СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

13 червня 2007 року
Справа № 20-8/318-7/058

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників:

позивача: Сіроштан Н.М., довіреність №10 від 05.01.2007;

відповідача: Грязнова Г.В., довіреність №427 від 6.12.2006;

третіх осіб: не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 22 на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Ілюхіна Г.П.) від 19 квітня 2007 року у справі № 20-8/318-7/058

за позовом                    Державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 22 (вул. Хрюкіна, 10, м. Севастополь, 99055)

до закритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство № 2628" (вул. Шабаліна, 19, м. Севастополь,  99029)

треті особи:

Севастопольське міське територіальне відділення Антимонопольного комітету України  (вул. Леніна, 48, м. Севастополь, 99011)

Державна інспекція з контролю за цінами в місті Севастополі  (вул. В. Морська, 38, м. Севастополь, 99011)

про

- визнання недійсним пункту 1.4. Договору № 112/л від 31.12.2004 про надання послуг з вивозу побутового сміття, укладеного між ЗАТ „АТП № 2628” та ДКП „РЕП № 22”, з моменту укладення Договору;

- визнання недійсним пункту 1.4 Додаткової угоди до Договору № 112/л від 31.12.2004 про надання послуг по вивозу побутового сміття, укладеного між ЗАТ „АТП № 2628” та ДКП „РЕП № 22”, з моменту укладення Додаткової угоди;

- визнання недійсним пункту 1.4. Договору № 146/л від 23.12.2005 про надання послуг з вивозу побутового сміття, укладеного між ЗАТ „АТП № 2628” та ДКП „РЕП № 22”, з моменту укладення Договору;

- „дозволення двосторонню реституцію, стягнув з ЗАТ „АТП № 2628” суми в розмірі 373646,11 грн. на користь ДКП „РЕП № 22”, стягнув з ДКП „РЕП № 22” на користь ЗАТ „АТП № 2628” суму в розмірі 272802,08 грн.”;

„в порядку статті 538 Цивільного кодексу України допустити залік взаємних вимог та стягнути з ЗАТ „АТП № 2628” на користь ДКП „РЕП № 22” суму в розмірі 100844,03 грн.”

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя від 19 квітня 2007 року у справі №20-8/318-7/058 відмовлено у позові.

Не погодившись з даним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати у зв'язку з тим, що воно було прийнято при невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, при порушенні і неправильному застосуванні  норм матеріального та процесуального права.

Від відповідача надійшов відзив в якому він просить апеляційну скаргу залишити без задоволення,  рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники третіх осіб у судове засідання не з’явились, хоча про час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін–це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі відображають взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи, в зв’язку з неявкою третіх осіб, немає.

Розглянувши справу повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Комунальне підприємство „Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 22” звернулось до господарського суду міста Севастополя з позовом до Закритого акціонерного товариства „Автотранспортне підприємство №2628” про визнання недійсними п. 1.4 договору №112/л від 31.12.2004, п. 1.4 додаткової угоди до договору №112/л від 31.12.2004, п. 1.4 договору №146/л від 23.12.2005.

Позов мотивований тим, що пункти договорів, що регулювали вартість, ціну наданих послуг не відповідають розпорядженням Севастопольської міської державної адміністрації, які встановили тарифи на ці види послуг № 843-р від 25 травня 2000 року та № 349-р від 01 березня 2001 року.

31 грудня 2004 року між Закритим акціонерним товариством „Автотранспортне підприємство № 2628” (Підрядник) та Державним комунальним підприємством „Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 22” (Замовник) було укладено договір №112/л про надання послуг по вивозу побутового сміття.

Відповідно до пункту 1.4 даного Договору вартість вивозу 1 куб.м. побутового сміття складає 9, 58 грн.

01 серпня 2005 року між Закритим акціонерним товариством „Автотранспортне підприємство № 2628” та Державним комунальним підприємством „Ремонтно-експлуатаційне підприємство № 22” було підписано Додаткову угоду до договору №112/л від 31 грудня 2004 року.

За даною додатковою угодою вартість за вивіз 1 куб.м. побутового сміття вже складає 10, 25 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 грудня 2005 року між тими ж сторонами було укладено договір № 146/л про надання послуг по вивозу побутового сміття.

Протягом 2005 року, на підставі договору №112/л від 31 грудня 2004 року, сторонами були підписані акти виконаних робіт за кожен місяць, а саме: 02 лютого 2005 року, 01 березня 2005 року, 01 квітня 2005 року, 05 травня 2005 року, 10 червня 2005 року, 03 липня 2005 року, 04 липня 2005 року, 03 вересня 2005 року, 10 жовтня 2005 року, 07 листопада 2005 року, 02 грудня 2005 року, 04 січня 2006 року; на підставі договору №146/л від 23 грудня 2005 року, були підписані акти 13 лютого 2006 року № 0761, 23 лютого 2006 року № 094/7, 28 лютого 2006 року № 0795, від 31 березня 2006 року № 115/7, від 06 квітня 2006 року №173/7.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 632 вищезазначеного Кодексу, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Із матеріалів справи вбачається, що Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 15 вересня 2006 року у справі № 20-11/074 стягнуто з Державного комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство №22” на користь Закритого акціонерного товариства „Автотранспортне підприємство №2628” 50313, 81 грн. заборгованості за надані послуги по вивозу побутового сміття за вищезазначеними договорами, яка залишена Постановою Вищого господарського суду України від 14 грудня 2006 без змін.

За таких обставин, за договорами сторонами були виконані умови та зобов’язанння.

Відповідно до статті 7 Закону України „Про ціни і ціноутворення” вільні ціни і тарифи встановлюються на всі види продукції, товарів і послуг, за винятком тих, по яких здійснюється державне регулювання цін і тарифів.

Стаття 10 Закону України „Про ціни і ціноутворення” передбачає, що зміна рівня державних фіксованих та регульованих цін і тарифів на окремі види продукції, товарів і послуг здійснюється в порядку і в строки, що визначаються тими органами, які відповідно до цього Закону затверджують або регулюють ціни (тарифи). Зміна державних фіксованих та регульованих цін і тарифів може здійснюватись у зв'язку із зміною умов виробництва і реалізації продукції, що не залежать від господарської діяльності підприємств.

У матеріалах справи є докази того, що зміна тарифів на вивіз побутового сміття пов’язана зі зміною та збільшенням цін на пальне і тільки, які не знайшли підстав для притягнення відповідача до відповідальності за встановлення цін на вартість його послуг, більших ніж передбачено в розпорядженнях органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

Судова колегія дійшла висновку того, що між сторонами закінчились договірні зобов’язання, були виконанні сторонами умови договору, надані та прийняті послуги на умовах Договорах, а тому підстав для задоволення прозову немає.

Враховуючи вище викладене, судова колегія не знаходить підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно відповідає чинному законодавству та встановленим обставинам справи.

Керуючись статтями 101, 103 (частина 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного комунального ремонтно-експлуатаційного підприємства № 22 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Севастополя від 19 квітня 2007 року у справі № 20-8/318-7/058 залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді