донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

04.07.2007 р.                                                                          справа №20/203пд

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Запорощенка  М.Д.

суддів
Діброви  Г.І. , Старовойтової  Г.Я.

за участю представників сторін:

від позивача:
Галахов В.І. за довіреністю,

від відповідачів:

Сердюк Є.І. за довіреністю
Іванова Т.Б. за довіреністю
Нікуліна І.О. за довіреністю, (Управління комунальних ресурсів)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ Центр" м. Донецьк

на ухвалу господарського суду

Донецької області

від
31.05.2007 року

по справі
№20/203пд

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Одежда-мода" м. Донецьк

до
1.Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради м. Донецьк
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ Центр" м. Донецьк

про
визнання договору оренди недійсним

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.05.07р. у справі № 20/203пд (суддя Донець О.Є.)  заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Одежда-мода”,            м. Донецьк про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Управлінню комунальних ресурсів, м. Донецьк, вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або вчинення будь-яких правочинів щодо відчуження приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4, в тому числі відчуження приміщення шляхом приватизації.

Ухвала суду мотивована тим , що , оскільки предметом спору є визнання  договору недійсним , а одним з правових наслідків визнання недійсним договору оренди є повернення орендарем спірного майна орендодавцеві, суд дійшов висновку , що невжиття заходів із забезпечення позову в частині заборони відповідачу –1 вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або будь-яких правочинів щодо відчуження спірного приміщення може утруднити чи зробити неможливим застосування наслідків недійсності правочину, передбачених ст. 216 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою, відповідач по справі, Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ Центр»м. Донецьк,  звернувся з апеляційною скаргою про скасування ухвали господарського суду Донецької області від 31.05.07р. по справі             № 20/203пд відносно заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог відповідач посилається на те , що при визнанні недійсним договору оренди, що оспорюється, майно переходить його власнику , тобто  від відповідача 1  до відповідача 2 . При цьому  , вважає , що ніяких правових наслідків для позивача не виникає , оскільки він не є власником  майна і не має з власником майна ніяких господарсько-правових відносин.

Відповідач, Управління комунальних ресурсів м. Донецьк, вважає ухвалу першої інстанції необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позивач , Товариство з обмеженою відповідальністю  „ Одежда-мода»м. Донецьк, у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти апеляційної скарги, вважає, що дана скарга є безпідставною, необґрунтованою, такою, що суперечить нормам діючого законодавства та не підлягає задоволенню з наступних підстав:

На час подачі позовної заяви про визнання недійсним договору оренди Господарським судом Донецької області вже 3 місяці поспіль розглядається адміністративна справа за позовом ТОВ «Одежда-мода»до Відповідачів Донецької міської Ради, Управління комунальних ресурсів та ТОВ «АРТ ЦЕНТР»про визнання дій відповідачів щодо відмови у викупі об'єкту оренди, у подовжені договір оренди незаконними та скасування результату конкурсу на право укладення договір оренди. В цей час ТОВ «АРТ ЦЕНТР»своїми діями спричинює шкоду правам та інтересам Позивача та унеможливлює винесення об'єктивних рішень. Так, роблячи ремонтні роботи, Відповідач 2 знищує суттєві поліпшення, зроблені Позивачем за час користування приміщенням, які дають змогу Позивачеві в кінцевому результаті претендувати на приватизацію даного об'єкту шляхом викупу, правомірність якої розглядається в судовому процесі по справі № 44/86пн. Крім того, обмежуючи Позивачу доступ до приміщення, Відповідач 2 робить перешкоди в користуванні майном, яке знаходиться в спірному приміщенні і яке належить позивачеві. Слід відмітити, що для забезпечення позову не потрібна наявність правовідносин між позивачем та відповідачами, а достатньо лише існування загрози неможливості виконання рішень суду у майбутньому. А подальша діяльність Відповідача 2 відносно оспорюваного приміщення вказує на можливість настання негативних наслідків для позивача, що дає всі підстави для забезпечення позову.

