ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.09.2007
Справа №2-16/6802-2007А

За позовом – Товариства з обмеженою відповідальністю Кримське науково  - виробниче  підприємство «Завод  Сиваш» (96012, АРК, м. Армянськ, вул.. Лікарняна, 35, поштова  адреса:  96000, м. Красноперекопськ,  вул.. Півнична,1)

До відповідача  -  Управління Пенсійного фонду України в м. Армянську АРК (96012, м. Армянськ, вул.. Шкільна, 55-а)

Про   визнання нечинними   вимог

Суддя В.А.Омельченко

Секретар судового засідання  Хлебнікова Н.С.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача –  Біда В.А. -  ліквідатор; Деревянко  О.М. – представник, дов.  б/н  від 04.05.2007  року

Від відповідача –    Сорокіна О.П. – гол. фах., ю/к  дов. № 1995/705  від 07.05.2007  року, Баязітова С.А. – гол. фах. ю/к, дов. № 3176/0705 від 01.08.2007  року

Суть спору: Позивач  ТОВ Кримське  науково -  виробниче  підприємство «Завод  Сиваш», м. Армянськ звернувся до господарського суду  АРК з позовною  заявою  до відповідача   Управління  Пенсійного фонду України в м. Армянську  про  визнання нечинними  вимоги  управління  Пенсійного фонду  України  в м. Армянську АРК  про сплату боргу № Ю-289  від 26.12.2006  року  в сумі  29 742,41  грн.  та № Ю-23 від 06.02.2007  року  в сумі  316,95  грн.

Позовні вимоги  мотивовані тим, що   вимоги  які оскаржуються не відповідають нормам  чинного    законодавства України та  йому   суперечать.

Відповідач проти  позову заперечує  вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки   в ході проведення  перевірки  були  виявлені  факти як заниження  та к і завищення  сплати збору  на обов’язкове   державне  пенсійне страхування  та сплати  страхових  внесків на загальнообов’язкове  пенсійне страхування, тому винесені  вимоги   на думку відповідача  відповідають  дійсності та  Законам України.

Після  вияснення  усіх обставин справи, та перевірення доказів, суд перейшов до судових дебатів, які почалися в судовому засіданні, що відбулося 03.09.2007 року.

Після закінчення дебатів  сторін, суд  віддалявся  для  ухвалення рішення по даній справі до нарадчої кімнати.

Розглянувши  матеріали справи та дослідивши  письмові докази, а також заслухавши  представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідачем   була проведена перевірка  своєчасності, достовірності, повноти нарахування   та перерахування  страхових  внесків  на загальнообов’язкове  державне пенсійне  страхування, достовірності  відомостей, наданих  до системи  персоніфікованого   обліку ТОВ Кримське науково  виробниче  підприємство «Завод  Сиваш».

29.12.2006  року відповідачем  винесена   вимога  про сплату  боргу № ю-289 ( ст.. справи 4)  з  вимогою   сплати недоїмки  в розмірі 29 742,41  грн.  та   вимога № 23  від 06.02.2007 року  про   сплату боргу  в розмірі 316,95  грн.

Суд  вважає, що позовні вимоги  обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем  на  адресу позивача  надіслані вимоги про сплату боргу, в той час як ст.106 п.3 ч.1 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" надає право територіальним органам пенсійного фонду надсилати страхувальникам, які мають недоїмку, вимоги про сплату саме недоїмки.

Відповідно до положень ст.106 п.2 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" недоїмкою визначаються суми, своєчасно не нараховані страхувальниками, в тому числі обчислені органами пенсійного фонду у випадках, передбачених ч.3 ст.20 цього закону. А дана норма передбачає обчислення страхових внесків на підставі актів перевірки  тільки у випадках, передбачених цим законом. Посилання  відповідача на наявність в законі певних випадків та існування відповідних цим випадкам обставин відсутнє;

Відповідно до положень ст.106 п.3 ч.4 Закону України "Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування" передбачається  наявність у страхувальника розрахунку недоїмки, зазначеної у вимозі. Доказів вручення розрахунку позивачеві  відповідач не надав.

Відповідно до  ст.. 19 ч.2 Конституції України органи державної влади, яким є відповідач, їх посадові особи, повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Виконання даного припису відповідачем при проведені перевірки позивача та прийняття оскаржуваних вимог про стягнення боргу не доведено.

Відносно стягуваної суми судом встановлено, що вона не відповідає зробленому відповідачем по результатам перевірки висновку, який відображений в акті перевірки в розділ 11 "Результати перевірки".  Відповідач в запереченнях проти позову навів розрахунок стягнення, відповідно до якого в результаті перевірки донараховано 31301,79 грн. і 59,20 грн.  встановлена переплата 898,13 грн.  і 403,41 грн.  підсумком чого є донарахування 30059,36 грн.  На цю суму і прийняті оскаржувані вимоги, а саме:  29 742,41 грн.  та 316,95  грн.

При цьому  відповідач  не  врахував  положення підпунктів  3 і 7 свого висновку з акту перевірки, відповідно до яких встановлена переплата 677,29 грн. (43,16 донараховано по п.7, 701,90 донараховано по п.3 та 1422,35 переплата по п.3), і завищив стягувану суму.

При цьому в запереченнях проти позову зазначено врахування відповідачем переплати 403,41, походження якої актом перевірки не обґрунтовано.

Таким чином, відповідачем в оскаржуваних вимогах в порівнянні з висновками акту перевірки, на підставі якого прийняті вимоги, стягувана сума завищена на 273,79 грн.  (29785,57 грн.  загальне донарахування по акту   -   30059,36  грн. фактично здійснюване стягнення).

Разом з цим зміст акту перевірки не містить посилання на норми законодавства, які в дійсності регулюють обчислення платежів до пенсійного фонду. В ньому відсутнє відображення встановлених при перевірці у позивача обставин з обґрунтуванням перевіреними первинними документами, які можуть свідчити про наявність правопорушень.

Так  по епізоду занижені  зобов’язання по сплаті збору за грудень 2003 року в сумі 30606,30 грн. (протокол про залік зустрічних вимог від 17.12.03)  позивач мав невиплачену працівникам заробітну плату за декілька місяців. На підставі відповідних письмових заяв працівників з ними укладались договори про інвестування заробітної плати на реконструкцію та розширення виробництва, були видані відповідні інвестиційні свідоцтва. В подальшому, працівники право вимоги цих коштів по договорам уступки права вимоги передали іншій особі, якій заборгованість погашена зазначеним  протоколом про залік зустрічних вимог від 17.12.03 року.

Відповідно до ст.2 п.1 Закону України "Про збір на обов’язкове соціальне страхування", який діяв на той момент, об’єктом оподаткування є фактичні витрати на оплату праці працівників, які підлягають обкладанню податком на доходи фізичних осіб (прибутковим податком з громадян). В силу ст.5 п.1 п.п. й) Декрету "Про прибутковий податок з громадян" до суми сукупного оподатковуваного доходу не включаються суми доходів, інвестовані на реконструкцію і розширення виробництва суб’єктів підприємницької діяльності.

Більш  того, сума донарахування  по цьому епізоду (30606,30 грн.) перевищує як суму  загального донарахування по акту (29785,57 грн.), так і фактично здійснюване стягнення (30059,36 грн.).

Відповідно до ч.  2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи  та  підлягають задоволенню частково

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40грн. з Державного бюджету України на підставі ч. 1 ст. 94 КАС України.

Вступна та резолютивна частини постанови оголошені у судовому засіданні 03.09.2007 р.

Постанова складена у повному обсязі та підписана 11.09.2007 року .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 94, 98, 122, 158-164, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

П О С Т А Н О В И В:

1.          Позов задовольнити

2.          Визнати нечинними  вимоги  управління  Пенсійного фонду  України  в м. Армянську АРК  про сплату боргу № Ю-289  від 26.12.2006  року  в сумі  29 742,41  грн.  та  вимогу  про  сплату боргу № Ю-23 від 06.02.2007  року  в сумі  316,95  грн.

3.          Стягнути з Державного бюджету України (р/р № 0002, отримувач Державний бюджет м. Сімферополя, код платежу 22090200, , Банк ГУ ГКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026) на користь Товариства з  обмеженою  відповідальністю Кримське науково - виробниче  підприємство «Завод  Сиваш» (96012, АРК, м. Армянськ, вул.. Лікарняна, 35, поштова  адреса:  96000, м. Красноперекопськ,  вул.. Півнична,1, відомості про розрахункові рахунки у справі відсутні) 03,40 грн. державного мита.

Постанова  може бути оскаржена  до Севастопольського апеляційного господарського суду через  господарський суд АР Крим шляхом  подачі заяви  про апеляційне оскарження постанови в  десятиденний строк з дня складання постанови в повному обсязі, з  подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку передбаченому ч.5 ст. 186 КАС України.

Постанова  набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі не подання відповідної заяви ( ст. 254 КАС України)

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Омельченко В.А.