ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  12/711

18.09.07

За позовом                              Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інтер- реклама»

3-і особи, які не

заявляють самостійних

вимог на предмет спору

на стороні позивача                  1)Телеканал «Інтер»

2)Закрите акціонерне товариство «Міжнародний Медіа Центр-СТБ»

3)Товариство
з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Кіно-ТВ»

До
Представництва  «Санофі-Авентіс
Груп»

3-і особи, які не

заявляють самостійних

вимог на предмет спору

на стороні відповідача       1)Підприємство з іноземними інвестиціями
«Укрмідіа

Лімітед «Ukrmedia Limited»

2)
Акціонерний комерційний банк «ІНТЕРКОНТИНЕНТБАНК»

Про                                      стягнення
134 170, 62 грн.

Суддя Л.В.Прокопенко

Представники:

Від позивача             Зайома О.А. -п/к (дов. від
05.07.07 р. №187)

Від 3-х осіб               не з”явились

Від відповідача         Подлящук О.П. -п/к (дов. від 19.12.06
р. №1490/06)

Від 3-ї особи - 1        Бронішевська А.М. -п/к (дов. від 20.02.07 р.)

Від 3-ї особи - 2        не з”явився

Обставини справи:

Позовні вимоги заявлені про
стягнення з відповідача 137 170, 62 грн. (102 947, 9 грн. -основного боргу, 18
708, 71 грн. -пені, 3362, 97 грн. -3% річних, 9151, 04 грн. -втрат від
інфляції) заборгованості, що виникла внаслідок невиконання відповідачем умов
договору про організацію рекламної кампанії від 15.04.05 р.

Ухвалою суду від 26.12.06 р. до
участі по справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача,
залучено Підприємство з іноземними інвестиціями «Укрмідіа Лімітед»,
уточнено назву відповідача -Представництво компанії «Санофі-Сінтелабо Груп»,
потім -Представництво  “Санофі-Авентіс
Груп”, розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 21.02.07 р.
оголошено перерву.

Ухвалою суду від 01.03.07 р.
розгляд справи продовжено і відкладено.

Ухвалою суду від 29.03.07 р. до
участі по справі в якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет
спору. на стороні відповідача, залучено АКБ «ІНТЕРКОНТИНЕНТБАНК»в особі
ліквідатора Щербаня О.М.

Ухвалою суду від 24.04.07 р.
розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 18.05.07 р.
оголошено перерву.

Ухвалою суду від 21.05.07 р.
розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 05.07.07 р.
оголошено перерву.

Ухвалою суду від 10.07.07 р. до
участі по справі в якості 3-х осіб на стороні позивача, що не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, залучено Телеканал «Інтер», ЗАТ
«Міжнародний медіа Центр -СТБ», ТОВ «ТРК «Кіно-ТВ», розгляд справи відкладено.

Ухвалою суду від 26.07.07 р.
розгляд справи відкладено.

В судовому засіданні 16.08.07 р.
оголошено перерву для виготовлення повного тексту рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.04.05 р. між ТОВ «Інтер
Реклама»та Компанією «Санофі-Сінтелабо Груп», яка діє на території України
через своє представництво, був укладений договір про організацію рекламної
кампанії, згідно умов якого позивач як виконавець бере на себе зобов'язання
надавати відповідачу як клієнту послуги по розміщенню в ефірі Телеканалу
рекламних матеріалів, а клієнт зобов'язався приймати такі послуги та оплачувати
їх на умовах договору.

Згідно завдань на виконання
рекламних послуг №№6831/05t від 15.04.05 р., №6595/05і від 15.04.05 р.,
№6597/05f від 15.04.05 р., №7531/05і від 15.04.05 р. відповідач замовив послуги
з розміщення в ефірі телеканалу Інтер, СТБ, Enter Film рекламних матеріалів
загальною вартістю 102 942, 9 грн.

