донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

16.08.2007 р.
справа №4/176

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Старовойтової  Г.Я.

суддів

Акулової  Н.В. , Волкова Р.В.

за участю   представників сторін:

від позивача:

Юхіменко О.Д. -головний
спеціаліст-юрисконсульт, за дов. №б/н від 01.01.2007р.

від відповідача:

ОСОБА_2 -представник, за дов.
НОМЕР_1 від 19.04.2006р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління Пенсійного Фонду України в
Добропільському районі, м.Добропілля Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від

26.06.2007 р.

у справі

№4/176 ( суддя Гринько С.Ю.
)

за позовом:

Управління Пенсійного Фонду
України в Добропільському районі, м.Добропілля Донецької області

до відповідача:

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1, м.Добропілля Донецької області

про

стягнення 13 206 грн. 37 коп., з
яких: 12 819 грн. 67 коп. -недоїмка по сплаті страхових внесків за період з
01.04.2004р. по 01.11.2006р., 686 грн. 70 коп. -фінансові санкції

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 26.06.2007р. у справі                        №4/176 ( суддя Гринько
С.Ю. ) відмовлено у задоволенні позову Управління Пенсійного Фонду України в
Добропільському районі, м.Добропілля Донецької області, до фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1, м.Добропілля Донецької області, про стягнення 13 206 грн.
37 коп., з яких: 12 819 грн. 67 коп. -недоїмка по сплаті страхових внесків за
період з 01.04.2004р. по 01.11.2006р., 686 грн. 70 коп. -фінансові санкції.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, позивач, Управління Пенсійного Фонду України в
Добропільському районі, м.Добропілля Донецької області, звернувся з апеляційною
скаргою про скасування рішення господарського суду, оскільки вважає, що рішення
необгрунтоване, винесене з порушенням норм матеріального права.

Позивач зазначає, що частина 6
статті 18 Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування” визначає, що не можуть встановлюватися пільги по нарахуванню і
сплаті страхових внесків або звільнення від їх сплати. Обов'язковість сплати
страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування не
пов'язується із статусом платника податків як суб'єкта підприємницької
діяльності, а спір по даній справі не підпадає під правовідносини, що
регулюються Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” №727 від 03.07.1998р.
Просить скасувати рішення господарського суду та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Відповідач, фізична особа
-підприємець ОСОБА_1, м.Добропілля Донецької області, вважає рішення
господарського суду законним та обгрунтованим, прийнятим відповідно до вимог
чинного законодавства. На думку відповідача, на єдиний податок не поширюється
пенсійне законодавство. Відповідач сплачував єдиний податок, тому не повинен
сплачувати страхові внески, оскільки вони входять до суми єдиного податку.
Просить залишити рішення господарського суду -без змін, апеляційну скаргу -без
задоволення.

Розпорядженням Донецького
апеляційного господарського суду від 15.08.2007 р.   відповідно до ст. ст. 28, 29 Закону України
«Про судоустрій України» № 3018-ІІІ від 07.02.2002 р. для розгляду апеляційної
скарги у справі №4/176 була призначена інша колегія суддів.

Вивчивши матеріали справи, доводи
заявника скарги, вислухавши представників сторін, які прибули в засідання суду,
перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну
оцінку, судова колегія встановила.

Позивач, Управління Пенсійного
Фонду України в Добропільському районі, м.Добропілля, керуючись ч. 3 ст. 106
Закону України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”,  звернувся з позовом про звернення стягнення
на майно боржника - фізичної особи -підприємця ОСОБА_1, м.Добропілля, в
сумі   13 506 грн. 37 коп. на користь
позивача. Господарський суд Донецької області відмовив у задоволенні позовних
вимог.

Оцінюючи правильність застосування
місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія дійшла
висновку, що провадження по справі №4/176 підлягає припиненню
з  наступних підстав.

Відповідно ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно
з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися
державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької
діяльності.

Статтею 12 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, які справи підвідомчі господарським
судам.

Згідно приписів статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України правосуддя в адміністративних справах
здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів
поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом
встановлений інший порядок судового вирішення.

