ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

06.06.07                                                                                           Справа  № 15/240-4095

Львівський апеляційний господарський суд  у складі колегії:

головуючого-судді                                   Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання           Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув апеляційні скарги Підприємства «Управління по господарському обслуговуванню»Тернопільської обласної ради профспілок, м. Тернопіль, вих. № 14 від 22.02.2007 року та Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій, м. Тернопіль, без номера та без дати

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2007 року

у справі № 15/240-4095, суддя Бучинська Г.Б.,

за позовною заявою Підприємства «Управління по господарському обслуговуванню»Тернопільської обласної ради профспілок, м. Тернопіль

до відповідача  -  Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій, м. Тернопіль

третя особа на стороні Позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Тернопільська обласна рада профспілок, м. Тернопіль

про розірвання договору надання нежитлових приміщень в довгострокове користування та стягнення 55 087 грн. 97 коп.,

за участю представників

від Позивача: Семусь Т.А. - представник;

від Відповідача: Мартинюк В.Д. –представник, Сурматюк С.С. –представник;

третя особа: Присяжний А.В. –голова, Семусь Т.А. –представник.

Представникам сторін роз’яснено права та обов’язки, передбачені ст. 22 ГПК України.

Заяв про відвід складу суду не поступало, від здійснення фіксації судового процесу технічними засобами представники сторін відмовились.

11 травня 2007 року за згодою представників сторін в судовому засіданні оголошено перерву до 06.06.2007 року.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2007 року у справі № 15/240-4095 позов підприємства «Управління по господарському обслуговуванню»Тернопільської обласної ради профспілок (далі по тексту Управління) до Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій (далі по тексту ТІСІТ) , за участю третьої особи на стороні Позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –Тернопільської обласної ради профспілок (далі по тексту Профспілка) про розірвання договору надання нежитлових приміщень в довгострокове користування від 18 грудня 2003 року та стягнення заборгованості по орендній платі в розмір 55 087 грн. 97 коп. задоволено частково.  З рахунку Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій на користь підприємства «Управління по господарському обслуговуванню»Тернопільської обласної ради профспілок стягнуто 32 695 грн. 00 коп. боргу, Позивачу відшкодовано судові витрати ( згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області від 19.02.2007 року про виправлення описки). У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, зокрема, що згідно пункту 6.1 укладено між сторонами Договору розмір орендної плати складає 15 грн. за 1 м2 орендованих площ і відповідно до пункту 6.2. даного Договору, орендна плата в розмірі 7 510 грн. сплачується ТІСІТ лише до 01.01.2005 року, а відтак, нарахування орендної плати, яке відображене у виставлених Управлінням за період з травня по липень 2006 року рахунках з розрахунку 15 грн. за 1 м2 орендованих площ є правомірним. Водночас, суд першої інстанції констатував факт неправомірності нарахування та виставлення до оплати рахунків за орендну плату за період серпень-вересень 2006 року із розрахунку 21 грн. за 1 м2 орендованих площ, оскільки у відповідності до вимог законодавства одностороння зміна умов договору не допускається,  а доказів про погодження розміру орендної плати шляхом її збільшення до 21 грн. за 1 м2 орендованої площі та внесення відповідних змін до Договору Позивачем суду не надано. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обчислюючи розмір орендної плати за період серпень-вересень 2006 року Позивачу слід було виходити із розміру орендної плати встановленої пунктом 6.1. Договору –15 грн. за 1м2. Щодо позовних вимог в частині дострокового розірвання Договору  оренди від 18.12.2003 року, то судом першої інстанції встановлено недоведеність зі сторони Позивача належними та допустимими доказами  наявність підстав, передбачених ст. 683 ЦК України щодо дострокового розірвання Договору, а тому позовні вимоги в цій частині судом визнані неправомірними, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Управління та ТІСІТ звернулись до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Так, Управління у своїй апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2007 року у справі № 15/240-4095 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги щодо  розірвання Договору надання нежитлових приміщень в довгострокове користування від 18 грудня 2003 року, укладеного між Підприємством «Управління по господарському обслуговуванню»Тернопільської обласної ради профспілок та Тернопільським інститутом соціальних та інформаційних технологій - задоволити. Свої доводи Скаржник мотивує тим, зокрема, що Господарським судом Тернопільської області при прийнятті оскаржуваного рішення не взято до уваги те, що Відповідач, проводячи реконструкцію приміщень, пошкодив взяте в користування майно. Суд прийняв до уваги лише позицію Відповідача про те, що після проведення відповідних робіт по реконструкції взятих в оренду приміщень, вони при приведені до належного стану мають відповідний естетичний вигляд і придатні до експлуатації. Зі спірного ж Договору вбачається, що більшу частину переданих в користування приміщень становить актовий зал, який згідно Комплексного державного експертного висновку перероблений під навчальні класи та аудиторії і як актовий зал він використовуватись вже не може. Крім того, судом першої інстанції не дано правової оцінки тому, що згідно п.3.2.11 спірного Договору та в силу ст. 771 ЦК України Відповідач не застрахував взяте з користування майно, що є значним порушенням умов Договору зі сторони Відповідача, оскільки він тим самим позбавив Позивача права на відшкодування можливих збитків, внаслідок пошкодження належного йому майна. На переконання Управління, оскаржуване рішення прийняте місцевим господарським судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам та наявним у справі матеріалам.

