ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

17.07.2007
Справа №2-28/16028-2006

За позовом - Державного підприємства Міністерства оборони України «102 підприємство електричних мереж», м. Севастополь,

до відповідача – Відкритого акціонерного товариства «Крименерго»,                                  м. Сімферополь,

про стягнення 498 919,41 грн.

Суддя С.М. Альошина

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача – Катрєнко С.О. – юрист - інспектор, довіреність № 03.1/252 від 27.02.2007 року (довіреність у справі)

Від відповідача – Воробйова О.М. – начальник претензійно-позовного відділу юридичного департаменту, довіреність № 221-Д від 01.06.2007 р. (к/копія довіреності у справі).

Суть спору:

Державне підприємство Міністерства оборони України «102 підприємство електричних мереж», м. Севастополь, звернулось до господарського суду АР Крим із позовом до Відкритого акціонерного товариства «Крименерго», м. Сімферополь, про стягнення заборгованості за договором № 03/03-03-03 від 03.03.2003 р. у розмірі 498 919,41 грн., у тому числі 443 228,84 грн. основного боргу, 3 % річних в сумі 8 025,83 грн., інфляційних збитків у розмірі 31 373,90 грн. та пені в сумі 16 290,84 грн.

10.11.2006 р. позивач надав суду уточнення позовних вимог станом на 10.11.2006 р., в якому просив стягнути з відповідача 509 710,67 грн. заборгованості, у тому числі 443 228,84 грн. заборгованості за послуги по передачі електроенергії, 19 314,12 грн. пені, 3 % річних в розмірі 14 907,35 грн. та 32 260,36 грн. збитків від інфляції.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 10.11.2007 р. провадження у даній справі було зупинено на підставі п. 1 ч. 2 ст. 79 ГПК України, у зв’язку з призначенням у справі судово – бухгалтерської експертизи, проведення якої було доручено Кримському науково – дослідному інституту судових експертиз, м. Сімферополь.

Ухвалою господарського суду АР Крим від 05.03.2007 р. провадження у справі було поновлено, у зв’язку з тим, що від Кримського науково – дослідного інституту судових експертиз, м. Сімферополь, надійшов висновок експерта № 3304.

У ході розгляду справи сторони з висновками експерта погодились.

Представник позивача у судовому засіданні, надав суду клопотання про розподіл судових витрат від 17.07.2007 р., в якому позивач зазначив, що ним у ході розгляду справи були повністю сплачено витрати, пов’язані з проведення судово – бухгалтерської експертизи у сумі 1 743,20 грн.

Крім того, позивач у цьому клопотанні просив віднести пропорційно розміру задоволених позовних вимог на позивача та відповідача витрати на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу та витрати на проведення судово – бухгалтерської експертизи.

Також, представник позивача у судовому засіданні усно пояснив, що Державним підприємством Міністерства оборони України «102 підприємство електричних мереж», м. Севастополь, державне мито за збільшені позовні вимоги не сплачене, у зв’язку з чим просив надані підприємством позивача уточнення (збільшення) позовних вимог (станом на 10.11.2006 р.) не розглядати (про що зазначено в протоколі судового засідання).

Представник відповідача у засіданні суду з позовними вимогами частково погодився з мотивів, викладених у відзиві відповідача на позовну заяву № 10/1318 від 03.07.2007 р., залученому до матеріалів справи у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався, у зв’язку з необхідністю представленням сторонами суду додаткових документів та доказів у справі, а також збільшенням позивачем суми позову.

Строк вирішення спору було продовжено за клопотанням сторін, у порядку            ст. 69 ГПК України, для надання сторонами додаткових документів у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  суд,

В С Т А Н О В И В :

03 березня 2003 року між сторонами було укладено договір № 03/03-03-03 про передачу електричної енергії.

Згідно з п. 1.1. цього договору предметом даного договору є надання послуг по передачі електричної енергії, яка належить «Крименерго», її споживачам по електричним мережам «102 ПЕМ» та порядок розрахунків за надані послуги.

Пунктом 4.2. вищевказаного договору передбачено, що «Крименерго» здійснює оплату послуг «102 ПЕМ» по передачі електроенергії згідно виставленим рахункам протягом 5 банківських днів з моменту отримання рахунку у повному обсязі. Допускається,  за згодою сторін, усі види розрахунків, які не суперечать діючому законодавству України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу за період з 01.05.2004 року по 28.08.2006 року позивачем були надані послуги по передачі електричної енергії для абонентів відповідача загальною вартістю 443 228,84 грн.

