ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

13.06.07                                                                                           Справа  № 5/3484-28/424А

Львівський апеляційний господарський суд,  в складі колегії:

головуючого-судді:                  Бойко С.М.,

суддів:                                         Бонк Т.Б.,

Марко Р.І.,

при секретарі   Чаплик І.,

з участю представників:

від скаржника (позивача) –       з”явився,

відповідача –   з”явився,

розглянув апеляційну скаргу державного підприємства  «Львівський  бронетанковий ремонтний завод», м.Львів

на постанову господарського суду Львівської області від 28.02.2007 року, суддя Морозюк А.Я., в справі №5/3484-28/424А,

за позовом державного підприємства  «Львівський  бронетанковий ремонтний завод», м.Львів

до відповідача державної податкової інспекції у м.Львові, м.Львів

про    визнання недійсними (нечинними) податкових повідомлень-рішень від 29.11.2006 року №/3/20247, №/3/20246, №/3/20248, №/3/20249, №/3/20251, №/3/20250,

в с т а н о в и в :

постановою господарського суду Львівської області від 28.02.2007 року відмовлено в позові  державного підприємства  «Львівський  бронетанковий ремонтний завод»до державної податкової інспекції у м.Львові про визнання недійсними (нечинними) податкових повідомлень-рішень від 29.11.2006 року №/3/20247, №/3/20246, №/3/20248, №/3/20249, №/3/20251, №/3/20250, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань.

Постанова суду мотивована тим, що  штраф, визначений п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», застосовується за порушення пов'язане з несплатою в установлені стороки податкового зобов'язання, що наявне в спірному випадку, оскільки факт несплати узгоджених сум податкового зобов'язання протягом   граничних строків підтверджується даними облікової картки ДП "Львівський бронетанковий ремонтний завод" по податку на прибуток(дохід) підприємств і організацій державного підпорядкування за 2005 та 2006 р.р., розрахунками штрафних санкцій та іншими матеріалами справи. При цьому судом не враховано уточнюючу декларацію в квітні 2006 року з підстав того, що прострочка сплати та погашення сум податкового боргу мали місце до квітня 2006 року.

В апеляційній скарзі скаржник (позивач) просить постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповного з”ясування судом обставин, що мають значення для справи, апелюючи тим, що 19.12.2005 року підприємством  подано декларацію з податку на прибуток за 11 місяців, в якій була допущена помилка щодо зазначення від»ємного значення вказаного податку. Вказана помилка була виявлена  позивачем самостійно в квітні 2006 року і 19.04.2006 року була надана уточнююча декларація, а тому з врахуванням вказаної декларації підприємство повністю розрахувалось з бюджетом 30 грудня 2005 року, і з цього моменту всі перерахування здійснені в рахунок погашення податку на прибуток являлись переплатою, яка виникла в зв'язку з допущенням арифметичної помилки.

З наведеного скаржник вважає, що з врахуванням вказаної уточнюючої декларації  штрафні санкції, застосовані податковим органом за несвоєчасну сплату податку на прибуток у 2005 році мають бути зменшені до 87383,2 грн..

У запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить в її задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що податкові зобов»язання, вказані платником податків в податкових деклараціях, є узгодженими і сума  узгодженого податкового зобов»язання скаржником сплачена, а тому податковим органом правомірно застосовано до позивача штрафні санкції. При цьому відповідач зазначає, що уточнююча декларація подана позивачем 20.04.2006 року, тобто після прийняття податковим органом спірних рішень про застосування штрафних санкцій, а діючим законодавством не передбачено норми, яка б зобов»язувала  контролюючий орган скасовувати нараховані ним штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов»язань у зв»язку з поданням платником податків уточнюючої декларації.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, які підтримали свої позиції, пояснення дали аналогічні, викладені в письмових поясненнях та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Актом перевірки ДПІ у м.Львові від 18 квітня 2006 року №12/15-0 встановлені факти порушення позивачем граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань по податку на прибуток, в зв»язку з чим на підставі вимог п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податковим органом застосовано до позивача штрафні санкції.

Зокрема, рішенням №/3/20246 від 29.11.2006 р. за несвоєчасну сплату частини прибутку(доходу) господарських організацій по Декларації з податку на прибуток за І квартал 2005 року застосовано штрафні санкції в сумі 2050 грн.; рішенням №/3/20247 від 29.11.2006р. за несвоєчасну сплату податкового зобов’язання по податку на прибуток за Ш-ій квартал 2005 р. застосовано штрафні санкції  в сумі 18586,78 грн.; рішенням №/3/20248 від 29.11.2006 р. за несвоєчасну сплату податку на прибуток за Ш-ій квартал 2005 р. застосовано штрафні санкції в сумі 153583,61 грн.; рішенням №/3/20249 від 29.11.2006р. за несвоєчасну сплату податку на прибуток за Ш-ій квартал 2005 р. застосовано штрафні санкції в сумі 187307,03 грн.; рішенням №/3/20250 від 29.11.2006р. за несвоєчасну сплату податку на прибуток за 2005р.  застосовано штрафні санкції в сумі 8113,80 грн.; рішенням №/3/20251 від 29.11.2006р. за несвоєчасну сплату податку на прибуток за 2005р.  застосовано штрафні санкції в сумі 35752,41 грн.

Проте, такий висновок податкового органу не відповідає встановленим обставинам по справі та вимогам діючого законодавства.

