ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  1/87

18.07.07

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "МС ОЙЛ КАРД"

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-Дистриб"юторська Компанія "Княжий Град"

про                    стягнення 3 345,53 грн.

Суддя

Представники:

від позивача                    Клименко А.П. –представник за довіреністю від 01.12.2006

від відповідача           не з’явились

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МС ОЙЛ КАРД»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Дистриб’юторська Компанія «Княжий Град»про стягнення основного боргу 2 778,40 грн., 373,56 грн. пені, 64,52 грн. 3 % річних, 129,05 грн. збитків від інфляції за Договором поставки  № 97/06-ОП від 10 січня 2006.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач відповідно до умов вищезазначеного договору, не виконує належним чином договірні зобов’язання щодо оплати нафтопродуктів поставлених позивачем.

Ухвалою суду від 09.07.2007 було порушено провадження у справі № 1/87 та призначено розгляд справи на 18.07.2007.

В судовому засіданні 18.07.2007 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Незважаючи на належне повідомлення про час і місце засідання у справі, відповідач в судове засідання не з’явився, письмових доказів, пояснень та заперечень по суті спору не надав, вимоги ухвали суду від 09.07.2007 не виконав.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Особи, які беруть участь у розгляді справи вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (див. Роз‘яснення Президії Вищого арбітражного (господарського) суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України»).

Враховуючи вищевикладене, суд визнав достатніми матеріали справи та дійшов до висновку про можливість слухання справи у відсутності відповідача відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судовому засіданні оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В:

10 січня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МС ОЙЛ КАРД»(постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Дистриб’юторська Компанія «Княжий Град»(покупець) було укладено Договір № 97/06-ОП (далі –Договір).

Відповідно до умов Договору (п. 1.1.) Постачальник зобов’язується передати Покупцю у власність, а Покупець прийняти нафтопродукти (далі –Товар) і сплатити їх вартість по ціні, відповідно до затвердженого Постачальником Прейскуранта цін на Товар, що діє на день здійснення Покупцем оплати Товару, в кількості та асортименті, зазначених у рахунку-фактурі та видатковій накладній Постачальника на умовах даного договору.

Загальна сума Договору складає 1 000 000 грн., враховуючи ПДВ –20 %        (п. 1.3 Договору).

13.11.2006 позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму             8 472,9 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином завіреними копіями видаткових накладних № МС-0141074 на суму 8 270,40 грн. та МС-0141162 на суму 202,50 грн. від 13.11.2006.

П. 3.2. Договору передбачено: товар, який отримується Покупцем, сплачується згідно рахунку постачальника протягом 10 банківських днів з дати його виписки та/або підписання сторонами видаткової накладної.

Відповідач в порушення умов Договору за отриманий Товар розрахувався частково на загальну суму 5 694,50 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями виписок банку по операціям з особового рахунку позивача.

Станом на день розгляду справи сплата за поставлений Товар в повному обсязі не відбулась і таким чином на дату винесення рішення заборгованість відповідача перед позивачем становить 2 778,40 грн.

Згідно з частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов’язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов‘язується передати у встановлений строк (строки товар) у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов‘язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов‘язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до вимог ст. 664 ЦК України обов‘язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, в момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов‘язок продавця доставити товар.

Суб‘єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов‘язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов‘язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (стаття 193 Господарського кодексу України).

Зазначене також кореспондується зі статтею 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов‘язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов‘язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 2 778,40 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2 778,40 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Дії відповідача є порушенням грошових зобов’язань, тому є підстави для застосування встановленої законодавством та договором відповідальності.

Пунктом 4.3. Договору встановлено, що за порушення строків, передбачених п. 3.2. Договору проведення розрахунків, Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи, що відповідальність відповідача у вигляді пені передбачена п. 4.3 Договору, вимоги позивача про стягнення пені визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за розрахунком позивача в сумі 373,56 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних в сумі 64,52 грн. та збитків від інфляції в сумі 129,05 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі за розрахунком позивача.

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства та організації мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог та заперечень, покладається на сторону.

Позивачем були надані суду належні докази на підтвердження обставин, викладених ним в позові.

Між тим, відповідачем суду не надано доказів щодо виконання зобов’язань перед позивачем або неможливості їх виконання в повному обсязі.

У відповідності до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Згідно частини 2 цієї ж статті Закону відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання.

Між тим, всупереч згаданій нормі Закону відповідачем не доведено відсутність своєї вини в порушенні зобов’язання щодо сплати позивачу коштів за поставлені останнім нафтопродукти в розмірі 2 778,40 грн. за Договором поставки № 97/06-ОП від 10 січня 2006.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача. Зокрема, з останнього підлягає стягненню 102,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 525, 526, 610-612, 614, 625-626, 664, 712 Цивільного кодексу України, ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-Дистриб’юторська Компанія «Княжий Град»(04074, м. Київ, вул. Бережанська, 9; рахунок 2101 в Оболонському відділенні АКБ «Мрія», МФО 320605, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МС ОЙЛ КАРД»(02094, м. Київ, вул. Попудренка, 52, к. 101; рахунок 1481 в КОФ АКБ «Укрсоцбанк», МФО 321013, ) 2 778 (дві тисячі сімсот сімдесят вісім)грн. 40 коп. основного боргу, 373 (триста сімдесят три)грн. 56 коп. пені, 64 (шістдесят чотири) грн. 52 коп. 3% річних, 129 (сто двадцять дев’ять)грн. 05 коп. збитків від інфляції, 102 (сто дві)грн. державного мита та 118 (сто вісімнадцять)грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суддя                                                                                                    В.І. Мельник