На підтвердження намірів належно
виконати умови договору відповідач надіслав позивачу гарантійний лист №69 від
18.05.05 р., в якому гарантував здійснення оплати наданих послуг згідно
виставленого рахунку не пізніше 20.05.05 р.

Позивачем відповідачу виставлені
наступні рахунки: №6595/05і на загальну суму 72133, 42 грн. за рекламні послуги
за травень 2005 р., №6597/05f від 13.06.05 р. на суму 839, 8 грн. за травень
2005 р., №6831/05t від 16.06.05 р. на суму 445, 39 грн. за травень 2005 р.,
№7531/05і від 11.07.05р. на загальну суму 29529, 29 грн. за травень 2005 р.

Загальна сума, що підлягає оплаті,
становить 102 947, 9 грн.

На підтвердження належного
виконання робіт сторони підписали відповідні акти виконаних робіт.

20.12.05 р. позивач повідомив
відповідача листом №275/1 про утворення заборгованості за надані рекламні
послуги протягом травня-червня 2005 р. на загальну суму 102 947, 9 грн.

Крім суми боргу, позивач просить
стягнути пеню згідно п. 8.4 договору у розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку позивача,
загальний розмір пені становить 18 708, 71 грн.

Також згідно ст. 625 ЦК України
позивач просить стягнути інфляційні витрати у розмірі 9151, 04 грн. та 3%
річних у розмірі 3362, 97 грн.

Загальний розмір позовних вимог
становить 134 170, 62 грн.

В додаткових поясненнях позивач
зазначив, що згідно умов договору Агентство здійснює контроль за виконанням
зобов'язань до підписання акту прийому-передачі, тоді як жоден з пунктів
договору не передбачає виставлення рахунків позивачем як виконавцем замовнику
(відповідачу) через Агентство.

Щодо факту здійснення відповідачем
оплати виставлених рахунків 09.09.07р., то, на думку позивача, зазначені
рахунки станом на дату оплати були недійсні, так як в них зазначено, що рахунки
дійсні протягом двох днів.

Відповідно до ст. 30 Закону України
«Про платіжні системи та переказ грошей в Україні»переказ вважається завершеним
з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в
готівковій формі.

Також позивач зазначив, що
повідомив відповідача про зміну платіжних реквізитів листом від 22.07.05 р.
№113, тоді як відповідачем перераховано кошти на рахунок, що був недійсний
станом на час здійснення платежу.

Відповідач проти задоволення
позовних вимог заперечив з таких підстав.

15.04.05 р. договір було укладено
між сторонами, а також підприємством з іноземними інвестиціями «Укрімідіа
Лімітед»(Агентство), на яке згідно договору покладено виконання певних
обов'язків.

Згідно ст. 2 договору позивач
зобов'язався передавати акти прийому-передачі послуг на підпис Агентству. В
свою чергу, Агентство мало право здійснювати перевірку наданих послуг позивачем
і лише після такої перевірки рахунки позивача передавалися відповідачу на
оплату.

Рахунки-фактури згідно договору
надійшли до відповідача з агентства 06.09.05 р. та відповідно до п. 5.2
договору були оплачені протягом 3-х банківських днів повністю.

Факт проведення оплати
підтверджується відповідними платіжними дорученнями №№ 5801 від 09.09.05 р. на
суму 839, 8 грн., 5800 від 09.09.05 р. на суму 445, 39 грн., 5802 від 09.09.05
р. на суму 72133, 42 грн., 5803 від 09.09.05 р. на суму 29529, 29 грн.

Таким чином, твердження позивача
про невиконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати отриманих послуг не
відповідає дійсності.

Також, на думку позивача, не
підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій.

Згідно ч. 1 ст. 223 ГК України
передбачено шестимісячний строк для нарахування штрафних санкцій з дня, коли
зобов'язання мало бути виконане. Зазначений строк позивачем пропущено, що
позбавляє його права на стягнення пені в будь-якому випадку.