В судовому засіданні представник Управління підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі й наголосила на тому, що фактично судовим рішенням встановлено нерегулярність сплати Відповідачем орендної плати, проте визнано цю обставину недоведеною щодо позовних вимог про розірвання спірного Договору. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2007 року у справі №15/240-4095 частково та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги щодо розірвання Договору надання нежитлових приміщень в довгострокове користування від 18 грудня 2003 року, укладеного між Підприємством «Управління по господарському обслуговуванню Тернопільської обласної ради профспілок»та Тернопільським інститутом соціальних та інформаційних технологій –задоволити, в решті рішення залишити без змін.

Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій у своїй апеляційній скарзі просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2007 року у даній справі скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким  відмовити в позові в повному обсязі, мотивуючи свої доводи тим, зокрема, що настання періоду розрахунків нових ставок орендної плати безпосередньо пов’язане із завершенням реконструкції орендованих приміщень. Згідно з п.6.2 спірного Договору - з 01.01.2005 року ставка орендної плати становить різницю між 15 грн. і сумою відшкодування затрат на реконструкцію 1 м2, а судом першої інстанції не досліджено змісту реконструкції та стану приміщень після її проведення, а отже, не з’ясовано обставин, що мають значення для справи.           Крім того, судом проведено розрахунок заборгованості виходячи з 15 грн. за 1 м2, тобто визнано встановленою обставину, яка не доведена матеріалами справи, оскільки, на його думку, згідно укладеного Договору ставка - 15  грн. за 1 м2 без витрат на реконструкцію не застосовується для проведення розрахунків по орендній платі.

