ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа №
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя в складі:

судді Алсуф’єва В.В.,

при секретарі: Тинчерові Б.Ф.,

за участю представників Прокурора міста Севастополя –Зотової А.Л.,

представника Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради –Сарахмана С.О.,

представника Севастопольської міської Ради –Близнюк О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Прокурора міста Севастополя в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради до Севастопольської міської Ради про визнання незаконним  абзацу 2 пункту 12 Положення про порядок надання орендарю згоди на здійснення невідокремлених поліпшень комунального майна, що є власністю територіальної громади м. Севастополя, затвердженого Рішенням V сесії Севастопольської міської Ради V скликання №1467 від 13.02.2007, та нечинним з моменту прийняття зазначеного рішення,

в с т а н о в и в:

Прокурор міста Севастополя (далі –Прокурор) звернувся до господарського суду м. Севастополя з адміністративним позовом в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Севастопольської міської Ради (далі – Позивач) до Севастопольської міської Ради (далі –Відповідач) про визнання нечинним рішення V сесії Севастопольської міської Ради V скликання №1467 від 13.02.2007 „Про затвердження Положення про порядок надання орендарю згоди на здійснення невідокремлених поліпшень комунального майна, що є власністю територіальної громади м. Севастополя” у частині пункту 12 Положення, з моменту його складення, з посиланням на статті 19, 42, пункт 1 частини першої статті 92 Конституції України (Закон України №254/96-ВР від 28.06.1996), статтю 778 Цивільного кодексу України (Закон України №435-ІV від 16.01.2003), статті 5, 23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №2269-ХІІ від 10.04.1992, статтю 47 Закону України „Про місцеве самоврядування” від 21.05.1997 №280/97-ВР.

03.08.2007 Прокурор змінив предмет адміністративного позову, просить визнати незаконним абзац 2 пункту 12 Положення про порядок надання орендарю згоди на здійснення невідокремлених поліпшень комунального майна, що є власністю територіальної громади м. Севастополя, затвердженого Рішенням V сесії Севастопольської міської Ради V скликання №1467 від 13.02.2007, та нечинним з моменту прийняття зазначеного рішення.

Позивач підтримав змінені позовні вимоги, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з підстав, що викладені ним у відзиві від 16.07.2007 та письмових поясненнях від 01.08.2007 /а.с. 45, 62/.

Відповідач проти задоволенню позову заперечує з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву б/н від 17.07.2007, зокрема, вважає, що Севастопольська міська Рада як орган місцевого самоврядування має право на власний розсуд здійснювати повноваження орендодавця комунального майна щодо надання згоди орендарю об’єктів комунальної власності на здійснення невідокремлених поліпшень об’єктів як безпосередньо, так і шляхом наділення відповідними повноваженнями як створених їм постійних комісій, так і виконавчих органів, визначаючи порядок здійснення таких повноважень і розділення цих повноважень між різними органами міської Ради /а.с. 16-17/.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши інші докази в межах позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати нормативно-правовий акт незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили, повністю або в окремій його частині та визнати його нечинним.

Позивач в якості предмету адміністративного позову визначив визнання незаконним абзацу 2 пункту 12 Положення про порядок надання орендарю згоди на здійснення невідокремлених поліпшень комунального майна, що є власністю територіальної громади м. Севастополя, затвердженого Рішенням V сесії Севастопольської міської Ради V скликання №1467 від 13.02.2007 (далі –Положення), та нечинним з моменту прийняття зазначеного рішення.

Суд, вивчивши повноваження Відповідача щодо прийняття Положення, встановив наступне.

Частиною першою статті 143 Конституції України (Закон України №254/96-ВР від 28.06.1996) встановлено, що територіальні громади міста безпосередньо або через утворенні ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Частиною першою статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР встановлено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правоможності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що передаються у користування і оренду.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР міська рада створює виконавчі органи ради, має право встановлювати повноваження виконавчих органів ради, у тому числі і в області управління комунальним майном. Пунктом 31 цієї статті передбачена виключна компетенція міської ради з питання прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Згідно зі статтею 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР формою актів міських рад є рішення.

Таким чином, Відповідач наділений повноваженнями щодо управління об'єктами права комунальної власності, але Положення, яке прийнято ним на реалізацію цих повноважень, містить в абзаці 2 пункту 12 положення, що є незаконним.

Абзацом 2 пункту 12 Положення встановлено таке: “У разі, якщо сумарна вартість всіх робіт з проведення невідокремлених поліпшень складає 25 та більш відсотків від залишкової балансової вартості об’єкта, Фонд комунального майна надає згоду на їх проведення тільки за наявності позитивного висновку постійної комісії міської Ради з питань ефективного використання комунального майна”.

Відповідно до статті 778 Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 та статті 23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №2269-ХІІ від 10.04.1992 (далі –Закон про оренду) орендар може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою орендодавця.

Статтею 5 Закону про оренду визначено, що орендарем нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності, є органи, уповноважені органами місцевого самоврядування управляти цим майном.

Таким органом Відповідач визначив Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради та надав відповідні повноваження з управління комунальним майном. Останні перелічені у розділі 6 Положення про Фонд комунального майна Севастопольської міської Ради, яке затверджено Рішенням Севастопольської міської Ради №339 від 12.11.2002 зі змінами та доповненнями, в тому числі, повноваження виступати орендодавцем у договорах оренди нерухомого майна, що перебуває в комунальній власності.

Проте, в абзаці 2 пункту 12 Положення Відповідач в якості суб’єкта, що приймає рішення щодо надання дозволу на проведення невідокремлених поліпшень комунального майна, визначив постійну комісію міської Ради           з питань ефективного використання комунальної власності, залишивши Позивачу (орендодавцю) лише дії з оформлення такого рішення та відповідно тягар відповідальності за прийняте комісією рішення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, яка прийнята 28.06.1996 (Закон України №254/96-ВР) органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР до повноважень постійної комісії відноситься вивчення, попередній розгляд та підготовка питань, які вносяться на розгляд сесії Ради, та контроль за виконанням рішень Ради виконавчим органом (пункти 4-6).

Аналогічні положення містяться у Положенні про постійні комісії Севастопольської міської Ради V скликання, що затверджено Рішенням ІІ сесії Севастопольської міської Ради V скликання №18 від 06.06.2007 (пункт 1 статті 1, стаття 3, стаття 8). Крім того, пунктом 2 статті 3 останнього визначено, що рішення постійний комісій носять рекомендаційний характер.

Таким чином, Відповідач у порушення вимог чинного законодавства та всупереч  прийнятим ним нормативно-правовим актам встановив у абзаці 2 пункту 12 Положення не передбачену будь-яким законом обов’язкову умову надання дозволу на проведення невідокремлених поліпшень комунального майна –наявність позитивного висновку постійної комісії міської ради з питань ефективного використання комунального майна. Цим Відповідач обмежив повноваження Позивача як орендодавця та господарську діяльність суб’єктів господарювання, свобода якої гарантована статтею 42 Конституції України (Закон України №254/96-ВР від 28.06.1996), статтею 3 Цивільного кодексу України (Закон України №435-ІV від 16.01.2003), статтями 5, 6, 43, 47 Господарського кодексу України (Закон України №436-ІV від 16.01.2003).

З метою захисту прав та законних інтересів суб’єктів господарювання, що є завданням адміністративного судочинства, абзац 2 пункту 12 Положення через його незаконність підлягає визнанню нечинним з моменту прийняття рішення, яким це Положення затверджено.

Керуючись статтями 19, 42, 143 Конституції України (Закон України №254/96-ВР від 28.06.1996), статтею 778 Цивільного кодексу України (Закон України №435-ІV від 16.01.2003), статтями 5, 23 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” №2269-ХІІ від 10.04.1992, статтями 26, 47, 59, 60 Закону України „Про місцеве самоврядування” від 21.05.1997 №280/97-ВР, статтями 3, 158-163, 171 Кодексу адміністративного судочинства України №2747-ІV від 06.07.2005, суд -

п о с т а н о в и в:

Визнати незаконним абзац 2 пункту 12 Положення про порядок надання орендарю згоди на здійснення невідокремлених поліпшень комунального майна, що є власністю територіальної громади м. Севастополя, затвердженого Рішенням V сесії Севастопольської міської Ради V скликання №1467 від 13.02.2007, та нечинним з моменту прийняття зазначеного рішення.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня складання постанови в повному обсязі заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини п’ятої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                 підпис                               В.В. Алсуф`єв

Постанова складена та підписана 07.08.2007