ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30.05.07                                                                                               Справа №2/26-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача:          Автонагов І.В., довіреність № 08/31-2523 від 27.12.2006р.;

відповідача:      не з’явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу      Відкритого акціонерного товариства

«Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон

на рішення                   господарського суду Херсонської області від 22.02.2007р.

у справі                         № 2/26-ПД-07

за позовом                    Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню

та газифікації «Херсонгаз», м. Херсон

до відповідача             Відкритого акціонерного товариства

«Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон

про                                 спонукання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Херсонгаз», м. Херсон було подано позов до Відкритого акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон про спонукання припинити несанкціоноване споживання природного газу.

Розглянувши справу по суті, господарський суд Херсонської області своїм рішенням від 22.02.2007р. у справі № 2/26-ПД-07 (суддя Скобєлкін С.В.) позов задовольнив: зобов’язав відповідача припинити несанкціоноване споживання природного газу.

Рішення суду мотивоване тим, що станом на 01.12.2006р. відповідачем не укладено ані додаткової угоди на пролонгацію дії договору № 06/06-559-ТЕ-ЗЗ від 31.10.2006р., ані нового договору на поставку природного газу. З боку постачальника природного газу – ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» на адресу позивача підтверджених планових обсягів (лімітів) газу для відповідача на грудень 2006р. не направлялися. Позивач до теперішнього часу не має можливості здійснити законні заходи щодо припинення несанкціонованого споживання газу відповідачем, що в свою чергу призводить до примусового обмеження подачі газу на ГРС м. Херсона з боку ДК «Укртрансгаз» і тягне за собою незабезпечення в повній мірі інших споживачів, які мають виділені ресурси природного газу, в т.ч. і населення міста та області.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, у поданій апеляційній скарзі ВАТ «Херсонська теплоелектроцентраль», відповідач у справі, вказує на те, що при прийнятті рішення судом порушені норми матеріального права, а також неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що відповідач не може бути відключений в опалювальний період від систем енерго-, газо-, водопостачання, оскільки є об’єктом життєзабезпечення та стратегічного призначення. На момент подання позову існували погоджені ліміти природного газу, що підтверджується додатковою угодою від 15.11.2006р. до договору № 06/06-559-ТЕ-33/168 від 31.10.2006р. Просить рішення господарського суду Херсонської області від 22.02.2007р. у справі № 2/26-ПД-07 скасувати та в позові відмовити.

ВАТ по газопостачанню та газифікації «Херсонгаз», позивач у справі, у відзиві на апеляційну скаргу вказує на її необґрунтованість. Зазначає зокрема, що підписання додаткової угоди № 1 до договору поставки від 31.10.2006р. не може свідчити про виділення планових об’ємів поставки газу на грудень 2006р. Відповідачу не виділялись ліміту газу. Просить рішення господарського суду Херсонської області від 22.02.2007р. у справі № 2/26-ПД-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

В судовому засіданні представником позивача підтримані доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач законним правом на участь свого представника в судовому засіданні не скористався. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 29.05.2007р. від відповідача до суду надійшла телеграма з клопотанням розглянути справу без участі його представника. Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі доказами, у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає вирішенню спору.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1708 від 29.05.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – Мірошниченка М.В. (головуючий), суддів Шевченко Т.М., Хуторного В.М.

В судовому засіданні 30.05.2007р. за згодою представника позивача оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду апеляційної інстанції.

За клопотанням представника позивача розгляд справи вівся без застосування засобів технічного забезпечення фіксації судового процесу.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як випливає з матеріалів справи, 31.10.2006р. між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» (постачальник) і ВАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» (покупець) був укладений договір № 06/06-559-ТЕ-33/168, згідно з п.1.1 якого постачальник зобов’язується передати у власність покупцю в 2006р. природний газ, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

У відповідності з п.2.1 договору, постачальник передає покупцю в період з 01.11.2006р. по 30.11.2006р. газ в обсязі 19900,0 тис.куб.м.

Даний договір поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.11.2006р. і діє в частині поставки газу до 30.11.2006р. (включно). Закінчення строку дії або розірвання даного договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов’язань, які виникли під час його дії (п.11.1 договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 01.12.2006р. відповідачем не укладено ані додаткової угоди на пролонгацію дії договору № 06/06-559-ТЕ-33/168 від 31.10.2006р., ані нового договору на поставку природного газу. З боку постачальника природного газу на адресу відповідача підтверджених планових обсягів (лімітів) газу на грудень 2006р. не направлялося. З боку Херсонського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів Управління магістральних газопроводів «Харківтрансгаз» ДК «Укртрансгаз» НАК «Нафтогаз України» на адресу позивача неодноразово надходили листи – попередження щодо порушення лімітної дисципліни та понадлімітного споживання природного газу. Позивачем неодноразово надсилались на адресу відповідача попередження щодо самостійного припинення несанкціонованого споживання газу або закупівлі необхідних обсягів природного газу, але жодних дій з боку відповідача не було проведено. З метою недопущення несанкціонованого споживання природного газу представниками ВАТ «Херсонагз» 08.12.2006р. було вчинено спробу обмежити газоспоживання відповідачу, але працівниками відповідача не було допущено представників позивача, про що було складено відповідний акт. Як вказує позивач, ВАТ «Херсонагз» до теперішнього часу не має можливості здійснити законні заходи щодо припинення несанкціонованого споживання газу відповідачем, що в свою чергу призводить до примусового обмеження подачі газу на ГРС м. Херсона з боку ДК «Укртрансгаз» і тягне за собою незабезпечення в повній мірі інших споживачів, які мають виділені ресурси природного газу, в т.ч. і населення міста та області. У зв’язку з цим, позивач в позові просить зобов’язати відповідача припинити несанкціоноване споживання природного газу. Позовні вимоги ґрунтуються на приписах п.12 «Порядку забезпечення споживачів природним газом», затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001р. № 1729, п.2.1 «Правил подачі та використання природного газу в народному господарстві України», затверджених наказом Державного комітету України по нафті і газу від 30.11.1994р. № 355, «Положенні про порядок пооб'єктного припинення газопостачання споживачам, крім населення, які не здійснюють плату за спожитий природний газ», затвердженого постановою КМУ від 20.04.1998р. № 506, «Порядку пооб'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення», затвердженого постановою КМУ від 08.12.2006р. № 1687, ст.5 Закону України «Про нафту і газ», ст.ст. 3, 6 Закону України «Про теплопостачання», ст.20 ГК України.

