ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.
№ 24/437/06

Вищий  господарський  суд України  у складі колегії суддів:

Перепічая В.С.  (головуючого),

Вовка І.В.,

Гончарука П. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Інформ" на постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 05.04.2007 року у справі  № 24/437/06 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Інформ" до  Відкритого акціонерного товариства "Електрометалургійний завод "Дніпроспецсталь" ім. А. М. Кузьміна  про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні  2006 року позивач звернувся до господарського суду  Запорізької області з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості  в сумі 340 131,28 грн., пені в сумі 61 563,76 грн., інфляційних сум 2 698,69 грн. і 3% річних у сумі 10 120,07 грн. у зв’язку з неналежним виконанням  зобов’язання за договором  від 27.10.2004 року №1800-А/4 з оплати за надані  послуги з правового  забезпечення.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 20.12.2006 року в  позові відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 05.04.2007 року   зазначене рішення  суду  першої інстанції залишено без змін.

У касаційній  скарзі  позивач вважає, що  судом  порушено  і неправильно застосовано норми матеріального та процесуального  права, і тому просить прийняті ним рішення скасувати та позов задовольнити.

Доповідач –Вовк І.В.

У відзиві на касаційну скаргу  відповідач вважає, що оскаржені судові рішення прийняті у відповідності до вимог чинного законодавства, і тому просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

У справі оголошувалась перерва на 18.07.2007 року.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши  доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи  і  прийняті в ній судові рішення, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2004 року між сторонами було укладено договір №1800-А/4 на виконання робіт з додатком  №1 і додатковими  угодами, за умовами якого позивач (виконавець)  надає  відповідачу (замовник) послуги з правового забезпечення  господарської діяльності, які включають всі види  консультацій та  правових експертиз, представництво та захист інтересів відповідача  в судах, виконавчій службі, правоохоронних, контролюючих органах та інших адміністративних  органах, а також захист у кримінальних справах.

Відповідно п.2.1 договору  вартість послуг  складає 900 000 грн. П.4.2 сторони передбачили  компенсацію замовником  всіх витрат виконавця по відрядженнях , пов’язаних  з виконанням  цього договору.

Строк  дії договору за п.7.1  встановлено  12 місяців з моменту підписання.

П.1.5 договору визначено, що  послуга  вважається  наданою з моменту  підписання  сторонами акту приймання-здачі послуг  в порядку, передбаченому розділом 5.

Згідно п.5.1 договору виконавець в 5-денний строк з моменту закінчення строку  дії договору зобов’язаний направити замовнику акт приймання –здачі послуг. За п. 5.2 договору замовник на протязі п’яти робочих  днів з дня одержання акту приймання –здачі  послуг зобов’язаний  підписати  акт або  в той же строк надати виконавцю мотивовану відмову в прийнятті. Пропуск замовником строку, передбаченого п.5.2 тягне за собою ті ж правові наслідки, що і підписання замовником  акту приймання-здачі (п.5.3).

Листом №122-226 від 05.08.2005 року  відповідачем  повідомлено позивача про відсутність потреби  в наданні послуг за  укладеним договором і  запропоновано розірвати договір.

Листом №682/06 від 10.08.2006 року  позивачем  було  надіслано  відповідачу для підписання акт здачі-приймання послуг від 31.10.2005 року  про надання послуг у жовтні 2005 року, який не було підписано відповідачем з підстав  ненадання  таких послуг.

За вимогами ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем  недоведено обставин  про надання ним  юридичних послуг відповідачу   в спірному обсязі і це  підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погодився і апеляційний господарський суд,  про відсутність правових підстав  для задоволення заявлених вимог про стягнення  заборгованості,  інфляційних сум, пені та 3% річних у зв’язку з недоведеністю та обґрунтовано  відмовив у позові.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду.

За таких обставин, оскаржені судові рішення відповідають матеріалам справи та вимогам закону, і тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

З огляду наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Верітас Інформ" залишити без задоволення, а постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 05.04.2007 року –без змін.

Головуючий  суддя                                                           В.Перепічай

Судді                                                                                    І. Вовк

П. Гончарук