Крім того, за даними позивача, рахунки для оплати послуг, наданих позивачем, виставлялись відповідачу своєчасно.

Однак, всупереч умов вищевказаного договору відповідач не виконав свої зобов’язання.

Згідно з ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання  та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності  конкретних  вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Крім того, відповідно до ст. 24 Закону України «Про електроенергетику» енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, несуть відповідальність за порушення умов та правил здійснення ліцензованої діяльності з урахуванням неналежного проведення розрахунків з оптовим постачальником електричної енергії, а також із суб'єктом підприємницької діяльності, що здійснює передачу належної енергопостачальнику електричної енергії, у разі, коли електрична енергія поставляється мережами, які не є його власністю.

Відповідно  до пункту 6.1. вищезазначеного договору відповідачу нарахована пеня за період з 19.06.2004 р. по 28.08.2006 р. у сумі 16 290,84 грн.

Частиною 2 ст. 343 Господарського кодексу України передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі ст. 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється  від  суми  простроченого платежу та не може перевищувати  подвійної  облікової  ставки   Національного   банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Однак, як передбачено п. 1 частиною 2 статті 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання,  якщо  інше  не  встановлено  законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,  коли зобов'язання  мало бути виконано.

Як було зазначено вище, позивачем нарахована пеня за період з 19.09.2005 р. по 28.08.2006 р. у розмірі 16 290,84 грн.

Однак, враховуючи те, що останнє зобов’язання по сплаті основного боргу виникло 08.09.2005 р., то строк нарахування пені сплинув 08.09.2006 року.

У зв’язку з вищевказаним, відносно стягнення з відповідача пені, у позові повинно бути відмовлено.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми боргу, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Тому відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 8 025,83 грн. та індекс інфляції у сумі 31 373,90 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем, на день розгляду справи, в сумі 482 628,57 грн. заборгованості, у тому числі  443 228,84 грн. основного боргу, 31 373,90 індексу інфляції та 3 % річних у сумі 8 025,83 грн., документально встановлений. Він підтверджений матеріалами справи, основний борг, 3 % річних та індекс інфляції не оспорювався відповідачем, а визнаний ним у  відзиві на позовну заяву № 10/1318 від 03.07.2007 р.

За таких обставин позов підлягає задоволенню частково.

Також, слід зазначити, що суд не приймає вищезазначене уточнення (збільшення) позивачем суми позову, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачем всупереч вимог ст. 46 ГПК України не було доплачено державне мито у встановленому законом порядку та розмірі, а представник позивача, про що було вказано вище, у судовому засіданні просив уточненні позовні вимоги не розглядати.

Витрати, пов’язані з проведенням судової експертизи у порядку ст. 49 ГПК України підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем були оплачені вказані витрати у повному обсязі, у зв’язку з чим, частина цих витрат підлягає відшкодуванню позивачем відповідачу пропорційно задоволеним вимогам.

Витрати на державне мито та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам  відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

За згодою представників сторін, згідно зі ст. 85 ГПК України, у засіданні суду були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Рішення  оформлене  у  відповідності  до  ст.  84  ГПК  України  і  підписане     23.07.2007 року.

Керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1).     Позов задовольнити частково.

2). Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Крименерго»                                 (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, р/р 0163,                    МФО 324430, ЗКПО 00131400) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «102 підприємство електричних мереж» (99007, м. Севастополь,              вул. 4-а Бастіонна, 32, р/р 260023237 в СФ АППБ «Аваль», МФО 324504, ЗКПО 24964620) 482 628,57 грн. заборгованості, у тому числі  443 228,84 грн. основного боргу, 31 373,90 індексу інфляції та 3 % річних у сумі 8 025,83 грн., а також  4 826,29 грн. державного мита та 114,15 грн. витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу.

3). Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «102 підприємство електричних мереж» (99007, м. Севастополь, вул. 4-а Бастіонна, 32,               р/р 260023237 в СФ АППБ «Аваль», МФО 324504, ЗКПО 24964620) на користь Відкритого акціонерного товариства «Крименерго»  (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, р/р 0163, МФО 324430, ЗКПО 00131400) 56,92 грн. витрат, пов’язаних з проведенням судової експертизи.

4). В іншій частині у позові відмовити.

Видати накази після набрання рішенням господарського суду АР Крим  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Альошина С.М.