ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.03.07                                                                                       Справа №10/292-пд-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Шерник О.В.

за участю представників:

позивача:          не з’явився;

відповідача:      Смолієнко О.В., довіреність № 79/13 від 20.02.2007р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон»,

с. Красне, Згурівського району, Київської області

на рішення                   господарського суду Херсонської області від 28.11.2006 року

у справі                         № 10/292-ПД-06

за позовом                    Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон»,

с. Красне, Згурівського району, Київської області

до відповідача             Закритого акціонерного товариства «Фрідом Фарм Інтернешнл»,

м. Херсон

про                                 визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Регіон», с. Красне, Згурівського району, Київської області було подано позов до Закритого акціонерного товариства «Фрідом Фарм Інтернешнл», м. Херсон про визнання недійсним договору № Р-1 підряду на збирання сільськогосподарських культур від 14.07.2006р.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Херсонської області своїм рішенням від 28.11.2006р. у справі № 10/292-ПД-06 (суддя Александрова Л.І.) в позові відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що сторонами спірного договору підряду були визначені строки виконання своїх зобов’язань; строк дії договору було визначено саме вказівкою на подію (остаточне виконання сторонами своїх зобов’язань), з настанням якої і пов’язана дія договору.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ТОВ «Регіон», позивач у справі, вказує на те, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права. Зазначає зокрема, що сторонами не було погоджено строк дії договору підряду, який є суттєвою умовою договору, у зв’язку з чим спірний договір є недійсним. Просить рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2006р. у справі № 10/292-ПД-06 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

ЗАТ «Фрідом Фарм Інтернешнл», відповідач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що судом першої інстанції вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, повно визначено суть правовідносин. Вказує зокрема, що пунктом 9.2 спірного договору визначено, що строк дії договору встановлюється з дати підписання такого договору та діє до закінчення розрахунків. Оскільки відповідач зобов’язання за договором виконав належно та в повному обсязі, договір припинить свою дію після повного розрахунку позивача перед відповідачем за виконані роботи по договору. Просить рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2006р. у справі № 10/292-ПД-06 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивач законним правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, у відсутності позивача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Розпорядженням заступника голови Запорізького апеляційного господарського суду № 775 від 14.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Кагітіної Л.П., Хуторного В.М.

В судовому засіданні 15.03.2007р. за згодою представника відповідача оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представника відповідача розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 14.07.2006р. між ЗАТ «Фрідом Фарм Інтернешнл» (виконавець) і ТОВ «Регіон» (замовник) був укладений договір № Р-1 підряду на збирання сільськогосподарських культур, згідно з п.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов’язання власними силами і технікою – комбайнами марки Джон Дір 9500 (жатка 7,5 м) в кількості 2-х одиниць, виконати комплекс робіт по збиранню зернових культур врожаю 2006р. на земельних ділянках замовника, загальна площа яких визначена в Додатку № 1 до цього договору, а замовник зобов’язується прийняти і оплатити вартість виконаних робіт в розмірі, на умовах і порядку, передбаченому цим договором і Додатком № 1. Зміст і об’єм робіт, зазначених в п.1.1 цього договору, в цілому і по етапам визначаються у відповідності з узгодженими сторонами графіком проведення робіт.

До договору № Р-1 сторонами складений Додаток № 1, в якому визначено найменування робіт, строк початку робіт, строк закінчення робіт, об’єм робіт, ціна робіт за 1 га, загальна ціна договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторонами в договорі підряду № Р-1 не було погоджено строк його дії, який є суттєвою умовою договору. На думку позивача, пункт 9.2 договору не відповідає вимогам ст.ст. 251, 252 ЦК України, оскільки не визначає періоду в часі (рік, місяць, тиждень, день або години), у зв’язку з чим договір не відповідає вимогам закону, а саме - частинам 2, 3, 7 ст.180 ГК України та ст.ст. 251, 252 ЦК України. В позові ставиться вимога про визнання недійсним договору № Р-1 підряду на збирання сільськогосподарських культур від 14.07.2006р. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах ст.ст. 179, 180 ГК України, ст.ст. 203, 205, 215, 251, 252 ЦК України.

Слід зазначити, що відповідно до частин 1, 4, 7 ст.179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частинами 1 – 3 ст.180 ГК України передбачено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Обставини справи свідчать про те, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі, який за своїм змістом є договором підряду.

