ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"09" липня 2007 р.
Справа №  20/157

Господарський суд Рівненської
області у складі головуючого судді Василишина А.Р. за участю
секретарів судового засідання помічників судді Васильєвої О.М. та Сокола Ф.Г.

за участю представників сторін:

в судовому засіданні від 3 липня
2007 року -

позивача: ОСОБА_1. (дов. №
НОМЕР_1.);

відповідача:
Форет М.С. (дов. № 551/10-32 від 11.01.07р.),

в судовому засіданні від 6 липня
2007 року -

позивача: ОСОБА_1. (дов. №
НОМЕР_1.);

відповідача:
Форет М.С. (дов. № 551/10-32 від 11.01.07р.),

в судовому засіданні від 9 липня
2007 року -

позивача: ОСОБА_1. (дов. №
НОМЕР_1.);

відповідача:
Мамай І.Є.. (дов. № 9158/10-32 від 27.06.06р.),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом  приватного підприємця ОСОБА_2

до відповідача Державної
податкової інспекції у місті Рівне

про скасування податкового повідомлення-рішення
від 10 жовтня 2006 року                             № НОМЕР_2.

Статті  27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного
судочинства України роз'яснені.

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_2
(надалі -Позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Державної
податкової інспекції у місті Рівне (надалі -Відповідач) про скасування
податкового повідомлення-рішення від 10 жовтня 2006 року                № НОМЕР_2 (надалі -Рішення;
а.с. 3).

Свої вимоги Позивач та представник
Позивача в судових засіданнях обґрунтовують наступним:

Позивач вказує, що неодноразово
звертався до інспекторів Відповідача, чи повинен був він сплачувати збір за
забруднення навколишнього середовища, оскільки власного транспортного засобу
Позивач не мав, а орендував його. На протязі трьох років на маршруті Позивач
використовував автомобілі, які наймав у приватних осіб. Власний автомобіль у
Позивача зареєстрований з липня 2006 року і на вимогу Відповідача збір Позивач
заплатив з 4 кварталу 2003 року по 2 квартал 2006 року, а розрахунок
сплати збору Позивачу нараховував інспектор Відповідача.

Позивач зазначає, що жодного разу,
ніхто з інспекторів Відповідача претензій чи вимог до Позивача не пред'являли,
письмових повідомлень чи застережень від Відповідача жодного разу не надходило.
Крім того, в лютому 2006 року Позивачу була видана довідка Відповідача про
відсутність заборгованості по сплаті платежів, що пред'являються до сплати
податковими органами, до бюджетів всіх рівнів. Позивач вважає, що якщо і є у
нього зобов'язання перед бюджетами та державними цільовими фондами, то вона
повинна обчислюватись з 1 (першого) кварталу 2006 року, а те, що Позивачу
нарахована штрафна санкція за 11 (одинадцять) кварталів в Позивач вважає
недбалістю з боку інспекторів Відповідача, оскільки на протязі трьох років
Відповідачем не проводилось жодної документальної перевірки діяльності Позивача
по сплаті обов'язкових платежів до бюджету.

Відповідач у запереченні (а.с.
18-19) та представники Відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовних
вимог Позивача з наступних підстав:

Відповідач вказує, що перевіркою
проведеною Відповідачем встановлено, що Позивач в порушення пункту 9
Порядку   встановлення   нормативів
збору  за  забруднення
навколишнього природного
середовища   і   стягнення
цього   збору,   затвердженого   постановою
Кабінету Міністрів України № 303 від 1 березня 1999 року (із змінами та
доповненнями) і пп. „б” пп. 4.1.4
п. 4.1 статті 4 Закону України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями) подав 4 жовтня 2006
року розрахунки по збору за забруднення природного навколишнього середовища за
4 квартал 2003 року -2 квартал 2006 року по строках подання: 9 лютого 2004
року, 10 травня 2004 року, 9 серпня 2004 року, 9 листопада 2004 року, 9 лютого
2005 року, 10 травня 2005 року, 9 серпня 2005 року, 9 листопада 2005 року, 9
лютого 2006 року, 10 травня 2006 року та 9 серпня 2006 року.

Згідно пункту 14 частини 1 статті
14 Закону України „Про систему оподаткування”                   № 1251-XII від 25 червня
1991 року (із змінами та доповненнями) збір за забруднення навколишнього
природного середовища належить до загальнодержавних зборів, що справляються на
території України.