Оскаржуваною ухвалою Відповідачу 1 заборонено лише вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або вчинення будь-яких правочинів щодо відчуження приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4. Вважає забезпечення позову саме в такий спосіб є правомірним та обґрунтованим з огляду на те, що активні дії Відповідача 2 щодо поліпшення приміщення, можуть свідчити про те, що оспорюваний об'єкт готується до приватизації шляхом викупу у найкоротший термін до прийняття рішень по суті, що може призвести в подальшому до унеможливлювання виконання рішень господарського суду. Саме тому, є доцільним забезпечення позову в такий спосіб. Крім того, зазначає, що серед чотирьох вимог зазначених в заяві про забезпечення позову суд задовольнив лише одне, балансуючи між можливістю порушення інтересів позивача та не завданням, не обмеженням прав та обов'язків відповідачів. Так суд відмовив в задоволенні таких вимог, як: заборонити Відповідачам чинити перешкоди в користуванні майном Позивача, розташованим за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4; заборонити Управлінню комунальних ресурсів (Відповідач 1) та ТОВ «АРТ ЦЕНТР»(Відповідач 2), які є сторонами за договором оренди приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4, вчиняти дії спрямовані на реалізацію прав та обов'язків за цим договором; заборонити Відповідачу 2 проводити в даному приміщені будь-які ремонтні роботи до винесення рішення по даній справі.

А це в свою чергу свідчить про вірність, виваженість, об'єктивність та неупередженість оскаржуваної ухвали, винесеною з метою забезпечення позову та недопущення ситуації, коли виконання рішення буде неможливим.

Також зазначає, що оскаржувана ухвала жодним чином не порушує права та законні інтереси Відповідача 2 (апелянта) в плані володіння та користування приміщенням, переданим йому за оскаржуваним договором оренди, тому що накладення заборони про відчуження стосується прав та обов'язків Відповідача 1 та жодним чином не впливає на правовідносини між Відповідачами. В апеляційній скарзі зазначено, що нібито Господарський суд Донецької області відмовив у задоволені подібного клопотання про забезпечення позову в адміністративній справі № 4486пн. З цього приводу, по-перше, Відповідач 2 не вірно розуміє процесуальні дії, вчинювані судом, тому що в викладеному вище Господарський суд Донецької області не відмовив, а залишив без розгляду клопотання про забезпечення позову; по-друге, Господарський процесуальний кодекс України, як і Кодекс адміністративного судочинства України не обмежують кількісно можливість подання однієї і тієї ж заяви про забезпечення позову, тому Позивач мав усі законні права на її подання. Крім того, дана заява про забезпечення позову та клопотання про забезпечення позову    подані в різних процесах, предметом розгляду яких є різні правовідносини, тому переносити дії суду в одному процесі як шаблон на інший процес, а тим паче, обґрунтовувати цим свої доводи в апеляційні скарзі вважає помилковими.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв‘язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення  місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважних представників сторін , що присутні в засіданні суду , судова колегія встановила наступне.

Позивач ,  Товариство з обмеженою відповідальністю “Одежда-мода”, м. Донецьк, звернувся до Господарського суду Донецької області із позовом до Управління комунальних ресурсів, м. Донецьк та  Товариства з обмеженою відповідальністю “АРТ ЦЕНТР”,                   м. Донецьк про визнання недійсним укладеного відповідачами договору оренди нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр-т Ленінський, 4.