В судовому засіданні представники Скаржника - ТІСІТ підтримали свої доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Тернопільська обласна рада профспілок у відзиві на апеляційну скаргу ТІСІТ заперечила проти доводів останнього. Підтримуючи доводи апеляційної скарги Управління, просить у задоволенні вимог апеляційної скарги ТІСІТ відмовити, апеляційну скаргу Управління задоволити, оскаржуване рішення місцевого господарського скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог, в решті судове рішення –залишити без змін. В судовому засіданні представники Профспілки підтримали свої доводи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги Управління слід відмовити, апеляційну скаргу ТІСІТ - задоволити, рішення Господарського суду Тернопільської області від 09.01.2007 року у справі № 15/240-4095 –скасувати, у задоволенні позову –відмовити в повній мірі, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом, протягом 2003-2005 років між Управлінням та Інститутом соціальних та інформаційних технологій укладено ряд договорів тимчасового користування приміщеннями обласної ради профспілок. Зокрема, 18.12.2003 року між Управлінням та ТІСІТ укладено Договір надання нежитлових приміщень в довгострокове користування, згідно з п. 1.1. якого Управління передало, а Інститут прийняв в довгострокове платне користування терміном на 10 (десять) років нежитлові приміщення та майно правого крила головного корпусу Будинку профспілок, що знаходиться за адресою: 46008, м. Тернопіль, вул. Танцорова, 51, а саме: а). приміщення першого поверху (до переходу в головний корпус), включаючи актовий зал та малий актовий зал, загальною площею 616, 1 кв.м. (згідно Додатку № 1 до Договору, що складається з двох сторінок); б). приміщення другого поверху, загальною площею 234, 7 кв.м. (згідно Додатку № 1 до Договору, що складається з двох сторінок); в). передачу приміщення з коридором між корпусами (перехід) може вирішуватись після реконструкції переданих приміщень. Сумарна площа, двох поверхів прибудови, що була передана Інституту в користування складає –850, 8 кв.м.

У відповідності до вимог ст. 759 Цивільного кодексу України за договором  найму (оренди) наймодавець передає або зобов’язується передати наймачеві майно за плату на певний строк.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Підпунктом 2.3. укладеного Договору ТІСІТ надано право провести реконструкцію орендованих приміщень під навчальні аудиторії і класи. Підпунктом 6.2. Договору встановлено, що до 1 січня 2005 року ТІСІТ щомісячно сплачує на розрахунковий рахунок Управління  поточні платежі за приміщення, що постійно використовуються в сумі 4 430 грн. та додатково відшкодовує 3 080 грн. за приміщення (СП «Вінісін») передані згідно акту, а після проведеної реконструкції сума по сплаті за користування приміщеннями (корисна площа яких буде встановлена згідно п.2.4 Договору і встановлюється з розрахунку 15 грн. за 1 кв.м. корисної площі) дорівнює різниці між нарахованою оплатою та сумою щомісячних відшкодувань коштів затрачених ТІСІТ на реконструкцію орендованих приміщень (з розрахунку 5-ти річного терміну відшкодувань).

Управління у своїй апеляційній скарзі звертає увагу суду апеляційної інстанції на декілька моментів, які не досліджувались судом першої інстанції, що призвело до прийняття незаконного рішення, а саме: - реорганізація Відповідача у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю у Приватний вищий навчальний заклад, а умовами укладеного Договору не передбачено збереження його сили для нового орендаря у випадку його реорганізації; - проведеною реконструкцією Відповідач фактично пошкодив надане йому в оренду майно; - всупереч п. 3.2.11 Договору Відповідачем не застраховано орендоване майно; - нерегулярність сплати орендної плати Відповідачем. Тому, на переконання Скаржника –Управління, місцевим господарським судом безпідставно відмовлено йому у задоволенні позову в частині дострокового розірвання Договору від 18.12.2003 року.

Проте, судова колегія не погоджується з даними доводами Скаржника з огляду на наступне.

Відносини сторін по спірному Договору регулюються Господарським та Цивільним кодексами України.

Зміна та розірвання господарських договорів, як зазначено у ст. 188 ГК України, в односторонньому порядку не допускаються, а сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі недосягнення згоди щодо зміни договору чи неодержання відповіді в установлений строк, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно зі ст. 291 ГК України, одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму (оренди), в порядку, встановленому ст. 188 ГК.

Перелік підстав розірвання договору найму на вимогу наймодавця визначений статтею 783 Цивільного кодексу України. Згідно вимог даної статті, наймодавець має право вимагати розірвання договору, якщо:

1. наймач користується річчю всуперечить договору або призначенню речі;

2. наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі;

3. наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

4. наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов’язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.

Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу України встановлено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об’єкта оренди; ліквідації суб’єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об’єкта оренди.