Статтею 44 Закону України „Про
охорону навколишнього природного середовища”                       № 1264-ХП від 25 червня
1991 року (зі змінами та доповненнями) визначено, що: збір за забруднення
навколишнього природного середовища встановлюється на основі фактичних обсягів
викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин в навколишнє природне середовище і
розміщення відходів (частина 1 статті 44 даного Закону); порядок встановлення
нормативів збору і стягнення зборів за забруднення навколишнього природного
середовища визначається Кабінетом Міністрів України (частина 1 статті 44 даного
Закону).

Відповідач вказує, що відповідно до
пункту 9 Порядку   встановлення   нормативів
збору  за  забруднення
навколишнього природного
середовища   і   стягнення
цього   збору,   затвердженого   постановою
Кабінету Міністрів України № 303 від 1 березня 1999 року (із змінами та
доповненнями) встановлено, що: розрахунки збору, базовий податковий (звітний)
період для якого дорівнює календарному   кварталу,
подаються   платниками   органам
державної   податкової служби
протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації. Остаточний річний
розрахунок збору подається платниками до органів державної податкової служби за
місцем податкової реєстрації платника протягом 40 календарних днів, наступних
за останнім календарним днем звітного року.

Відповідач зазначає, що пп. „б” пп.
4.1.4 п. 4.1 статті 4 Законом України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями) визначено, що:
податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює
календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті
квартальних або піврічних авансових внесків), -протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу
(півріччя). Пп. 17.1.1 п. 17.1 статті 17 Законом України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями) визначено, що:
платник податків, що не подає податкову декларацію у строки, визначені
законодавством, сплачує штраф у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян за кожне таке неподання або її затримку.

Відповідач вказує, що за наслідками
перевірки Відповідач на підставі пп. 17.1.1 п. 17.1 статті 17 Законом України
„Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями) застосував до Позивача штрафну санкцію у розмірі десяти
неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожне неподання розрахунку по
збору за забруднення природного навколишнього середовища в сумі 1 870 (одна
тисяча вісімсот сімдесят) грн..

Також
Відповідач спростовує посилання Позивача у скарзі на те, що довідка Відповідача
від 2 лютого 2006 року свідчить про відсутність у платника заборгованості
наступним:

Статтею 1 Закону України „Про
порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року (із змінами та
доповненнями) передбачено, що: податковий борг (недоїмка) це податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому
порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована
на суму такого податкового зобов'язання (п.1.3 даної статті); штрафна санкція
(штраф) це плата у фіксованій сумі або у вигляді відсотків від суми податкового
зобов'язання (без урахування пені та штрафних санкцій), яка справляється з
платника податків у зв'язку з порушенням ним правил оподаткування, визначених
відповідними законами (п.1.5 даної статті).

Відповідач вказує, що Інструкцією
про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного
середовища, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього середовища
та ядерної безпеки України, Державної податкової адміністрації України від 19
липня 1999 року за № 162/379, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 9
серпня 1999 року за № 544/3837 (із змінами і доповненнями), яка розроблена на
основі Законів України „Про охорону навколишнього природного середовища”, „Про
місцеве самоврядування”, „Про систему оподаткування”, „Про державну
податкову службу в Україні”, „Про відходи”, „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, на
виконання постанови Кабінету Міністрів України № 303 від 1 березня 1999 року
„Про затвердження Порядку встановлення нормативів збору за забрудненім
навколишнього природного середовища і стягнення цього збору” (із змінами і
доповненнями), передбачено, що: платниками збору є суб'єкти підприємницької
діяльності, незалежно від форм власності, включаючи їх об'єднання,
філії, відділення та інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу
юридичної особи, розташовані на території іншої територіальної громади;
бюджетні, громадські та інші підприємства, установи і організації; постійні
представництва нерезидентів, які отримують доходи в Україні; громадяни, які
здійснюють на території України в межах її континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони викиди і скиди забруднюючих речовин у
навколишнє природне середовище та розміщення відходів (п. 2.1 Інструкції);
об'єктами обчислення збору є для пересувних джерел забруднення -обсяги фактично
використаних видів пального, в результаті спалення яких утворюються забруднюючі
речовини (абзац 3 п. 3.1. Інструкції).

Відповідач зазначає, що на момент
видачі довідки від 2 лютого 2006 року до Позивача штрафна санкція за несвоєчасне
подання розрахунку по збору за забруднення природного навколишнього середовища
за 4 квартал 2003 року -3 квартал 2006 року податковим органом застосована не
була.

Відповідач та представники
Відповідача в судовому засіданні просять відмовити Позивачу в задоволенні
даного адміністративного позову.