Лист від 20.12.05 р. №275/1 про
наявність заборгованості відповідач не отримував, як і не отримував жодного
листа про зміну банківських рахунків.

3-я особа - Підприємство з
іноземними інвестиціями «Укрмідіа Лімітед «Ukrmedia Limited»- проти задоволення
позовних вимог заперечила з таких підстав.

Відповідач належним чином здійснив
виконання своїх зобов'язань з оплати отриманих рекламних послуг, про що
свідчать надані платіжні доручення від 09.09.05 р.

3-я особа стверджує, що згідно
обліку внутрішньої кореспонденції відповідача ним отримано рахунки у вересні
2005 р, тоді як позивачем не надано жодних доказів протилежного.

Факт підписання актів
прийому-передачі 31.05.05 р. та 30.06.05 р. не свідчить про те, що рахунки були
виставлені у червні, крім того, акти не є підставою для проведення платежів.

Ні відповідач, ні 3-я особа не були
поставлені до відома про те, що 05.08.05р. рахунок позивача у АКБ
«Інтерконтинентбанк»було закрито, тоді як позивач не надав жодного доказу
вчасного повідомлення відповідача про зміну банківських реквізитів.

Той факт, що платіж був пропущений
банківською установою, на думку 3-ї особи, свідчить про факт належного
виконання зобов'язань відповідачем.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Факт отримання відповідачем послуг
щодо організації рекламної кампанії учасниками по справі не заперечується, тому
зазначений факт вважається судом встановленим і не потребує додаткового
з'ясування.

Щодо виконання відповідачем умов
договору в частині оплати суд зазначає наступне.

Згідно умов договору про
організацію рекламної кампанії від 15.04.05р. в частині оплати сторони
погодили, що оплата послуг проводиться на підставі виставлених виконавцем
рахунків шляхом перерахування на поточний рахунок виконавця (позивача)
відповідної суми впродовж 3-х банківських днів з моменту одержання клієнтом
(відповідачем) рахунку (п.5.2).

Інших особливостей проведення між
сторонами розрахунків сторонами не визначено.

Таким чином, для з'ясування питання
про те, чи належним чином було виконано відповідачем взяті на себе зобов'язання
в частині розрахунку за отримані послуги, необхідно з'ясувати строк отримання
відповідачем рахунків, так як саме до цієї дати прив'язаний 3-денний термін для
проведення розрахунку.

Суду надані копії рахунків
№6595/05і на загальну суму 72133, 42 грн. за рекламні послуги за травень 2005
р., №6597/05f від 13.06.05 р. на суму 839, 8 грн. за травень 2005 р., №6831/05t
від 16.06.05 р. на суму 445, 39 грн. за травень 2005 р., №7531/05і від
11.07.05р. на загальну суму 29529, 29 грн. за травень 2005 р.

Позивач стверджує, що дати, вказані
у рахунках, і є датами отримання відповідачем рахунків, тоді як будь-яких
доказів отримання відповідачем рахунків не надано.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на
підтвердження своїх вимог та заперечень.

Позивач не надав суду жодного
доказу чи пояснення, коли і яким способом ним було надано відповідачу рахунки.

За таких обставин у суду немає
підстав вважати, що рахунки були отримані відповідачем саме у вказані в них
дати -13.06.05 р., 16.06.05 р., 11.07.05 р.

Гарантійний лист від 18.05.05 р. №
69 таким доказом бути не може, так як згідно його змісту відповідач звертається
з проханням розмістити рекламну продукцію. Тобто, станом на час направлення
листа послуги ще не були отримані і, відповідно, рахунки щодо їх оплати не
виставлені.

Про це свідчать і акти
приймання-передачі, які підписані сторонами 30.05.05 р, 31.05.05 р. та 30.06.05
р., після направлення гарантійного листа.

Таким чином, зазначений гарантійний
лист не може бути підтвердженням наявності у відповідача рахунків станом на
дату його направлення.

