ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 32/427
18.09.07 р.

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Західенерго"

До                 Державного підприємства "Вугілля України"

Про              стягнення 6580,14 грн.

Суддя Хрипун О.О.

Представники

Від позивача       Месеренко Л.С. –предст.

Від відповідача   Пилипчук О.С. –предст.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача збитків в сумі 6580,14 грн., спричинених позивачу неналежним виконанням відповідачем зобов’язань за договором поставки № 4-01/1-п від 28.01.2004р. щодо завантаження вагонів у відповідності до Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України.

Відповідач відзиву на позов не надав. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, проте зазначив, що ДП "Вугілля України" є оператором ринку енергетичного вугілля, та працює на договірній основі між вугільними підприємствами та енергогенеруючими компаніями, а вантажовідправниками вугілля були ДП "Селідіввугілля", ДП "Донецька вугільна енергетична компанія", ДП "Лисичанськвугілля", ДП "Добропілля", ДП "Луганськвугілля", ДП "Красноармійськвугілля".

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників, всебічно і повно з’ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2004р. між Державним підприємством "Вугілля України" (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством "Західенерго" (покупець) був укладений договір № 4-01/1-п про поставку камінного вугілля енергетичного українського походження залізничним транспортом у відкритих піввагонах, погодженим графіком, на умовах DDU –залізнична станція ТЕС покупця.

Додатковою угодою № 2-10/05 від 25.10.2005р. дію договору було продовжено до 31.12.2006р, додатковою угодою № 01-12/06 від 27.12.2006р. дія договору продовжена до 31.12.2007р.

Пунктом 4.8 договору № 4-01/1-п від 28.01.2004р. сторони погодили, що постачальник зобов’язаний робити завантаження вугілля однорідної якості по всій глибині вагону відповідно до вантажопідйомності поданих вагонів.

Частиною 1 ст. 918 ЦК України передбачено, що завантаження вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі збірником № 17 Правил перевезень і тарифів залізничного транспорту України встановлено, що вантажі повинні розміщуватись і кріпитись у вагонах при перевезенні рівномірно згідно умов підпункту 4.3 п. 4 глави № 1 Правил.

В період з листопада 2006 року по січень 2007 року на адресу Бурштинської ТЕС вантажовідправниками в рахунок договору № 4-01/1-п від 28.01.2004р. відправлені вагони: № 67914218 (залізнична накладна № 48758916), № 67917419, № 60614146 (залізнична накладна № 48764313), № 60664539 (залізнична накладна № 48764314), № 65951501, № 63841050 (залізнична накладна № 49015600), № 67844688 (залізнична накладна № 48776315) з вугіллям з порушенням умов розміщення вантажу, що підтверджується актами загальної форми: № 12536 від 03.11.2006р., № 13113 від 24.12.2006р., № 13755 від 27.12.2006р.,          № 13156 від 27.12.2006р. та вагони № 65288003 (залізнична накладна №48823205), № 65491532 (залізнична накладна № 48823206), № 67702159 (залізнична накладна № 48937128), № 66472168 (залізнична накладна № 32810250) з порушенням ст. 32 Статуту залізниць України, тобто завантажено вантаж з перевищенням вантажопідйомності вагонів, що підтверджується комерційними актами: № 317475/282, № 317476/283 від 09.11.2006р. та № 317498/2 від 04.01.2007 та актами загальної форми № 6424 від 09.11.2006р., № 8001, № 8002 від 04.01.2007, складеними залізницею на проміжній станції Миронівка.

Відповідно до ст. 125 Статуту залізниць України після прибуття на станцію призначення вантажу всю відповідальність перед залізницею щодо цього перевезення несе одержувач.

У зв’язку з поставкою вугілля без додержання Правил розміщення вантажу у вагонах та понад його вантажопідйомність залізницею згідно з переліками № 31 від 25.11.2006р., № 34 від 17.01.2007р., накопичувальними картками № 23.11086 від 23.11.2006р., № 15.01.0027,    № 15.01.0028, № 15.01.0029 від 15.01.2007р. та довідками № 50, № 51, № 52 від 19.06.2007р., № 53, № 54, № 55 від 20.06.2007р. донараховано позивачу плату за зберігання вантажу в сумі 800,40 грн., плати за роботу МЧУ в сумі 3736,86 грн., плата за оперативне повідомлення в сумі 235,20 грн., плати за маневрову роботу в сумі 1625,28 грн., плати за користування вагонами в сумі 182,40 грн. Всього 6580,14 грн.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання,  повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються, зокрема, витрати зроблені управленою стороною.

З метою досудового врегулювання господарських відносин, позивачем на адресу відповідача надсилались претензії від 15.01.2007р. № 119-003К, від 05.02.2007р. № 119-020К на загальну суму 6580,14 грн. з вимогою в семиденний строк відшкодувати завдані збитки. Претензії залишені без відповіді та задоволення.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язань. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов’язання. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов‘язань.

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором. При визначені недержавних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов’язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов’язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності відповідно до ст. 623 ЦК України.

Обов’язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв’язку між діями особи та збитками, які складають об’єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об’єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов’язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок неналежного виконання зобов’язання за договором, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв’язку між неправомірними діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов’язку для третьої особи, а тому посилання відповідача на те, що вантажовідправниками  були треті особи, а не відповідач судом не приймається.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, оскільки збитки завдані позивачу у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов’язань за договором № 4-01/1-п від 28.01.2004р., то за таких обставин, позов визнається обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за розрахунком позивача.

Згідно зі ст. 44 ГПК України понесені позивачем судові витрати, пов’язані з розглядом справи, зокрема витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу та державного мита, покладаються на відповідача (ст. 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Вугілля України" (01030, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 4, з будь-яких рахунків, виявлених під час виконавчого провадження), на користь Відкритого акціонерного товариства "Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, 15, ) 6580 (шість тисяч п'ятсот вісімдесят) грн. 14 коп. відшкодування збитків, 102 (сто дві) грн. 00 коп. держмита, 118 (сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                                О.О.Хрипун