ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.
Справа № 11/41/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду складі:

головуючого судді: Лавренюк О.Т.

суддів: Савицького Я.Ф., Гладишевої Т.Я.

при секретарі судового засідання: Іоффе С.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: Остапов В.В., дов. № 59 від 30.10.2006 р.

від відповідача: Салімова О.П., дов. № 11/07 від 10.05.2007 р.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства „Державна морська лоцманська служба”

на рішення господарського суду Миколаївської області від 10.04.2007 р.

по справі № 11/41/07

за позовом Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт”

до Державного підприємства „Державна морська лоцманська служба”

про стягнення 4017,28 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

01.12.2006 р. ДП „Іллічівський морський торговельний порт” звернулося в господарський суд Одеської області з позовною заявою до ДП „Державна морська лоцманська служба” про стягнення заборгованості по сплаті за надані послуги та виконані роботи в розмірі 4017,28 грн.

Ухвалою господарського суду першої інстанції (суддя Никифорчук М.І.) від 15.01.2007 р. справу передано за підсудністю до господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 06.02.2007 р. (суддя Василяка К.Л.) передану справу прийнято до свого провадження, призначено номер справи: 11/41/07 та призначено до розгляду.

Рішенням місцевого господарського суду від 10.04.2007 р. (суддя Василяка К.Л.) позов задоволено в повному обсязі. Рішення суду мотивовано тим, що під час надання послуг –надання морських буксирів для висадження та зняття лоцмана з плавзасобів –була оголошена льодова обстановка  і тому  на надання послуг застосувались тарифи , які діють під час льодової обстановки.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Миколаївської області, ДП „Державна морська лоцманська служба” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Миколаївської області від 10.04.2007 р. по справі № 11/41/07 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а висновки, викладені в рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи.

01.06.2007 р. ДП „Іллічівський морський торговельний порт”  надало до Одеського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення господарського суду Миколаївської області від 10.04.2007 р. по даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу ДП „Державна морська лоцманська служба” – без задоволення, так як рішення місцевого господарського суду по даній справі цілком правомірне та винесене з додержанням норм чинного законодавства України.

Крім того, позивач заявив клопотання про заміну первісного відповідача на ДП „Дельта-Лоцман”, яке не підлягає задоволенню, оскільки ДП „Державна лоцманська служба” на даний час діє і не виключена з реєстру.

03.07.2007 р. ДП „Державна морська лоцманська служба” надало суду пояснення на відзив, зазначивши, що викладені в відзиві ДП „Іллічівський морський торговельний порт” обставини не відповідають дійсним обставинам справи та не можуть бути прийняті господарським судом апеляційної інстанції до уваги.

17.07.2007 р. у судовому засіданні Одеського апеляційного господарського суду по справі № 11/41/07 були присутні представники як позивача, так і відповідача, які надавали усні пояснення.

Заслухавши представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга – залишенню без задоволення, з наступних причин.

24.01.2006 р. ДП „Іллічівський морський торговельний порт” (позивач) та ДП „Державна морська лоцманська служба” (скаржник) уклали договір про надання послуг (Договір), за умовами якого позивач зобов’язався за заявками скаржника надавати певні послуги по забезпеченню безпеки мореплавства, перелік яких визначено в п. 1.1 Договору: постачання на лоцманські катери води, надання місця для стоянки катерів біля причалу порту під час штормових умов, зняття льяльних вод, сміття та харчових відходів, підключення до берегового електропостачання, зачистку, замивку та дегазацію танків та МКО на судах замовника, навчання та перенавчання членів екіпажів лоцманських суден, доставка продуктів харчування, надання вантажопідіймальних механізмів та обладнання, технічне обслуговування та ремонт суден.

В свою чергу, скаржник зобов’язався проводити оплату цих послуг відповідно до діючих тарифів виконавця та умовами договору.

Пунктом 4.1 Договору його учасники встановили, що вартість послуг встановлюється наказом Міністерства транспорту України № 711 від 15.12.2000 р. „Про внесення змін та доповнень до зборів та оплати за послуги, що надаються в морських торговельних портах України” та місцевими тарифами виконавця, затверджених наказами  № 1147 від 20.11.2000 р., № 763 від 01.08.2005 р., № 811 від 19.08.2005 р., з якими всі сторони Договору були ознайомлені. Крім того, окрім перелічених в п. 1.1 Договору послуг, сторони обумовили та записали в п. 4.5 Договору, що позивач за заявкою скаржника може давати йому інші послуги у відповідності з додатковою угодою.