Виходячи з положень п.п. 1, 7, 9
ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у
якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень є справою адміністративної юрисдикції
(адміністративною справою).

У відповідності до п. 2 ст. 18
Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, в яких
однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу
їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки,
підсудні окружним адміністративним судам.

Визначення суб'єкта владних
повноважень наведено в пункті 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства
України: це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова
чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до пункту першого
Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України
від 1 березня 2001 року № 121/2001, Пенсійний фонд України є центральним
органом виконавчої влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління
солідарною системою загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Згідно з пунктом 1.1 Положення про
управління Пенсійного фонду України в районах, містах і районах у містах,
затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002
року № 8-2, управління Фонду у районах, містах і районах у містах є органами
Фонду, підвідомчими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими
управліннями утворюють систему органів Фонду.

Відповідно до підпункту шостого
пункту 2.2 Положення про Управління Фонду воно відповідно до покладених на
нього завдань контролює надходження страхових внесків та інших платежів до
Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому
порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки
фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо
правильності обчислення та сплати страхових внесків, цільового використання
коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

З наведеного вбачається, що
Управління, звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості зі
сплати недоїмки по сплаті страхових внесків та фінансових санкцій, діяло як
орган державної влади при здійсненні ним владних управлінських функцій і,
відповідно, як суб'єкт владних повноважень.

Пунктом 7 ст. 64 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" надано право
виконавчій дирекції Пенсійного фонду та її територіальним органам стягувати з
платників страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

Згідно з підпунктом сьомим пункту
2.3 Положення про Управління Фонду воно має право стягувати з платників
страхових внесків несплачені суми страхових внесків.

За змістом статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" саме
територіальним органам Фонду надано право звертатись до суду з позовом про
сплату простроченої заборгованості із сплати страхових внесків.

Отже, згідно пункту четвертого
частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори за
зверненням управління Пенсійного фонду України про стягнення простроченої
заборгованості із сплати страхових внесків підвідомчі адміністративним судам.

Відповідну правову позицію
викладено в постановах Верховного суду України від 17.01.2006р. зі справи
№13/189, від 24.01.2006р. зі справи №11/268, від 14.11.2006р. зі справи
№10/153, від 13.02.2007р. зі справ №2-27/1828.1-2006 та №25/162-06-4457.

Абзацами першим та другим пункту 6
розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від
06.10.2005 № 2953-IV) КАС України передбачено, що до початку діяльності
окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи,
підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального
кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має
публічно-правовий характер, господарським судом Донецької області у порушення
вимог статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України після набрання
чинності Кодексу адміністративного судочинства України розглянуто в порядку
господарського судочинства.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом
застосовані неправильно, рішення не відповідає приписам процесуального права,
що є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги, та прийняття
нового рішення, яким провадження у справі №4/176 слід припинити.

Керуючись п. 1 ст. 80, ст. ст. 93,
99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України,
судова колегія Донецького апеляційного господарського суду, -

П  О  С
Т  А  Н
О  В  И
Л  А  :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Добропільському районі, м.Добропілля Донецької
області, на рішення господарського суду Донецької області від 26.06.2007 р. у
справі №4/176 -задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 26.06.2007 р. у справі
№4/176          ( суддя Гринько
С.Ю. ) -скасувати.

Провадження у справі №4/176 за
позовом Управління Пенсійного Фонду України в Добропільському районі,
м.Добропілля Донецької області, до фізичної особи -підприємця ОСОБА_1,
м.Добропілля Донецької області, про стягнення 13 206 грн. 37 коп., з яких: 12
819 грн. 67 коп. -недоїмка по сплаті страхових внесків за період з 01.04.2004р.
по 01.11.2006р., 686 грн. 70 коп. -фінансові санкції -припинити, у зв'язку з
тим, що даний спір не підлягає розгляду в господарському суді.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття. Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. ст. 85, 99
Господарського процесуального кодексу України за  згодою сторін в засіданні суду було оголошено
вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписаний
20.08.2007р.

Головуючий          Г.Я.
Старовойтова

Судді:          Н.В.
Акулова

Р.В.
Волков

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

1. відповідачу

1. у справу

2. ДАГС