ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2007 р.
№ 37/42

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                 Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:

не з’явився
Дроботько О.В.

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

на рішення

господарського суду м.Києва від 27 березня 2007 р.

у справі
№ 37/42

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до
житлово-будівельного кооперативу "Хімік-19"

про
стягнення 15 830,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 р. звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 19 149,06 грн. заборгованості за надані за договором № 01643/4-02 від 21.01.2003 р. послуги з водопостачання та водовідведення, з яких 16 512,26 грн. –основний борг, 2 636,8 грн. –інфляційні втрати.

В подальшому позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути 13 344,92 грн. основного боргу та 2 485,19 грн. інфляційних втрат за період з 01.01.2004 р. по 01.12.2006 р.

Рішенням господарського суду м.Києва від 27.03.2007 р. (суддя Кондратова І.Д.) позов задоволено частково.

Стягнуто з ЖБК "Хімік-19" на користь ВАТ "Акціонерна компанія "Київводоканал" 1 081,38 грн. інфляційних витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким позов задовольнити.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду –без змін.

Заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, між сторонами 21.01.2003 р. було укладено договір на послуги водопостачання та водовідведення за № 01643/4-02, відповідно до умов якого  (п. 1.1) постачальник зобов'язується забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затвердженими наказом Голови Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994.

Основними обов'язками постачальника за спірним договором є: забезпечення постачання питної  води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82, приймання каналізаційних стоків, які не перевищують гранично допустимі концентрації шкідливих речовин (п. 2.1).

У свою чергу, відповідач повинен сплатити вартість наданих послуг за тарифами встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством України, оформитися у позивача як абонент, представити перелік співабонентів тощо (п. 2.2).

Метою укладення договору було постачання питної води для потреб будинку №9 по вул. Кошиця в місті Києві і він не пов'язаний з постачанням води відповідачу для виготовлення гарячої води.

Додаткова угода про постачання холодної води, яка використовується для виготовлення гарячої води між сторонами не укладалась. При укладенні зазначеного договору позивачем відповідачу був присвоєний абонентський номер 2-989. За вказаним абонентським номером зареєстрований прилад обліку води (водолічильник типу МТ-40, № 61152234), що знаходиться у будинку №9  по вул. Кошиця в м. Києві.

На виконання умов договору позивач поставив абоненту питну воду, яка обліковується за вказаним особовим рахунком за період з 01.01.2004 року по 01.12.2006 року на суму 113 146,24грн., абонентом було сплачено 110 854,67 грн., отримано знижку 6 223 грн., тобто за договором за особовим рахунком у абонента існує переплата.

Господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначення вартості наданих послуг в рамках спірного договору повинно здійснюватись виходячи з даних показника лічильника, зареєстрованого за абонентським номером 2-989, по якому існує переплата, а  позовні вимоги про стягнення з позивача грошових коштів за договором згідно  приладу обліку  води  за абонентським номером  2-50989 є неправомірними, оскільки прилад обліку, якому присвоєно абонентський номер 2-50989 не стосується взаємовідносин  сторін по спірному договору, є окремим предметом спору і повинен вирішуватися в іншому провадженні.

Викладене свідчить про те, що відповідач фактично не має боргу за надані позивачем послуги по спірному договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд правильно застосував норми зобов’язального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність боргу відповідача перед позивачем.

Разом з тим, встановивши, що станом 01.09.2006 р. у відповідача була заборгованість з оплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення. суд відповідно до вимог ст. 625 ЦК України згідно наведеного розрахунку стягнув з відповідача за період з 01.09.2004 р. по 01.09.2006 р. інфляційні втрати у розмірі 1081,38 грн.

Доводи касаційної скарги, які зводяться до намагань додатково дослідити та оцінити докази, суд касаційної інстанції залишає поза увагою як такі, що виходять за межі його повноважень.

Враховуючи викладене, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал" залишити без задоволення, а рішення господарського суду м. Києва від 27 березня 2007р. у справі №37/42 - без змін.

Головуючий                                                                              В.І. Дерепа

Судді                                                                                 Б. М. Грек

Л.В. Стратієнко