ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 11/207-06-7011

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Мамула І.М. –дов. від 28.03.2007р.

відповідача
Гула О.Є. –дов. від 01.02.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Голови комісії з реорганізації (ліквідації) Державного підприємства “Державна морська лоцманська служба”

на  постанову
від 18.01.2007р. Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№  11/207-06-7011 господарського суду Одеської області

за позовом
Державного підприємства “Державна морська лоцманська служба

до
Чорноморського головного морського агентства “Інфлот”

про
стягнення 992,95 дол.США

ВСТАНОВИВ:

ДП “Державна морська лоцманська служба” звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Чорноморського головного морського агентства “Інфлот” (далі –Агентства “Інфлот”) заборгованості у розмірі 992,95дол.США.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за заявкою Агентства “Інфлот” 05.05.2006р., 06.05.2006р. та 09.05.2006р. судну “ FAVOLA”, яке знаходилося під агентуванням відповідача, ДП “Державна морська лоцманська служба”, були надані лоцманські послуги та послуги служби регулювання руху суден, що підтверджується лоцманськими квитанціями № 1999 від 07.05.2006р., № 2026 та № 0001456 від 09.05.2006р. на підставі яких були виписані рахунки № ИЛ –0001456 від 09.05.2006р. на суму 645,24дол.США та № 0001050 від 10.05.2006р. на суму 5312,45дол.США.

Зазначені рахунки відповідачем оплачені частково без врахування нарахованого податку на додану вартість.

Рішенням від 30.10.2006р. господарського суду Одеської області  у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, господарський суд з посиланням на підпункт 6.2.4. та пункт 5.15 Закону України “Про податок на додану вартість” зазначив, що системний аналіз зазначених норм свідчить, що передбаченим у пункті 6.2.4 цього закону порядком оподаткування операцій з поставки послуг платником податку, пов’язаних з перевезенням пасажирів і вантажів транзитом через територію України, слід розуміти звільнення від оподаткування.

За апеляційною скаргою ДП “Державна морська лоцманська служба” Одеський апеляційний господарський суд, переглянувши рішення у справі в апеляційному порядку, постановою від 18.01.2007р. залишив його без змін з тих же підстав.

Голова комісії з реорганізації (ліквідації) Державного підприємства “Державна морська лоцманська служба” подав до Вищого господарсько го суду України касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення господарського суду Одеської області                   від 30.10.2006р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.01.2007р. скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимогу в повному обсязі, обґрунтовуючи скаргу доводами про неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема, пункту 5.15 статті 5, підпункту 6.2.4 статті 6 Закону України “Про податок на додану вартість”, відповідно до якого звільняються від оподаткування операції з поставки послуг з перевезення (переміщення) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

В даному випадку, на думку заявника, підлягають застосуванню приписи пункту 3.1 статті 3, підпункту 6.1.1 пункту 6.1 статті 6, пункту 7.1 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість”, статті 74 Кодексу торговельного мореплавства України, відповідно до яких портові збори та плата за послуг, що надаються суднам у морському порту відносяться до об’єктів оподаткування як операції з поставки послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України.

Заявник у касаційній скарзі, звертає увагу суду на те, що портові збори та послуги порту ніяким чином не залежать від того, який вантаж перевозило судно: імпортний, експортний, чи транзитний.

Ставки зборів та плат за послуги, що надаються суднам однакові для будь –яких перевезень.

Тому їх не можна віднести до послуг, які безпосередньо пов’язані з перевезенням вантажу транзитом через територію України.

Чорноморське морське агентство “Інфлот” у відзиві на касаційну скаргу просить судові рішення у справі залишити без змін, з мотивів якими вони мотивовані.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га  не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції, за заявкою Агентства “Інфлот” 05.05.2006р., 06.05.2006р. та 09.05.2006р. судну “ FAVOLA”, яке знаходилося під агентуванням відповідача, ДП “Державна морська лоцманська служба”, були надані лоцманські послуги та послуги служби регулювання руху суден, що підтверджується лоцманськими квитанціями № 1999 від 07.05.2006р., № 2026 та № 0001456 від 09.05.2006р. на підставі яких були виписані рахунки № ИЛ –0001456 від 09.05.2006р. на суму 645,24дол.США та № 0001050 від 10.05.2006р. на суму 5312,45дол.США.

Зазначені рахунки відповідачем були оплачені частково, а саме, за винятком податку на додану вартість.

Статтею 84 Кодексу торговельного мореплавства України встановлені види цільових портових зборів та зазначено, що інші види зборів можуть встановлюватися законодавчими актами України.

Відповідно до статті 106 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Згідно частини 1 статті 115 Кодексу торговельного мореплавства України із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Наказом Міністерства транспорту України від 27 червня 1996 року        № 214 (із змінами) затверджені Збори і плати за послуги, що надаються судам у морських торговельних портах України та встановлено лоцманський збір, збір за користування послугами служби регулювання рухом суден, швартовий збір, плата за роботу буксирів при швартових операціях, плата за користування плавзасобами, плата за агентські послуги.

Нарахування позивачем зборів та плат за спірні послуги з лоцманського проведення суден та регулювання руху суден здійснено у відповідності до затверджених ставок, зборів та плат, з нарахуванням на вартість цих послуг податку на додану вартість за ставкою 20%.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що лоцманські квитанції, коносаменти на перевезення вантажу морським транспортом, доручення на відвантаження транзитних вантажів з відмітками митниць свідчать, що зазначені послуги було здійснено при перевезенні транзитного вантажу.

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону України "Про транзит вантажів" транзитні послуги (роботи) - це безпосередньо пов'язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод тощо.

Згідно частини 6 статті 1 Закону України "Про транзит вантажів" учасники транзиту - це вантажовласники та суб'єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку надають (виконують) транзитні послуги (роботи).

Таким чином, оскільки позивач відноситься до інших учасників транзиту, а надані відповідачем послуги сприяли переміщенню зазначеного вантажу транзитом до кінцевого місця споживання за межами території України, то надані послуги з лоцманського проведення та регулювань руху суден є такими, що були безпосередньо пов'язані з транзитним вантажем.

Згідно частини 3 підпункту 6.2.4 статті 6 Закону України "Про податок на додану вартість" операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів та вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому пунктом 5.15 Закону України "Про податок на додану вартість".

Пунктом 5.15 статі  5 Закону України "Про податок на додану вартість"

встановлено, що звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по

перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і

порти України.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що відповідно до підпункту 5.1.16 Закону України “Про податок на додану вартість”, якій діяв під час виникнення спірних правовідносин, звільняються від оподаткування операції з поставки послуг, що надаються іноземним суднам та оплачуються ними відповідно до законодавства України портовими зборами.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано дійшли висновку, що нарахування позивачем податку на додану вартість за надані фактично відповідачу послуги лоцманського проведення та регулювання руху суден суперечить вимогам Законів України "Про податок на додану вартість" та "Про транзит вантажів".

Керуючись  статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення від 30.10.2006р. господарського суду Одеської області та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.01.2007р. у справі № 11/207-06-7011 господарського суду Одеської області залишити без змін, а касаційну скаргу Голови комісії з реорганізації (ліквідації) Державного підприємства “Державна морська лоцманська служба”  –без задоволення.

Головуючий                                                                                    Т. Дроботова

Судді:                                                                                              Н. Волковицька

Л. Рогач