Як вбачається з умов укладеного Договору, сторони домовились, що Договір укладений строком на  десять років, тобто з 18.12.2003 року по 18.12.2013 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Так, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову в частині розірвання Договору надання нежитлових приміщень в довгострокове користування від 18.12.2003 року. Однак, місцевий господарський суд, відмовляючи у задоволенні позову в частині дострокового розірвання спірного Договору, дійшов неправомірного висновку щодо стягнення з Відповідача 32 695 грн. заборгованості по орендній платі.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд провівши розрахунок заборгованості по орендній платі виходячи з 15 грн. за 1 кв.м., визнав встановленою обставину, яка матеріалами справи не доведена, оскільки згідно укладеного Договору ставка 15  грн. за 1 кв.м., без витрат на реконструкцію не застосовується для розрахунків орендної плати. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи рахунки та платіжні доручення про справляння орендної плати, судова колегія дійшла висновку про відсутність заборгованості Відповідача перед Позивачем згідно укладеного Договору надання нежитлових приміщень в довгострокове користування без номера від 18.12.2003 року.

Як вже зазначалось вище, п.п. 6.2. Договору встановлено, що до 1 січня 2005 року ТІСІТ щомісячно сплачує на розрахунковий рахунок Управління  поточні платежі за приміщення, що постійно використовуються в сумі 4 430 грн. та додатково відшкодовує 3 080 грн. за приміщення (СП «Вінісін») передані згідно акту, а після проведеної реконструкції сума по сплаті за користування приміщеннями (корисна площа яких буде встановлена згідно п.2.4 Договору і встановлюється з розрахунку 15 грн. за 1 кв.м. корисної площі) дорівнює різниці між нарахованою оплатою та сумою щомісячних відшкодувань коштів затрачених ТІСІТ на реконструкцію орендованих приміщень (з розрахунку 5-ти річного терміну відшкодувань).

Таким чином, згідно п.п.6.2 Договору плата за орендовані приміщення  сумарно становить 7 510 грн., а після повернення ТІСІТ орендодавцю в лютому 2006 року приміщень малого актового залу площею 92 кв.м., орендна плата становить – 5 845 грн. (лист Управління № 51 від 19.04.2006 року, згідно якого оплата за малий актовий зал в розмірі 1 665 грн. знімається з 01.02.2006 року, а.с. 50, том І).

Враховуючи дані обставини, судова колегія вважає правомірними твердження Скаржника - ТІСІТ про те, що з 01.01.2005 року по 01.04.2006 року Управління правомірно виставляло рахунки на суму 7 510 грн. згідно п. 6.2 Договору. Проте, починаючи з 01.05.2006 року по 01.08.2006 року –орендна плата орендарем змінена в односторонньому порядку з розрахунку 15 грн. за 1 кв.м., в той час як настання періоду розрахунків нових ставок орендної плати безпосередньо пов’язане із завершенням реконструкції орендованих приміщень. Матеріали справи свідчать про те, що на час звернення з позовом, реконструйовані орендовані приміщення не були прийняті (введені) в експлуатацію.

Що стосується тверджень Управління про те, що ТІСІТ не застраховано взяті в оренду приміщення, чим істотно порушено умови укладеного Договору, то вони спростовуються  поданим на вимогу суду апеляційної інстанції Договором № 13/07-503 від 22.12.2003 року добровільного страхування орендованого майна юридичної особи.

Відносно зміни назви  Товариства  з обмеженою відповідальністю «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»на Приватний  вищий навчальний заклад «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»,  то судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, перетворення Товариства  з обмеженою відповідальністю «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»на Приватний  вищий навчальний заклад «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»здійснено  на вимогу МОН України в порядку приведення назви навчального закладу у відповідності до вимог чинного законодавства.

У відповідності до вимог ст. 108 ЦК України претворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов’язки попередньої юридичної особи.