Тобто, враховуючи побудову самого договору, його умови, слід вважати, що сторони не визначили остаточний перелік послуг та порядок встановлення вартості додаткових послуг.

Додатковою угодою № 1 до вищезазначеного договору від 24.01.2006 р. було замінено сторону в зобов’язанні, і його учасниками стали: ДП „Державна лоцманська служба”, ДП „Дельта-Лоцман” та ДП „Іллічівський морський торговельний порт”.

В період з 10.02.2006 р. по 15.02.2006 р. позивачем було надано ряд послуг ДП „Дельта-Лоцман” морськими буксирами для висадження та зняття лоцмана з плавзасобів, що не було предметом вищевказаного договору

Відповідно до приписів ст. 639 ЦК України, договір може бути укладеним в будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Частина 1 статті 206 ЦК зазначає, що усно може укладатися правочини, які повністю виконуються в момент їх вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник надіслав на адресу позивача телефонограми (а.с. 15-16) з проханням надати морський буксир „Олександрія” для висадки та зняття лоцмана з плавзасобів і такі послуги були надані (а.с. 11-14).

Рахунки, які були виставлені торговельним портом за надані послуги в сумі 24 273,28 грн., сплачені частково скаржником на суму 20 230,48 грн., залишок боргу становить 4017,28 грн.

Відповідно до ст. 85 КТМ України, судно під час перебування у морському порту повинно дотримуватися діючих законів та правил, які діють у порту.

Ставки на місцеві тарифи та збори Іллічівського морського торговельного порту встановлюються наказами начальника порту.

Наказом № 211 від 12.01.2006 р. „Про внесення доповнень до Збірника тарифів Іллічівського морського торговельного порту” були введені в дію місцеві тарифи „Вартість 1 судно-часу роботи плавзасобів порто флоту в період льодових обставин” для буксиру „Олександрія” для вітчизняної клієнтури в розмірі 1305,02 грн.

24.01.2006 р. Державним департаментом морського і річкового транспорту Міністерства транспорту та зв’язку України було видано наказ № 6 „Про початок льодової компанії у північно-західній частині Чорного моря”, тобто з 24.01.2006 р. у північно-західній частині Чорного моря було оголошено льодову кампанію.

Наказом № 32 від 01.03.2006 р. було оголошено закінчення льодової компанії.

Статтею 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов’язання, що виникає між суб’єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб’єкт зобов’язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта, або утриматися від певних дій, а іншій суб’єкт має право вимагати від зобов’язаної сторони виконання її обов’язку.

Згідно ст. 193 Господарського Кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших нормативних актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Змістом статті 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов’язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку , що між позивачем та відповідачем виник правочин та відповідні зобов’язання за правочином, укладеним спрощеною формою шляхом направлення телефонограм.

Твердження позивача про те, що ціна за надання вказаних послух не була узгоджена спростовуються телефонограмами, в яких відповідач гарантував оплату послуг.

Розрахунок боргу, зроблений відповідачем, суд не приймає до уваги оскільки зроблений на підставі неналежного наказу. В період надання вищевказаних послуг діяв наказ № 21 від 12.01.2006 року (а.с. 21) , яким встановлено вартість однієї години експлуатації морських буксирів в період льодової обстановки в розмірі 1305, 02 грн.

Таким чином посилання скаржника на неналежну оцінку господарським судом матеріалів, наданих позивачем при подачі позовної заяви, та невідповідність фактів дійсності та з’ясування не всіх фактів та матеріалів по справі господарським судом першої інстанції спростовуються тим, що послуги по наданню морського буксиру для посадки (висадки) лоцмана на морські судна були замовлені у морського порту та виконані останнім в період льодової кампанії, протягом якої були підвищені тарифи по наданню різних послуг.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищевикладеним і не потребують додаткового правового аналізу.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу ДП „Державна морська лоцманська служба” залишити без задоволення, а рішення господарського суду Миколаївської області від 10.04.2007 р. по справі № 11/41/07 – залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державного підприємства „Державна морська лоцманська служба” – залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 10.04.2007 р. по справі № 11/41/07 – залишити без змін.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                            О.Т. Лавренюк

Суддя                                                                                   Я.Ф. Савицький

Суддя                                                                                   Т.Я. Гладишева