ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2007
Справа №2-14/7444-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Івушка», м. Ялта,вул. Крупської 15, кв. 43

До відповідача   Кримського республіканського підприємства «Виробниче підприємство водопровідно – каналізаційного господарства м. Алушти», м. Алушта, вул. Партизанська,41

Про   спонукання к виконанню договірних зобов’язань

Суддя Курапова З.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача –  не з’явився

Від відповідача – Романова Л.М. дов. № 1 від 02.01.2007. у справі

За участю представників Алуштинської міської санітарно – епідеміологічної станції – Куроєдова Г.С., дов. 1549 від 30,07.2007. у справі, Доніна О.А., дов. № 1546 від 27.07.2007. у справі

Суть спору: Позивач звернувся до господарського суду з позовом про спонукання к виконанню договірних зобов’язань, у прохальної частині просить визнати виконаними ТОВ «Івушка» зобов’язання надати у строк до 01.06.2007. затверджений Алуштинським виконкомом  «Нормативний розрахунок водоспоживання на 2007 р»  для здійснення водокористування розважним комплексом «Робінзон» в м. Алушта  по вул.. Леніна (район морського порту).

Позивач свої позовні вимоги пояснює  тим, що 26.03.2007. між Алуштинським ВПВКГ і ТОВ «Івушка» укладений договір № 837 на відпуск води із комунального водопроводу та прийому стоків у комунальну каналізацію строком до 28.03.2008., відповідно до якого відповідач  зобов’язався  забезпечити позивача водою відповідно наданому розрахунку нормативного водоспоживання. Позивач надав такій розрахунок 18.04.2007. Однак, листом від 30.05.2007. за № 922 відповідач встановив строк до 01.06.07. надати затверджений Алуштинським виконкомом  Нормативний розрахунок водоспоживання на 2007 рік» для здійснення водокористування розважальним комплексом  «Робінзон», а також указав у цьому листу, що подача води на об’єкт буде припинена з 01.06.2007., чим порушує договірні зобов’язання, строк подачі розрахунку встановлений п. 5 договору до 1 грудня кожного року, однак у порушення умов договору встановив строк подачі розрахунку до 01.06.2007.

Відповідач позовні вимоги не визнав за мотивами, що ліміт водоспоживання затверджується місцевими органами влади на підставі наданих  нормативних розрахунків водоспоживання та водовідведення, узгоджених у встановленому порядку (п.3.14 договору). На 30.05.2007. позивач ліміт не надав, у зв’язку з чим відповідач направив попередження про відключення води з 01.06.2007. на об’єкт «Робінзон». Крім того, 30.05.2007. головним державним санітарним лікарем м. Алушта винесена Постанова № 262 про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення  санітарного законодавства, яким приписано з 04.06.2007. припинити подачу води комплексу «Робінзон», рішенням виконкому Алуштинської міської ради  № 446 від 20.06.2007. на відповідача покладений обов’язок відключити комплекс «Робінзон» від мереж централізованого водопостачання. На цій час водопостачання не припинено.

Також відповідач зазначив, що позивач невірно визначив найменування відповідача, фактично до Статуту та визначеному найменуванню у договорі необхідно вказати найменування відповідача – Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Алушти», у зв’язку з чим суд зазначає вірне найменування відповідача.

Представники Алуштинської санепідстанції пояснили, що  актом від 03.08.2006.  тимчасове заборонено функціонування  комплексу «Робінзон» у зв’язку з порушенням санітарного законодавства, порушення позивачем не усунені, що підтверджується Постановою санепідстанції від 07.05.2007.  № 261 про накладення штрафу, постанова позивачем не оскаржена.

Представник позивача у судове засідання не з’явився, про день та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, ухвала направлена на адресу позивача, яка зазначена в позові.

Телеграмою від 27.07.2007. позивач просив відкласти розгляд справи, у зв’язку з находженням представника у відрядженні.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання  представників сторін – це право, а не обов’язок, справа може бути розглянута без участі представників, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 77 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Крім того, знаходження будь-якого представника у відрядженні не є перешкодою для  спрямовання у судове засідання іншого представника.

Також відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.   Вказаний строк закінчився 30.07.2007., позивач клопотання про розгляд справи у більш тривалий строк не подав, представник відповідача заперечує проти продовження строку розгляду справи та її відкладення.