Колегія суддів зазначає, що спірні правовідносини сторін ґрунтуються на договорі № 06/06-559-ТЕ-33/168 від 31.10.2006р. на постачання природного газу для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій. Вказаний договір регулюється положення ст.714 ЦК України, якою передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 669 ЦК України встановлено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Пунктом 12 «Порядку забезпечення споживачів природним газом», затвердженого постановою КМУ від 27.12.2001р. №1729 передбачено, що газотранспортні та газодобувні підприємства НАК «Нафтогаз України», а також суб'єкти господарської діяльності, що мають ліцензію на розподіл природного і нафтового газу, забезпечують у межах виділених постачальниками планових обсягів природного газу його транспортування відповідно до договорів, укладених із споживачами (крім населення).

У відповідності з п.2.1 «Правил подачі та використання природного газу в народному господарстві України», затверджених наказом Державного комітету України по нафті і газу від 30.11.1994р. №355, кількість природного газу, передбаченого для поставки, визначається договором у відповідності з затвердженими для газопостачальних, газозбутових організацій і споживачів річними і квартальними лімітами.

З матеріалів справи вбачається, що обсяги споживання природного газу для відповідача були встановлені в п.2.1 договору №06/06-559-ТЕ-33/168, а саме – на листопад 2006р. в обсязі 19900,0 тис.куб.м. газу.

На думку позивача, відповідачу не були встановлені обсяги споживання природного газу на грудень 2006р., посилаючись на відсутність будь-якої додаткової угоди на пролонгацію дії договору № 06/06-559-ТЕ-33/168 або укладення між сторонами нового договору на поставку природного газу.

Проте, такі доводи позивача  не відповідають фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Так, 15.11.2006р. між ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» і ВАТ «Херсонська теплоелектроцентраль» була укладена додаткова угода № 1 до договору на постачання природного газу № 06/06-559-ТЕ-33/168 від 31.10.2006р., якою доповнено п.2.1 договору підпунктом 2.1.1 в наступній редакції: «Постачальник передає покупцю в період з 01.12.2006р. по 31.12.2006р. газ в обсязі до 22200 тис.куб.м. Також, п.11.1 договору викладено в наступній редакції: «Даний договір набуває чинності з 01.11.2006р. і діє до 31.12.2006р. (включно). Закінчення строку дії або розірвання договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення зобов’язань, які виникли під час його дії».

З викладеного вбачається, що на грудень 2006р. відповідачу були встановлені обсяги споживання природного газу в кількості, що обумовлена сторонами. Додаткова угода №1 від 15.11.2006р. в силу ст.629 ЦК України є обов’язковою для виконання обома сторонами. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 31.12.2006р. між ДК НАК «Нафтогаз України», позивачем і відповідачем був підписаний акт передачі-приймання природного газу (а.с. 87), згідно якого постачальник передав, а відповідач прийняв природний газ згідно договору №06/06-559-ТЕ-33/168 від 31.10.2006р. за грудень 2006р. в обсязі 12895,708 тис.куб.м на загальну суму 8.846.454,66 грн. У зв’язку з цим, твердження позивача про несанкціоноване здійснення відповідачем відбору природного газу є безпідставними.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню, оскільки споживання відповідачем природного газу в грудні 2006р. здійснювалось на підставі договору та в тих обсягах, які обумовлені сторонами. Несанкціонованого споживання природного газу в спірній період відповідачем не здійснювалось.

З огляду на викладене, у зв’язку з неповним з’ясуванням місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, що призвело до порушення норм матеріального права, колегія суддів знаходить підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У відповідності зі ст.49 ГПК України, судові витрати по розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції покладаються на позивача - ВАТ по газопостачанню та газифікації «Херсонгаз».

Керуючись ст. ст. 49, 101-105 Господарського процесуального кодексу України,  Запорізький апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 22.02.2007р. у справі № 2/26-ПД-07 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Херсонгаз», м. Херсон на користь Відкритого акціонерного товариства «Херсонська теплоелектроцентраль», м. Херсон суму 42,50 грн. державного мита по розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Видати наказ.

Видачу відповідного наказу доручити господарському суду Херсонської області.