Разом із позовною заявою позивачем надано суду заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить суд заборонити відповідачам чинити перешкоди в користуванні майном позивача, розташованим за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4; заборонити Управлінню комунальних ресурсів (відповідач 1) та ТОВ “АРТ ЦЕНТР” (відповідач 2), які є сторонами за договором оренди приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк,            пр. Ленінський, 4, вчиняти дії спрямовані на реалізацію прав та обов”язків за цим договором; заборонити відповідачу –2 проводити в даному приміщенні будь-які ремонтні роботи до винесення рішення по справі; заборонити відповідачу –1 вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або вчинення будь-яких право чинів щодо відчуження приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4, в тому числі відчуження приміщення шляхом приватизації.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 31.05.07р. у справі № 20/203пд (суддя Донець О.Є.)  заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Одежда-мода”,            м. Донецьк про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено Управлінню комунальних ресурсів, м. Донецьк, вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або вчинення будь-яких правочинів щодо відчуження приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4, в тому числі відчуження приміщення шляхом приватизації.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши пояснення та доводи повноважних представників сторін , колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, та відповідність оскарженого судового акта зі справи вимогам чинного законодавства з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 66 Господарського процесуального кодексу України Господарський  суд  за  заявою  сторони,  прокурора  чи  його заступника, який подав позов, або з  своєї  ініціативи  має  право вжити  заходів  до  забезпечення   позову.   Забезпечення   позову допускається  в  будь-якій  стадії  провадження  у  справі,   якщо невжиття  таких  заходів  може  утруднити  чи  зробити  неможливим виконання рішення господарського суду.

Стаття 67 Господарського процесуального кодексу України визначає , що позов може бути забезпечено шляхом  заборони відповідачеві вчиняти певні дії та заборони  іншим   особам  вчиняти   дії ,   що     стосуються предмета спору.

Предметом даного спору є  визнання договору оренди нежитлового приміщення , що розташоване за адресою: м.Донецьк-62, пр-т Ленінський , 4  укладеного між Управлінням  комунальних ресурсів м. Донецьк та Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ Центр»м. Донецьк.

В даному випадку судом в межах своїх повноважень з урахуванням клопотання відповідача та обставин , що склались під час розгляду справи на підставі положень ст.ст. 66, 68 Господарського процесуального кодексу України стосовно предмету спору , а саме спірного не житлового приміщення ( об’єкта оренди за спірними договорами) ,  прийняті  заходи щодо забезпечення позову.

Умовою  застосування  заходів  до  забезпечення  позову  є достатньо обгрунтоване припущення,  що майно,   яке  є  у відповідача  на  момент пред'явлення позову  до  нього,  може  зникнути,   зменшитись   за кількістю або  погіршитись  за якістю на момент виконання рішення.

Приймаючи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти  певні дії, господарський суд  точно  визначив,  які  саме  дії забороняється вчиняти.  За  наявності  підстав для застосування такого   заходу   забезпечення   позову   господарський  суд  заборонив  вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або вчинення будь-яких правочинів щодо відчуження приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4, в тому числі відчуження приміщення шляхом приватизації.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції , щодо необхідності вжиття заходів  забезпечення позову вчиняти будь-які дії щодо укладення будь-яких договорів або вчинення будь-яких правочинів щодо відчуження приміщення, розташованого за адресою: м. Донецьк, пр. Ленінський, 4, в тому числі відчуження приміщення шляхом приватизації, оскільки невжиття таких заходів  може  утруднити чи зробити  неможливим  виконання рішення  господарського суду.

При цьому заперечення  відповідача 2 з того приводу , що при визнанні недійсним договору оренди, що оспорюється, ніяких правових наслідків для позивача не виникає , оскільки він не є власником  майна і не має з власником майна ніяких господарсько-правових відносин, не можуть бути визнані обґрунтованими , так як відповідно до приписів ч. 1 ст. 216 Цивільного Кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов’язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане підлягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тобто, визнання договору оренди недійсним, як про це, власно і зазначив господарський суд, тягне за собою повернення орендарем спірного майна орендодавцеві в силу закону.

За таких обставин, даний довод апелянта не ґрунтується на законі.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що ухвала господарського суду по даній справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви, з яких надана заява про перевірку ухвали не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись ст. ст. 99 , 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну  скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ Центр»             м. Донецьк на ухвалу господарського суду Донецької області від 31.05.2007р. у справі                 № 20/203пд –залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Донецької області від 31.05.2007р. у справі                            № 20/203пд –без мін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд.

Результати розгляду апеляційної скарги оголошенні в судовому засіданні.

Головуючий          М.Д.  Запорощенко

Судді:          Г.І.  Діброва

Г.Я.  Старовойтова

Надруковано: 6 прим.

1. позивачу

2./3відповідачу

4 у справу

5 ДАГС

6 ГСДО