За умови відсутності у суду доказів
конкретної дати отримання відповідачем рахунків, у суду немає підстав не брати
до уваги пояснення відповідача та 3-ї особи, які стверджують, що відповідачем
отримано рахунки лише у вересні 2005 р.

В той же час відповідачем надано
суду докази перерахування відповідачем коштів згідно вищевказаних рахунків
позивача, а саме: це підтверджується відповідними платіжними дорученнями №№5801
від 09.09.05 р. на суму 839, 8 грн., 5800 від 09.09.05 р. на суму 445, 39 грн.,
5802 від 09.09.05 р. на суму 72133, 42 грн., 5803 від 09.09.05 р. на суму
29529, 29 грн.

Крім того, в матеріалах справи
міститься лист ліквідатора АКБ «Інтерконтинентбанк»від 04.07.07 р. №2314, в
якому підтверджується факт отримання банком коштів на рахунок позивача,
вказаний у договорі та виставлених рахунках. Також повідомлено про те, що
кошти, отримані від відповідача згідно платіжних доручень від 09.09.05 р., обліковуються
на рахунку 3720 «суми до з'ясування».

Таким чином, наявними у справі
матеріалами підтверджено факт перерахування відповідачем суми за отримані
рекламні послуги згідно виставлених позивачем рахунків та на той поточний
рахунок, який в них вказаний.

Щодо зміни банківських реквізитів
позивача станом на 09.09.05 р., суд зазначає наступне.

Згідно договору сторони не
визначили конкретний рахунок, на який мало здійснюватися перерахування коштів,
тому єдиним документом, яким визначається рахунок для оплати в кожному
конкретному випадку, є виставлений рахунок.

В усіх наданих суду рахунках
вказані такі банківські реквізити позивача -101 в АКБ
«Інтерконтинентбанк»м. Києва, МФО 300313.

Саме на такі реквізити і
перераховано відповідачем кошти.

Стосовно листа позивача від
22.07.07 р. №113, в якому повідомлялося про зміну банківських реквізитів, то на
порушення ст. 33 ГПК України позивачем не надано не тільки доказів його
отримання, а й доказів його відправлення.

Договором, укладеним між сторонами,
не визначено, яким чином сторони мають повідомляти одна одну про зміну своїх
реквізитів, в тому числі, банківських, тому належним способом повідомлення є
будь-який спосіб у випадку наявності доказів його застосування.

Позивачем не надано доказів використання
засобів поштового, факсимільного зв'язку, засобів електронної пошти, тощо, тоді
як сам по собі факт його наявності у позивача не свідчить про його скерування
відповідачу.

За таких обставин суд не може
прийняти до уваги та вважати встановленим факт направлення позивачем
відповідачу листа з повідомленням про зміну реквізитів.

Згідно змісту договору сторони не
визначили момент, коли зобов'язання відповідача з перерахування коштів
вважається виконаним, тому момент виконання зобов'язання визначається на
загальних підставах.

Згідно ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Суд вважає, що в даному випадку
відповідачем дотримано загальних правил виконання зобов'язань, так як ним
перераховано кошти на вказаний рахунок, кошти отримані банківською установою, у
якій був відкритий рахунок позивача.

Також суд не може погодитися з
висновком позивача про те, що оплачені відповідачем рахунки станом на 09.09.05
р. були недійсними.

Законодавством не визначено умов
визнання недійсними рахунків.

В той же час, згідно звичаїв
ділового обороту (ст. 526 ЦК України), рахунки не вважаються недійсними після
закінчення строку, що в них вказаний, і фактично оплачуються сторонами за
господарськими договорами і після дводенного терміну, що на них зазначається.

Так як суд не вбачає підстав для
задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу, то питання щодо
позовних вимог в частині штрафних санкцій також не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 49, 82-89, 93 ГПК України, ст. 526 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.          Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку протягом 10 днів з дня прийняття.

Суддя
Л.В.Прокопенко