Як передбачено підп.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”,  платник податків самостійно обчислює суму податкового зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації (що має місце в даному випадку), крім випадків, передбачених підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2, а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до п.п.4.1.4 п. 4.1 ст. 4 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  податкові декларації подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі при сплаті місячних авансових внесків), -протягом 20 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі при сплаті квартальних або піврічних авансових внесків), - протягом 40 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених п.п. "г" п.п. 4.1.4 цього пункту, - протягом 60 календарних днів за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Для цілей п.п.- 4.1.4 цього пункту під терміном "базовий податковий період" слід розуміти податковий період, визначений відповідним законом з питань оподаткування.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” самостійно узгоджене податкове зобов'язання - це зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Як вбачається з положень п.п.5.3.1 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів, наступних за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого п.п. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 цього Закону для подання податкової декларації.

У підпункті 17.1.7 пункту 17.1 статті 17 Закону України „Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов'язання протягом граничних строків, визначених цим Законом, такий платник податку зобов'язаний сплатити штраф у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі десяти відсотків такої суми; при затримці від 31 до 90 календарних днів включно, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі двадцяти відсотків такої суми; при затримці, що є більшою 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов'язання, - у розмірі п'ятдесяти відсотків такої суми. Платник податків сплачує один із зазначених у цьому підпункті штрафів відповідно до загального строку затримки незалежно від того, чи були застосовані штрафи, визначені у п.п. 17.1.1-17.1.6 цього пункту, чи ні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, несвоєчасна сплата узгоджених сум податкових зобов»язань виникла в позивача внаслідок несвоєчасної сплати  податкових зобов»язань, узгоджених згідно поданої 19.12.2005 року декларації з податку на прибуток за 11 місяців.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем у вказаній декларації було допущено помилку щодо зазначення від»ємного значення податку. Ця помилка виявлена  позивачем самостійно в квітні 2006 року і 19.04.2006 року надана уточнююча декларація, з врахуванням якої підприємство повністю розрахувалось з бюджетом 30 грудня 2005 року, і з цього моменту всі перерахування здійснені в рахунок погашення податку на прибуток являлись переплатою, яка виникла в зв'язку з допущенням арифметичної помилки.

Відповідно до ч.2 п.16.4 ст.16 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств" платники податку у строки, визначені законом, подають до податкового органу податкову декларацію про прибуток за звітний період, розраховану наростаючим підсумком з урахуванням від'ємного значення об'єкта оподаткування минулих податкових періодів у разі його наявності, а згідно підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4 Законом України від 21.12.2000 року „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податків у разі якщо дані документальних перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових деклараціях.

У відповідності до Закону України „Про державну податкову службу в Україні" одним з основних обов'язків податкових органів являється здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, а також правильністю обчислення платниками податків і зборів. Всі податкові декларації і розрахунки, які подаються платником податків до податкового органу підлягають обов»язковій камеральній перевірці працівниками підрозділів адміністрування податку на прибуток. У разі виявлення в ході перевірки арифметичних або методологічних помилок у поданій платником  податковій декларації, які призвели до заниження або завищення суми податкового зобов»язання, відповідальна особа державного податкового органу складає акт про результати проведення перевірки податкової звітності.

Таким чином, відсутність акту перевірки після подання позивачем уточнюючої податкової декларації в квітні 2006 року з виправленими показниками свідчить про відповідність зазначених в ній податкових зобов»язань та підтверджує відсутність у позивача податкових зобов»язань, зазначених у декларації, поданій 19.12.2005 року з податку на прибуток за 11 місяців, за несвоєчасну сплату яких позивачу визначено ш трафні санкції згідно спірних податових повідомлень-рішень.

З наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що застосування податковим органом до позивача штрафних санкцій, передбачених п.п.17.1.7. п.17.1. ст.17 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, за несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов»язання, є неправомірним, оскільки матеріалами справи підтверджується відсутність такого податкового зобов»язання у позивача.

Враховуючи викладене, податкові повідомлення - рішення від 29.11.2006 року №/3/20247, №/3/20246, №/3/20248, №/3/20249, №/3/20251, №/3/20250, якими до позивача застосовано штрафні санкції за порушення граничних строків сплати узгоджених сум податкових зобов’язань, прийняті податковим органом безпідставно та не відповідають вимогам діючого законодавства, а тому підлягають скасуванню, позовні вимоги - задоволенню,  а постанова місцевого суду скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції неповно з”ясовано обставини, що мають значення для справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає  скасуванню, а апеляційна скарга позивача – задоволенню.

При скасуванні рішення суду проводиться новий розподіл судових витрат на підставі ст.95 КАСУ та на підставі ст.94 КАСУ з Державного бюджету на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати: 3,4 грн. судового збору за провадження в першій інстанції та 1,7 грн. судового збору за апеляційне провадження.

Керуючись ст.ст. 198,202,205,207 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

постанову господарського суду Львівської області від 28.02.2007 року в  справі за номером 5/3484-28/424А -   скасувати, а апеляційнй скаргу державного підприємства  «Львівський  бронетанковий ремонтний завод»- задоволити.

Позов задоволити.

Визнати нечинними податкові повідомлення - рішення від 29.11.2006 року №/3/20247, №/3/20246, №/3/20248, №/3/20249, №/3/20251, №/3/20250.

Стягнути на користь державного підприємства  «Львівський  бронетанковий ремонтний завод»(м.Львів, вул.Стрийська,73) з Державного бюджету 5,1 грн. судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи  повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя:                                              С.М.Бойко

Судді:                                                                      Т.Б.Бонк

Р.І.Марко