань продукції, оскільки ні законом, ні домовленістю сторін не був передбачений обов’язок позивача здійснювати подібну перевірку.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2007р. по справі № 4/192 –скасувати; апеляційну скаргу приватного підприємства “Вестра-Флекс” м.Київ –задовольнити частково.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з закритого акціонерного товариства “Компанія Солде-Грейн”, м.Кіровоград на користь  приватного підприємства “Вестра-Флекс” м.Київ 7829 грн. 50 коп. боргу, 83 грн. 64 коп. витрат по держмиту, 96 грн. 76 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог –відмовити.

Стягнути з закритого акціонерного товариства “Компанія Солде-Грейн”, м.Кіровоград на користь  приватного підприємства “Вестра-Флекс” м.Київ 51 грн. витрат по держмиту, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів згідно зі ст.ст.116-118 ГПК України здійснити господарському суду Кіровоградської області.

Головуючий                                                                                                   О.М Виноградник

Судді                                                                                                               О.В Джихур

О.М.Лисенко

Дата складення в повному обсязі 03.07.2007р.