ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.07                                                                                        Справа №  7/221/07

Суддя

Позивач:      Приватне підприємство “Азов”, м. Запоріжжя

Відповідач: Комунальне підприємство “Виробниче  ремонтно-експлуатаційне житлове об’єднання №1”, м . Запоріжжя.

Суддя Кутіщева Н.С.

Представники:

Позивача       Верлата  О.М.,  довіреність № 58/07 від 12.06.2007 р.

Відповідача    Шаріна Є.С., довіреність № 1651/07 від 23.11.2006р.

Розглядається позов про визнання недійсним договору підряду по капітальному ремонту від  04.06.2002р. № 42  (далі –договір).

Ухвалою  від 14.05.2007р. позовна заява прийнята до провадження, судове засідання призначено на 14.06.2007р.

Позивач обґрунтовує свої вимоги ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України і пояснює, що  даний договір  підлягає визнанню недійсним у зв’язку з його невідповідністю положення ЦК України, посилаючись на  ст.ст. 202,  ч. 203, ст. 215 Цивільного кодексу України.

Відповідач не визнав заявлений позов, посилаючись на те, що  між  ПП “Азов” та КП “ВРЕЖО №1” договір було  укладено ще 04.06.2002р., тобто позивач повинен був знати про   порушення свого права (якщо на його думку такий факт існував) з моменту підписання договору, строк перебігу позовної давності закінчився 04.06.2005р. (відзив додано до матеріалів справи), просить в позові відмовити.

За клопотанням представників сторін судовий процес ведеться без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Судовий процес завершено  оголошення вступної та резолютивної частини рішення за згодою представників сторін.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив,

Між ПП “Азов” (далі-позивач) та КП “ВРЕЖО№ “ (далі –відповідач) був укладений договір на виконання підрядних робіт по капітальному ремонту від 04.06.2002р. № 42 (далі договір).

Відповідно до п. 2.4 договору, вартість робіт по даному  договору складає 70000 грн. 00 коп.

Сторонами  фактично виконано та прийнято  робіт на суму 64646 грн. 40 коп., що підтверджується  актами приймання –передачі виконаних робіт (форми КБ-3).

Як зазначає позивач в позовній заяві, враховуючи те, що  права та обов’язки за договором не припинено належним виконанням, то права та обов’язки сторін, що виникають з договору продовжують існувати до сьогоднішнього дні  і регулюються у відповідності до п.4 Прикінцевих  та перехідних положень ЦК України, положеннями  Цивільного кодексу України № 435-ІV прийнятого  16 січня 2003р. та вважає що даний договір підряду №  42 від 04.06.2002р. підлягає визнанню недійсним у зв’язку з невідповідністю його положенням Цивільного кодексу (2003р.), а саме ст.ст. 202, 203, 215 Цивільного кодексу України (2003р.).

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку що в позові слід відмовити з наступних підстав:

Угода може бути визнана недійсною з підстав,  передбачених  законом.

Недійсною  визнається  угода,  що  не  відповідає  вимогам  закону.  Правило,  встановлене  цією  нормою, повинно застосовуватись в усіх  випадках,  коли  угода  вчинена  з порушенням   закону   і  не  підпадає  під  дію  інших  норм,  які  встановлюють спеціальні підстави  та  наслідки  недійсності  угод.

Отже, вирішуючи   спори   про   визнання   угод   недійсними,  господарський  суд  повинен  встановити  наявність тих обставин, з  якими   закон   пов'язує   визнання  угод  недійсними  і  настання  відповідних  наслідків,  а саме: відповідність змісту угод вимогам  закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін  за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та  інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

За загальним  правилом  невиконання  чи  неналежне  виконання угоди не тягне за собою  правових  наслідків  у  вигляді  визнання угоди  недійсною.  У  такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування  інших  передбачених  законом  чи  договором  наслідків,  а не визнання угоди недійсною.

Якщо  вирішуючи  господарський  спір  господарський  суд встановить,  що  зміст  договору суперечить чинному законодавству,  він,  керуючись   частиною   першою   статті   83   Господарського  процесуального  кодексу  України, повинен за  власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині.

Врахувавши всі обставини по справі, судом встановлено, що в позові слід відмовити, поскільки посилання позивача на норми Цивільного кодексу (2003р.) є неправомірними, поскільки  договір підряду  на виконання  робіт по капітальному ремонту № 42  був укладений між ПП “Азов” та КП “ВРЕЖО№1” 04 червня 2002р., тобто  в період дії Цивільного кодексу УРСР (1963р.) і його зміст відповідає суттєвим  умовам договору підряду передбаченому законодавству, діючому на той час, таким чином посилання позивача на норми ЦК  редакції 2003р. є неправомірними.

Крім того, згідно  зі ст. 71 Цивільного кодексу УРСР (1963), загальний строк для захисту права по позову особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Враховуючи те, що  між ПП “Азов” та КП “ВРЕЖО №1” договір було укладено  04.06.2002р., тобто позивач мав знати про порушення свого права з моменту підписання договору, строк перебігу позовної давності  закінчився 04.06.2005р.

Виходячи з вищевикладеного, судом встановлено, що охоронювані законом інтереси позивача відповідачем не порушені, вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

В позові слід відмовити.

Судові витрати, згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України, слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення вступає в законну силу через 10 днів з дня його підписання.

Рішення підписане “26” червня 2007 р.

Суддя                                                                             Н.С. Кутіщева