ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 01/7-24

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. –головуючого,
Мележик Н.І.,
Стратієнко Л.В.,

за участю повноважних представників:

позивача

відповідача

розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргу
Виконавчого комітету Луцької міської ради

на постанову
від 19 липня 2005 року
Львівського апеляційного господарського суду

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю “Луцькагробуд”

до
Виконавчого комітету Луцької міської ради

про
визнання недійсним рішення,

ВСТАНОВИВ:

У січні  2005 року ТОВ “Луцькагробуд” звернулося до господарського суду Волинської області з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №115 від 31 березня 2004 року, посилаючись на те, що всупереч вимогам ч.3 ст.48, ч.1 ст.50 Закону України “Про власність” без відповідного рішення суду зазначеним рішенням виконкому він був позбавлений права власності на нерухоме майно, передане йому ВАТ “Волиньсільбуд” до  статутного фонду.

Рішенням господарського суду Волинської області від 24 березня 2005 року  в позові відмовлено.

Постановою  Львівського апеляційного господарського суду від 19 липня 2005 року  вказане рішення місцевого господарського суду  скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено та постановлено визнати недійсним рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 115 від 31.03.2004 року.

У касаційній скарзі  виконавчий комітет Луцької міської ради  просить постанову апеляційної інстанції скасувати, як прийняту з порушенням  норм матеріального  та  процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу від позивача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального і процесуального права,  суд вважає, що касаційна скарга підлягає  задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог п.7.8 ч.1 ст.105 ГПК України у постанові апеляційної інстанції має бути зазначено, зокрема, обставини справи, встановлені апеляційною інстанцією,  доводи, за якими апеляційна інстанція  відхиляє ті чи інші  докази, доводи, за якими апеляційна інстанція  не погодилася з висновками суду першої інстанції.

Постанова апеляційної інстанції у даній справі за своїм змістом зазначеним вимогам закону не відповідає, оскільки в ній  відсутній виклад  обставин справи, встановлених апеляційною інстанцією та доводи, за якими апеляційна інстанція відхилила ті чи інші докази у справі, які стали підставою для прийняття рішення місцевим господарським судом.

Приймаючи постанову про скасування рішення місцевого господарського суду, апеляційна інстанція, також, не зазначила у постанові доводи, за якими апеляційна інстанція не погодилася з висновками суду першої інстанції.

Не можна, також, погодитися з висновками апеляційної інстанції і в тому, що оскаржуване рішення виконкому Луцької міської ради  прийнято з перевищенням власних повноважень,  оскільки відповідно до вимог ч.6 ст.59 Закону України  “Про місцеве самоврядування в Україні” виконавчий комітет  міської ради в межах своїх повноважень приймає рішення, що останнім і було зроблено.

Посилання у постанові  на ті обставини, що виконавчий комітет не наділений  повноваженнями щодо скасування  власних раніше прийнятих рішень, оскільки такі повноваження надані відповідній раді або можуть бути визнані  незаконними в судовому порядку, суд вважає необгрунтованими, так як у Законі України  “Про місцеве самоврядування в Україні” відсутня заборона виконавчому комітету приймати рішення про скасування власного раніше прийнятого хибного рішення.

Суд не може, також, погодитися з висновками апеляційної інстанції в тому, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням вимог Закону України “Про власність”, зокрема, ст.ст. 48-50, оскільки зазначеним рішенням не вирішувалося питання позбавлення позивача права власності на його майно. Оскаржуваним рішенням лише скасовано рішення виконкому №658 від 29.11.2001 року “Про оформлення права власності на нерухоме майно”, згідно якого було видано дозвіл на оформлення ТОВ “Луцькагробуд” права колективної власності на об’єкти нерухомого майна: частину приміщення контори (адмінприміщення) площею 400,4 кв.м та приміщення магазину площею 193,7 кв.м, які знаходяться за адресою: м.Луцьк,вул.Коперника,36-а, яке було прийнято на підставі рішення загальних зборів акціонерів ВАТ “Волиньсільбуд” від 17.07.2000 року та в судовому порядку визнано недійсним.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що постанова  апеляційної інстанції, як прийнята з порушенням норм матеріального  та  процесуального права, не може залишатися без змін і підлягає скасуванню.

Перевіряючи законність та обгрунтованість прийнятого місцевим господарським судом рішення, суд вважає, що  суд першої інстанції повно і всебічно з’ясував та перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне й обгрунтоване рішення, яке відповідає матеріалам справи та вимогам діючого законодавства, що регулює дані правовідносини.

На підставі викладеного,  керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19 липня 2005 року  скасувати, задовольнивши касаційну скаргу.

Рішення господарського суду  Волинської області від 24 березня 2005 року  залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                        В.Дерепа

Судді                                                                                                     Н.Мележик

Л.Стратієнко