В судовому засіданні від 3 липня
2007 року оголошувалася перерва до 6 липня 2007 року до 10 год. 30 хв., про що
представники Позивача та Відповідача повідомлені під розписку           (а.с. 47).

В судовому засіданні від 6 липня
2007 року оголошувалася перерва до 9 липня 2007 року до 10 год. 00 хв., про що
представники Позивача та Відповідача повідомлені під розписку           (а.с. 50).

Приймаючи постанову суд виходив з
наступного.

Позивач подав Відповідачу податкові
розрахунки збору за забруднення навколишнього природного середовища за 4
квартал 2003 року -3 квартал 2006 року (а.с. 52-61) в яких вказав викиди
пересувними джерелами забруднення та суми нарахованого збору за викиди
пересувними джерелами забруднення за даний період. Дані податкові розрахунки
заповнені та підписані Позивачем.

Згідно пояснень представників
Позивача та Відповідача, суми визначені Позивачем у розрахунках сплачені ним у
повному обсязі.

Перевіркою своєчасності подачі
розрахунку по збору за забруднення навколишнього природного середовища
проведеною Відповідачем встановлено, що Позивач в порушення пункту 9 Порядку
встановлення нормативів збору за забруднення навколишнього природного
середовища і стягнення цього збору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів
України          № 303 від 1 березня 1999
року (із змінами та доповненнями) і пп. „б” пп. 4.1.4 п. 4.1 статті 4 Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами
та доповненнями) подав 4 жовтня 2006 року розрахунки по збору за забруднення
природного навколишнього середовища за 4 квартал 2003 року -2 квартал 2006 року
по строках подання: 9 лютого 2004 року, 10 травня 2004 року, 9 серпня 2004
року, 9 листопада 2004 року, 9 лютого 2005 року, 10 травня 2005 року, 9 серпня
2005 року, 9 листопада 2005 року, 9 лютого 2006 року, 10 травня 2006 року та 9
серпня 2006 року, про що складено Акт (а.с. 30).

За наслідками перевірки Відповідач
на підставі Акту та пп. 17.1.1 п. 17.1 статті 17 Законом України „Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами” від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та
доповненнями) застосував до Позивача штрафну санкцію у розмірі десяти
неоподаткованих мінімумів доходів громадян за кожне неподання розрахунку по
збору за забруднення природного навколишнього середовища в сумі 1 870 (одна
тисяча вісімсот сімдесят) грн., про що виніс податкове повідомлення-рішення №
НОМЕР_2 від 10 жовтня 2006 року (а.с. 3).

Згідно пункту 14 частини 1 статті
14 Закону України „Про систему оподаткування”                   № 1251-XII від 25 червня
1991 року (із змінами та доповненнями), до загальнодержавних належать такі
податки і збори (обов'язкові платежі), як збір за забруднення навколишнього
природного середовища.

Відповідно до частини 1 статті 44
Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” № 1264-ХП від
25 червня 1991 року (зі змінами та доповненнями): збір за забруднення
навколишнього природного середовища встановлюється на основі фактичних обсягів
викидів, лімітів скидів забруднюючих речовин в навколишнє природне середовище і
розміщення відходів.

Згідно частини 2 статті 44 Закону
України „Про охорону навколишнього природного середовища” № 1264-ХП від 25
червня 1991 року (зі змінами та доповненнями), ліміти скидів забруднюючих
речовин в навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів
промислового, сільськогосподарського, будівельного й іншого виробництва та інші
види шкідливого впливу в цілому по території Автономної Республіки Крим,
областей, міст загальнодержавного значення або окремих регіонів встановлюються:
у випадках, коли це призводить до забруднення природних ресурсів республіканського
значення, територій інших областей, - спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів; в інших
випадках - в порядку, що встановлюється Верховною Радою Автономної Республіки
Крим, обласними, міськими (міст загальнодержавного значення) Радами, за
поданням органів спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади
з питань екології та природних ресурсів.

У відповідності до частини 3 статті
44 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” № 1264-ХП
від 25 червня 1991 року (зі змінами та доповненнями): порядок встановлення
нормативів збору і стягнення зборів за забруднення навколишнього природного
середовища визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 5 статті 44 Закону
України „Про охорону навколишнього природного середовища” № 1264-ХП від 25
червня 1991 року (зі змінами та доповненнями): Порядок встановлення обмежень
розмірів зборів за забруднення навколишнього природного середовища визначається
Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до пунктів 2.1, 2.2
Інструкції про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього
природного середовища, затвердженої на виконання постанови Кабінету Міністрів
України № 303 від 1 березня 1999 року (із змінами та доповненнями) Наказом
Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки
України та Державної податкової адміністрації України від 19 липня 1999 року №
162/379, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 9 серпня 1999 року за №
544/3837: платниками збору є суб'єкти господарювання, незалежно від форм
власності, включаючи їх об'єднання, філії, відділення та інші відокремлені
підрозділи, що не мають статусу юридичної особи, розташовані на території іншої
територіальної громади; бюджетні, громадські та інші підприємства, установи і
організації; постійні представництва нерезидентів, які отримують доходи в
Україні; громадяни, які здійснюють на території України і в межах її
континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони викиди і скиди
забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище та розміщення відходів;
якщо до складу підприємств (установ, організацій) -платників збору входять
філії, відділення та інші відокремлені підрозділи (далі - філії), які не мають
банківських рахунків, не ведуть окремого бухгалтерського обліку своєї
діяльності, не складають окремого балансу, то збір за здійснені цими філіями
викиди, скиди і розміщені відходи сплачується цими підприємствами (установами,
організаціями).

Згідно пункту 7.1 Інструкції про
порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного
середовища: платники збору складають податковий розрахунок збору за забруднення
навколишнього природного середовища і подають його до органу державної податкової
служби за місцем податкової реєстрації (місцеперебуванням на податковому обліку
в органах державної податкової служби).

Відповідно до пункту 7.2 Інструкції
про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного
середовища: базовий податковий (звітний) період збору за забруднення
навколишнього природного середовища дорівнює календарному кварталу. Податкові
розрахунки збору подаються платниками органам державної податкової служби
протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу, за місцем податкової реєстрації платника (місцем
перебування на податковому обліку в органах державної податкової служби). Якщо
останній день строку подання податкового розрахунку збору припадає на вихідний
або святковий день, то останнім днем строку вважається наступний за вихідним
або святковим робочий день. У разі коли у майбутніх податкових періодах платник
збору самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданому ним
податкового розрахунку збору, такий платник зобов'язаний подати уточнювальний
податковий розрахунок, що містить виправлені показники. Підприємства (установи,
організації), які сплачують збір за включені до їх складу філії, визначені в
пункті 2.2 Інструкції, подають податкові розрахунки збору за здійснені такими
філіями викиди, скиди і розміщені відходи за своїм місцем податкової реєстрації
(місцем перебування на податковому обліку в органах державної податкової
служби). Форма податкового розрахунку збору за забруднення навколишнього
природного середовища встановлюється центральним податковим органом відповідно
до законодавства.

У відповідності до пункту 9.2 Інструкції
про порядок обчислення та сплати збору за забруднення навколишнього природного
середовища: платники несуть відповідальність за правильність обчислення,  повноту та своєчасність сплати, а також за
правильність складання і своєчасність подання розрахунків органам державної
податкової служби та органам Мінприроди України згідно з законодавством.
Штрафні санкції та пеня застосовуються в порядку, встановленому чинним
законодавством України.

Згідно пункту 1.3 статті 1 Закону
України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року (із змінами
та доповненнями): податковий борг (недоїмка) -це податкове зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником
податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене
у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1
Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” № 2181-ІІІ від 21 грудня 2000 року
(із змінами та доповненнями): штрафна санкція (штраф) -це плата у фіксованій
сумі або у вигляді відсотків від суми податкового зобов'язання (без урахування
пені та штрафних санкцій), яка справляється з платника податків у зв'язку з
порушенням ним правил оподаткування, визначених відповідними законами.

У відповідності до пп. „б”
підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Законом України „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
від 21 грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями): податкові
декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює
календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті
квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу
(півріччя).

Згідно абзацу 1 підпункту 17.1.1
пункту 17.1 статті 17 Законом України „Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21
грудня 2000 року № 2181-ІІІ (із змінами та доповненнями): платник податків, що
не подає податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф
у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке
неподання або її затримку.

Дані норми вказують на те, що
платники збору за забруднення навколишнього природного середовища зобов'язані
кожного кварталу подавати податкові розрахунки даного збору до органів
державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім
календарним днем звітного (податкового) кварталу, а в разі не подачі даних
розрахунків у визначені строки дані платники податків сплачує штраф у розмірі
десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання або
її затримку.

В той же час в нормах Законів не
визначено, хто саме є платником збору за забруднення навколишнього природного
середовища -власник майна чи (як у даному випадку) наймач (орендар) даного
майна.

З метою встановлення того, чи
стягувався даний збір з власників транспортних засобів (з метою запобігання
подвійного оподаткування) судом витребовувалися договори найму транспортних
засобів від Позивача та Відповідача.

Представник Відповідача надав суду
копії договорів (а.с. 44-45), що подавалися Позивачем при поданні скарги до ДПА
в Рівненській області. З даних договорів вбачається що вини підписані між
Позивачем та фізичними особами -ОСОБА_3. та ОСОБА_4.. При цьому в даних
договорах не міститься жодної інформації про власників транспортних засобів
(адреси, ідентифікаційного коду та таке інше).

Оскільки дані договори підписані
Позивачем з фізичними особами не наділеними статусом суб'єктів підприємницької
діяльності, наймодавці даних транспортних засобів не є платниками збору за
забруднення навколишнього природного середовища, а лише є платниками податку з
власників транспортних засобів. Відповідно, Позивач (у відповідності до
пункту 2 договорів) мав сплачувати орендну плату за мінусом збору за забруднення
навколишнього природного середовища. В той же час, даний збір Позивач мав
обчислювати у податкових розрахунках, подавати дані розрахунки до органу
державної податкової служби протягом 40 календарних днів, наступних за останнім
календарним днем звітного (податкового) кварталу, та сплачувати даний збір.

Водночас, Позивач самостійно, з
пропущенням сорокаденного терміну, подав Відповідачу податкові
розрахунки збору за забруднення навколишнього природного середовища за 4
квартал 2003 року -2 квартал 2006 року (а.с. 52-60) в яких вказав викиди пересувними
джерелами забруднення та суми нарахованого збору за викиди пересувними
джерелами забруднення за даний період. Дані податкові розрахунки заповнені та
підписані Позивачем.

Жодних доказів, які б слугували
підтвердження того, що розрахунок сплати збору за забруднення навколишнього
природного середовища Позивачу обчислював інспектор Відповідача Позивач суду не
надав.

Безпідставним також є твердження
Позивача про те, що Позивач сплатив збір за забруднення навколишнього
природного середовища на вимогу Відповідача, оскільки Позивач не надав суду
жодних письмових доказів того, що Відповідач вимагав даної сплати. З матеріалів
справи та пояснень представників Позивача та Відповідача суд вбачає, що Позивач
самостійно подав Відповідачу податкові розрахунки збору за забруднення
навколишнього природного середовища за 4 квартал 2003 року -3 квартал 2006 року
(а.с. 52-61) та сплатив даний збір. Суд наголошує на тому, що Позивач не
оскаржує обчислений Позивачем у податкових розрахунках та сплачений ним збір як
незаконний, а лише оскаржує нараховані Відповідачем штрафні (фінансові) санкції
за несвоєчасну подачу даних розрахунків.

Також безпідставним є твердження
Позивача про те, що він неодноразово звертався до Відповідача, чи повинен був
Позивач сплачувати даний збір, оскільки жодними письмовими доказами факт
звернення до Відповідача не підтверджується.

Згідно частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, кожна сторона  повинна довести  ті обставини,
на яких ґрунтуються  її
вимоги  та заперечення, крім випадків
встановлених  статтею 72 КАС України.

Позивачем жодним доказом не
доведено ті обставини на які він посилається в позовній заяві.

Щодо довідки (а.с. 4) на яку
посилається Позивач, то вона була видана Відповідачем               2 лютого 2006 року (до подачі
Позивачем Відповідачу податкових розрахунків збору за забруднення навколишнього
природного середовища за 4 квартал 2003 року -3 квартал 2006 року), а відтак,
на момент її видачі у Відповідача не було інформації про наявність у Позивача
заборгованості по збору за забруднення навколишнього природного середовища.
Дана інформація у Відповідача з'явилася лише після подачі Позивачем
вищевказаних податкових розрахунків (а.с. 52-61), а відтак дана довідка не є
належним доказом по даній справі.

Таким чином Відповідач довів суду
правомірність свого рішення. Суд вважає оспорюване податкове
повідомлення-рішення таким, що прийнято Відповідачем у межах компетенції та є
правомірним.

Враховуючи усе вищевикладене,
заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, повно та всебічно
з'ясувавши обставини справи на підставі чинного законодавства та перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що Позивачу в
задоволені позову слід відмовити.

Судовий збір у відповідності до
статтей 87, 98 і Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України покладається на Позивача.

Керуючись статтями  87, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          В задоволені позову відмовити.

2. Копії постанови направити
сторонам у справі.

3. Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції, який
ухвалив постанову. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з
дня складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга подається протягом
20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може
бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо
скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне
оскарження.

Повний текст постанови оформлено та
підписано 16.07.2007р.

Суддя
Василишин А.Р.