Суд вважає можливим розгляд справи за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянув матеріали справи, заслухав доводи представника відповідача, пояснення представників санепідстанції,  суд -

Встановив :

26.03.2007. Кримське республіканське підприємство «Виробниче підприємство водопровідно-каналізаційного господарства м. Алушти» (Виконавець)  і ТОВ «Івушка» (Абонент) уклали договір № 837 на відпуск води із комунального водопроводу та прийому стічних вод у комунальну каналізацію.

Відповідно до п.1.11. Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затверджених наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 р. № 65, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.07.1994. № 165374 ліміти водоспоживання, водовідведення та графіки подачі води з комунальних водопроводів визначаються та затверджуються місцевими органами державної виконавчої  влади.

Також, відповідно до Положення про порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 серпня 1992 № 459 видача дозволу на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на підставі клопотання (заявки)  природокористувача з обґрунтуванням потреби в цих ресурсах, для отримання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів клопотання погоджується також з відповідними державними органами.

Пунктом 3.14. договору передбачено, що ліміт водоспоживання затверджується місцевими органами влади на підставі  нормативних розрахунків водоспоживання та водовідведення, узгоджених у встановленому порядку.

Доказів  подачі ліміту споживання в Алуштинський виконком та затвердження ліміту виконкомом позивач не надав.

Належні докази надання затвердженого  ліміту водопостачання відповідачу також відсутні.

Доводи позивача, що п.5.2.5. договору передбачено надання розрахунку нормативного водоспоживання та водовідведення до 1 грудня кожного року, а тому вимоги відповідача надати такий розрахунок до 01.06.2007. вважає необґрунтованим, не можуть бути прийняти судом до уваги, тому що договір укладений тільки 26.03.2007. і для забезпечення водокористування позивач зобов’язаний  узгодити ліміт з місцевим органом влади відповідно до вимог законодавства та договору.

Позивач  пред’явив позовну заяву   про спонукання к виконанню договірних зобов’язань, у прохальної частині просить визнати виконаними  обов’язки ТОВ «Івушка» надати у строк до 01.06.2007. затверджений Алуштинським виконкомом  «Нормативний розрахунок водоспоживання на 2007 р»  для здійснення водокористування розважним комплексом «Робінзон» в м. Алушта  по вул. Леніна (район морського порту).

Відповідно до ст..12 Господарського процесуального кодексу України, господарським  судам підвідомчі справи  у спорах, що виникають  при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів, справи, що виникають з корпоративних відносин.

Згідно зі ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 цього  Кодексу передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав та законних  інтересів суб’єктів господарювання та споживачів у спосіб та порядок, що визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Права та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб’єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб’єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб’єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов’язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій;   установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими  законом.

Таким чином, проаналізувавши приведені норми законодавства та матеріали справи, можна зробити висновок, що позивач невірно обрав спосіб захисту свого права, оскільки ні законом, ні договором не передбачено визнання  виконаними обов’язки надати розрахунок водоспоживання   для здійснення водокористування, а відтак у позові слід відмовити.

Крім того, як вказане вищі, доказів подання такого рахунку відповідач не надав. Більш того, ліміт споживання затверджується не відповідачем, а органами виконавчої влади, тому у цієї вимоги позивач невірно зазначив відповідача.

Що стосується предмету позову  про   спонукання  до виконання договірних зобов’язань, то вони заявлені, як слідує із змісту позовної заяви, у зв’язку з можливим відключенням позивача від водоспоживання.

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду звертаються особи за захистом своїх порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, що кореспондується із положенням статті 21 ГПК України, до позивачів віднесено осіб, які пред’явили позов або в інтересах яких пред’явлено позов саме про захист порушеного права чи охоронюваного законом інтересу.

Як вже вказане вищі, відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а стаття 16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права і інтересу.

Системний  аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що захисту судом підлягає цивільне право, яке порушене, не визначається чи оспорюється.

Юридична зацікавленість позивача у вирішенні спору судом, покладає на  нього обов’язок довести, що його цивільні права  відповідачем порушені, не визнаються чи оспорюються.

Як встановлено у судовому засіданні на момент розгляду справи позивач не відключений від системи водоспоживання.

Відсутність факту порушення права на момент подачі позову   у суд, тягне за собою відмову у позові.

Держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні, яке відбулося 30 липня 2007 р., оголошені тільки вступна та резолютивна частині рішення.

Відповідно до ст. 84  Господарського процесуального кодексу України рішення оформлено і підписано 13 серпня  2007 р.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 49, 82, 84 Господарського  процесуального кодексу  Україні, суд –

ВИРІШІВ:

1.          У позові відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Курапова З.І.