Згідно Статуту Відповідача (затверджений заступником міністра освіти і науки України 12.05.2005 року), Приватний вищий навчальний заклад «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»є правонаступником Товариства  з обмеженою відповідальністю «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»з переходом усіх майнових прав та обов’язків, прав на інтелектуальну власність, авторських прав, тощо. Слід зазначити, що Статут Відповідача погоджено одним із його засновників - Головою Тернопільської обласної ради професійних спілок ФПУ. Дана обставина вказує на те, що Тернопільській обласній раді профспілок та її структурному підрозділу «Управління по господарському обслуговуванню облпрофради»було відомо про зміну  повної назви ТІСІТ. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, Відповідачем на вимогу суду першої інстанції надавалась довідка про включення до ЄДРПОУ. Крім того, слід зазначити, що позов заявлено до Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій, м. Тернопіль, поштова кореспонденція Управлінням на адресу ТІСІТу також скеровувалась без зазначення організаційно-правової форми ТІСІТ.

Враховуючи ту обставину, що місцевим господарським судом прийнято рішення у справі щодо Тернопільського інституту соціальних та інформаційних технологій без зазначення організаційно-правової форми такого, а також те, що після укладення спірного Договору ТОВ ТІСІТ реорганізувалось шляхом перетворення у Приватний вищий навчальний заклад Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій, то судова колегія вважає за доцільне провести заміну Відповідача у справі його правонаступником в порядку ст. 25 ГПК України, згідно вимог якої в разі вибуття однієї з сторін у спірному або встановленому рішенням господарського суду правовідношенні внаслідок реорганізації підприємства чи організації господарський суд здійснює заміну цієї сторони її правонаступником, вказуючи про це в рішенні або ухвалі. Усі дії, вчинені в процесі до вступу правонаступника, є обов’язковими для нього в такій же мірі, в якій вони були б обов’язковими для особи, яку він замінив. Правонаступництво можливе на будь-якій стадії судового процесу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 59 ГПК України, припинення діяльності суб’єкта господарювання здійснюється шляхом його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації - за рішенням власника (власників) чи уповноважених ним органів, за рішенням інших осіб - засновників суб’єкта господарювання чи їх правонаступників, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - за рішенням суду.

У разі перетворення одного суб’єкта господарювання в інший до новоутвореного суб’єкта господарювання переходять усі майнові права і обов’язки попереднього суб’єкта господарювання (ч. 5 ст. 59 ГПК України).

Відповідно до норм ст. ст. 32-33 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія Львівського апеляційного господарського дійшла висновку про те, що доводи Управління є документально необґрунтованими, натомість вважає правомірними вимоги апеляційної скарги ТІСІТу.

Оскільки, Позивачем у справі не доведено належними та допустимими доказами, у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України невиконання ТІСІТ взятих на себе зобов’язань по справлянні орендних платежів згідно укладеного Договору від 18.12.2003 року, то місцевим господарським судом безпідставно задоволено позов щодо стягнення з рахунку останнього 32 695 грн.

За таких обставин, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду оцінивши повноту дослідження місцевим господарським судом всіх обставин справи, наявні в матеріалах справи та додатково подані докази в їх сукупності, дійшла висновку про невідповідність рішення Господарського суду Тернопільської області  законодавству, матеріалам та дійсним обставинам справи, а тому дійшла висновку про необхідність скасування такого.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст.  25, 99, 101, 103, 104,105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1.          Здійснити процесуальне правонаступництво Відповідача у справі - Тернопільський інституту соціальних та інформаційних технологій на Приватний вищий навчальний заклад «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій».

2.          У задоволенні вимог апеляційної скарги Підприємства «Управління по господарському обслуговуванню»Тернопільської обласної ради профспілок, м. Тернопіль –відмовити.

3.          Апеляційну скаргу Приватного вищого навчального закладу «Тернопільський інститут соціальних та інформаційних технологій»задоволити.

4.          Рішення Господарського суду Тернопільської області  від  09.01.2007 року у справі № 15/240-4095 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

5.          Судові витрати за розгляд справи віднести на рахунок Позивача, про що місцевому                                         господарському суду видати відповідний наказ.

6.          Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Повний текст постанови оформлено та підписано 03.07.2007 року

Головуючий суддя                                                                                   Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                          Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                          Кордюк Г.Т.