СУД
СУД
УХВАЛА

13.08.07                                                                                 Справа № 13/451пн.

За позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому  районі м. Луганська , м. Луганськ

до  Приватного господарського товариства "Грейт", м. Луганськ

про припинення юридичної особи

Суддя
Яресько Б.В.

За участю:
Секретар судового засідання Савенко В.Ю.

Від позивача
Церетелі Л.А, довіреність № 11797/10 від 16.07.07,

Від відповідача
представник не прибув

До початку слухання справи від позивача  вимоги про здійснення фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не надійшло, в зв’язку з чим технічна фіксація  не здійснювалась.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимогу про припинення юридичної особи відповідача, у зв'язку з тим, що він протягом року не подає органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що  провадження у справі  підлягає припиненню з наступних обставин.

Відповідно до ч.З ст.22 Закону України "Про судоустрій України" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно зі ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі -підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охорошованих законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих па запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі:

1)          справи   у   спорах,   що   виникають   при   укладанні,   зміні,   розірванні   і  виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

-  спорів про приватизацію державного житлового фонду;

-  спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

-          спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на

послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не

можуть бути встановлені за угодою сторін;

-          спорів,   що   виникають   із   публічно-правових   відносин   та   віднесені   до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

-          інших    спорів,    вирішення    яких    відповідно    до    законів    України    та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2)          справи про банкрутство;

3)          справи    за    заявами    органів    Антимопопольного    комітету    України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції.

4)          справи,    що    виникають    з    корпоративних    відносин    у    спорах    між: господарським товариством та його учасником(засновником, акціонером), у тому числі    учасником,    який    вибув,    а    також    між    учасниками    (засновниками,акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Отже, господарським судам підвідомчі справи, коли склад учасників спору відповідає ст.1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини носять господарський характер.

З 01.09.2005 набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України.

Виходячи з положень п.п.1, 7, 9 ст.З Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Відповідно ст.2 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" головним завданням органів державної податкової служби є:

- здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів. державних цільових фондів податків і зборів (обов'язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством (далі - податки, Інші платежі);

-          внесення   у   встановленому   порядку   пропозицій   щодо   вдосконалення податкового законодавства;

-          прийняття у випадках, передбачених законом, нормативно-правових актів і методичних рекомендацій з питань оподаткування;

-          формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб  -  платників податків та інших обов'язкових платежів та Єдиного банку даних проплатників податків - юридичних осіб;

-          роз'яснення   законодавства   з   питань   оподаткування   серед платників податків;

-          запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції   податкової   міліції,   їх

розкриття,   припинення,   розслідування   та провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.10 Закону України „Про державну податкову службу в Україні" Державній податковій службі надаються функції з контролю своєчасності подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевірки достовірності цих документів щодо правильності визначення об'єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів. Відповідно до ст. 11 цього Закону органи державної податкової служби мають право звертатися у передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду в даній справі є вимоги позивача,  яка звернулась до  господарського  суду як  суб'єкт  владних повноважень    в    інтересах   держави    на   підставі    ст. 1 1    Закону   України    „Про державну податкову службу в Україні".

Таким чином, позивач, який є органом державної податкової служби, виступає у даних правовідносинах не як суб'єкт господарської діяльності, а як суб'єкт владних повноважень, що у відповідності із п.п.4 п.1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України надає йому право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

За таких обставин даний спір належить до юрисдикції адміністративного суду і підлягає розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин зазначений позов не підлягає розгляду в порядку встановленому нормами Господарського  процесуального кодексу України.

В нормах Господарського  процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного  судочинства України відсутні положення, які передбачали можливість переведення справи відкритої в порядку Господарського  процесуального кодексу України після 01.09.2005 року на розгляд в порядку Кодексу адміністративного  судочинства України.

З врахуванням цього, провадження у справі підлягає припиненню відповідно до п. 1ст. 80 Господарського  процесуального кодексу України.

Позивач не позбавлений права звернутися з позовом в порядку Кодексу адміністративного  судочинства України  у відповідний адміністративний суд.

Питання щодо розподілу судових витрат не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати.

Керуючись ст. 17 Кодексу адміністративного  судочинства України, п. 1 ст. 80, 86  Господарського  процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі.

Суддя                                                                                                      Б.В. Яресько

Помічник  судді                                                                                  А.В.Бабаян