У відповідності зі ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

На думку позивача, в договорі підряду № Р-1 сторонами не встановлений строк дії договору, який є істотною умовою договору. Зазначений висновок позивача є безпідставним.

Відповідно до ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

В силу ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною 7 ст.180 ГК України встановлено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Оскільки спірний договір є договором підряду, то слід також враховувати положення ст.846 ЦК України, згідно якої строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

В п.9.2 спірного договору підряду № Р-1 сторони закріпили умову про те, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до кінцевого виконання сторонами своїх зобов’язань.

У відповідності з п.4 договору, виконавець зобов’язується приступити до виконання збиральних робіт не пізніше 5 календарних днів з моменту отримання письмового повідомлення від замовника. Роботи, обумовлені в п.1.1 цього договору, повинні бути надані в строки, які узгоджені сторонами, з урахуванням погодних умов, що склались на момент збиральних робіт і ступеня дозрівання врожаю.

В Додатку № 1 до договору, як невід’ємної частини договору, сторонами визначені строки початку і закінчення виконання сільськогосподарських робіт (збирання врожаю ранніх зернових). Так, строком початку робіт є 25.07.2006р., а строком закінчення робіт - 05.08.2006р.

Згідно до умов п.6.3 договору, замовник зобов’язався здійснити оплату у розмірі 100 % від суми винагороди згідно до Додатку № 1 на підставі актів виконаних робіт протягом 5 банківських днів після підписання акта завершення робіт. Платежі вважаються здійсненими в момент списання грошових коштів з банківського рахунку.

З урахуванням наведених положень пунктів 4, 6.3, 9.2 договору, а також Додатку № 1 до договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк дії договору підряду № Р-1 був визначений саме  вказівкою на подію, з настанням якої і пов’язана дія цього договору. Договір діє з моменту його підписання сторонами і до моменту кінцевого виконання сторонами своїх зобов’язань за таким договором. З боку виконавця робіт відповідним виконанням зобов’язання буде вважатися здійснення комплексу робіт по збиранню врожаю зернових культур на визначених земельних ділянках, а з боку замовника – здійснення прийняття робіт та оплати вартості робіт.

Слід також зазначити, що сторонами за договором підряду № Р-1, з урахуванням Додатку № 1 до цього договору, погоджено предмет та ціну договору.

З викладеного вбачається, що сторонами за договором підряду № Р-1 від 14.07.2006р. досягнута згода по всім істотним умовам, що необхідні для договорів даного виду, у т.ч. погоджено строк дії договору.

З питання порушення права та охоронюваного законом інтересу позивача у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вказав представник відповідача в судовому засіданні, даний спір виник внаслідок небажання позивача, як замовника робіт за договором № Р-1 від 14.07.2006р., розраховуватися за виконані відповідачем роботи за таким договором.

З цього приводу слід зазначити, що позовна вимога ТОВ «Регіон» про визнання недійсним договору підряду № Р-1 від 14.07.2006р., яка обґрунтовується відсутністю в договорі певної істотної умови, за своїм змістом є вимогою про визнання угоди неукладеною. Разом з тим, в силу ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України, вимога про визнання угоди неукладеною не може бути самостійним предметом спору, а спрямована на встановлення факту, який має юридичне значення, але не на поновлення порушеного права та охоронюваного законом інтересу. Встановлення факту неукладеності договору є лише елементом оцінки фактичних обставин справи при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне.

З урахуванням наведеного слід дійти до висновку про те, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушеного права. З питання визнання недійсним спірного договору, позивачем не зазначено, в чому саме полягає порушення його прав та охоронюваного законом інтересу (ст.1 ГПК України).

Згідно з Роз’ясненням ВАСУ №02-5/111 від 12.03.1999р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними”, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Позивачем всупереч вимогам  ст.ст. 33, 34 ГПК України, не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а саме: наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними. Колегією суддів також відповідних обставин не встановлено. Позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи досліджені судом першої інстанції на підставі наданих в судове засідання сторонами доказів. Порушення або неправильного застосування норм матеріального і процесуального права не вбачається, підстави для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіон», с. Красне, Згурівського району, Київської області, залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 28.11.2006р. у справі № 10/292-ПД-06 – без змін.