ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.07.07 р.                                                                               Справа № 24/95

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Б.М.-Україна” м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Кристал” м.Донецьк

про стягнення 50 180,61грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача: Кулясов С.В. по дов.;

від відповідача: не з”явився;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Т.Б.М.-Україна” м.Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Кристал” м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 36 600грн., 3% річних в сумі 2 710,41грн., суми інфляції 10 870,20грн.

Крім того, з метою забезпечення позову просить суд накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку відповідача та належне відповідачу майно.

В обґрунтування вимог посилається на договір №7/2004 від 01.01.04р., видаткові накладні, довіреності, рахунки, претензію №1 від 27.02.07р., акт звірки взаєморозрахунків.

Відповідач у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовими повідомленнями №6662392, 6512875, 6512298, 6668366, 6871999.

Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

01.01.04р. сторони уклали договір №7/2004, згідно якого позивач зобов’язався передати у власність відповідача товар, а відповідач зобов’язався своєчасно здійснювати оплату цього товару і приймати його згідно з умовами договору.

На виконання умов за цим договором позивач передав відповідачу товар на загальну суму 37 693,06грн. за видатковими накладними №2306-Дон від 08.10.04р. на суму 6 544,56грн., №2318-Дон від 11.10.04р. на суму 1 563,36грн., №2329-Дон від 12.10.04р. на суму 2 216,76грн.,  №2339-Дон від 13.10.04р. на суму 429,84грн., №2352-Дон від 14.10.04р. на суму 1 115,70грн., №2366-Дон від 15.10.04р. на суму 7 948,42грн., №2367-Дон від 15.10.04р. на суму 310,32грн., №2386-Дон від 18.10.04р. на суму 1 941,9грн., №2394-дон від 18.10.04р. на суму 187,20грн., №2412-Дон від 19.10.04р. на суму 1 667,28грн., №2419-Дон від 19.10.04р. на суму 684,22грн., №2433-Дон від 20.10.04р. на суму 2 484,96грн., №2544-Дон від 25.10.04р. на суму 5 292,86грн., №2489-Дон від 25.10.04р. на суму 5 305,68грн.

Факт передачі відповідачу товару підтверджується означеними видатковими накладними та довіреностями відповідача на отримання товарно-матеріальних цінностей НАЧ №162208 від 05.10.04р., НАЧ №162212 від 15.10.04р., НАЧ №162221 від 25.10.04р.

На підставі вищезазначеного господарський суд робить висновок, що позивачем доведено факт передачі відповідачу товару за вищевказаними видатковими накладними, тобто зобов’язання позивача виконано належним чином відповідно до п.1.1 договору.

Згідно п.8.5 договору для оплати товару позивач виставляє рахунок, який відповідач зобов’язаний оплатити на протязі 3-х банківських днів з моменту його виставлення.

Для оплати товару позивач виставив відповідачу  рахунки №1843-Дон від 08.10.04р.на суму 6 554,56грн., №1849-Дон від 11.10.04р. на суму 1 563,36грн., №1864-Дон від 12.10.04р. на суму 2 216,76грн., №1871-Дон від 13.10.04р. на суму 429,84грн., №1879-Дон від 14.10.04р. на суму 1 115,70грн., №1887-дон від 15.10.04р. на суму 7 948,42грн., №1881-Дон від 14.10.04р. на суму 310,32грн., №1899-Дон від 18.10.04р. на суму 1 941,90грн., №1900-Дон від 18.10.04р. на суму 187,20грн., №1907-Дон від 19.10.04р. на суму 1667,28грн., №1910-Дон від 19.10.04р. на суму 684,22грн., №1917-Дон від 20.10.04р. на суму 2 484,96грн., №1934-Дон від 22.10.04р. на суму 5 292,86грн., №1942-Дон від 25.10.04р. на суму 5 305,68грн.

Однак, відповідач  належним чином не виконало взяті на себе договірні зобов’язання, отриманий товар оплатив частково в сумі 1 093,06грн.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 36 600грн. відповідач суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Направлену позивачем претензію №1 від 27.02.07р. про погашення заборгованості  в сумі 36 600грн. відповідач залишив без відповіді та задоволення.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №7/2004 від 01.01.04р., видатковими накладними, довіреностями, рахунками, актом звірки взаєморозрахунків, претензією №1 від 27.02.07р., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 36 600грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних складають 2 710грн. 41коп., а сума інфляції – 20 870грн. 20коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд відмовляє у вимогах позивача в частині накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача, оскільки він не представив доказів того, що невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193,  Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Б.М.-Україна” м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю „Кристал” м.Донецьк про стягнення 50 180,61грн.

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Кристал” (83000, м.Донецьк, вул. Артема, 88, к.233, р/р4001 в ДРУ КБ „Приватбанк” в м.Донецьку, МФО 335496) на користь  УСБ м.Донецьк, МФО 334011) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Т.Б.М.-Україна” (83057, м.Донецьк, пров. Веселий, 46, р/р7980 в Банку „Фінанси та кредит” в м.Києві, МФО 300131) основний борг в сумі 36 600грн., суму інфляції 10 870,20грн., 3% річних в сумі 2 710,41грн., витрати по сплаті державного мита в сумі 501,81грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя