ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

29.05.07р.

Справа № А1/165-07

За позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "А-Лекс", м.Дніпропетровськ,

до  Дніпропетровської міської ради, м.Дніпропетровськ,

про визнання незаконним рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.06 р. про внесення змін до рішення міської ради від 30.07.2003 р. № 4/9 "Про комунальний податок"

Суддя  Рудь І.А.

Представники сторін:

від позивача: Савичев О.В. - дов. № 6 від 10.04.07 р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем, як юридичною особою, права якої порушуються, заявлено позов про визнання незаконним рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.06 р. про внесення зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 р. № 4/9 "Про комунальний податок".

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорюваним рішенням встановлено розмір ставки податку, що перевищує граничний розмір, визначений ст.15 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки і збори".

Відповідач у призначене судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце проведення (поштове повідомлення від 23.04.2007р.(а.с.12), письмові заперечення проти позову не надав, вимоги ухвали суду від 18.04.2007р. та 10.05.2007р. не виконав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України, справа розглядається за наявними в ній доказами.

У судовому засіданні за згодою представника Позивача оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши представника Позивача, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до оскаржуваного рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року внесені зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 року № 4/9 «Про комунальний податок», та п.2.2. додатку викладено в наступній редакції: «2.2. Обчислення комунального податку проводиться за ставкою 20 відсотків від офіційно встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян, виходячи із середньо облікової чисельності штатних працівників облікового складу».

Вказане рішення введено в дію на території міста Дніпропетровська з 01.01.2007р.

Згідно ст. 15 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори»від 20.05.1993 року № 56-93 (далі - Декрет): «Комунальний податок справляється з юридичних осіб, крім бюджетних установ, організацій, планово-дотаційних та сільськогосподарських підприємств. Його граничний розмір не повинен перевищувати 10 відсотків річного фонду оплати  праці,   обчисленого   виходячи   з   розміру   неоподатковуваного   мінімуму   доходів громадян».

У відповідності до статті 18 Декрету Кабінету Міністрів України "Про місцеві податки та збори" органи місцевого самоврядування самостійно встановлюють і визначають порядок сплати місцевих податків і зборів відповідно до переліку і в межах установлених граничних розмірів ставок.

За умовами ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до компетенції міських рад віднесено встановлення місцевих податків і зборів та розмірів їх ставок у межах, визначених законом.

Згідно з Наказом Державної податкової адміністрації України № 625 від 24.12.2003 року (із змінами та доповненнями) та Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 286 від 28.09.2005 року, річний фонд оплати праці, складається із середньо облікової чисельності штатних працівників підприємства.

Тобто, 1 (один) відсоток від офіційно встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян, виходячи із середньовікової чисельності штатних працівників облікового складу (як зазначається у рішенні міської ради) дорівнює 1-му (одному) відсотку річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян (як зазначено у Декреті КМУ).

Оскільки у рішенні Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року комунальний податок встановлено у розмірі 20 % від офіційно встановленого неоподаткованого мінімуму доходів громадян, виходячи із середньовікової чисельності штатних працівників облікового складу, то цей розмір у двічі більший граничного розміру комунального податку ніж той, що встановлений ст. 15 Декрету КМУ № 56-93 від 20.05.1993 року, а саме 10 % річного фонду оплати праці, обчисленого виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування»передбачено, що механізм справляння та порядок сплати місцевих податків і зборів (обов'язкові платежів) встановлюються сільськими, селищними, міськими радами відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, установлених законами України.

Згідно із ст.ст. 143, 144 Конституції України територіальні громади міста встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування приймають рішення в межах повноважень, визначених законом.

За таких обставин, оскаржуване рішення сесії Дніпропетровської міської ради про встановлення ставки комунального податку у розмірі 20% від офіційно встановленого не оподаткованого мінімуму доходів громадян, встановленого законодавством України, суперечить вимогам чинного законодавства, передбаченим ст.ст.15, 18 Декрету Кабінету Міністрів України «Про місцеві податки і збори»від 20.05.1993 року № 56-93, ст. 15 Закону України «Про систему оподаткування».

Відповідач заперечення на позовну заяву не надав, явку представника у судове засідання не забезпечив.

Господарським судом, за клопотанням Позивача, винесено ухвалу про вжиття запобіжних заходів забезпечення адміністративного позову, у відповідності зі ст.ст.117, 118 КАС України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.118 КАС України виконання ухвал з питань забезпечення адміністративного позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Статтею 171 КАС України передбачено особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів. Відповідно до вимог ч.3 ст. 171 КАС України у разі відкриття провадження в адміністративній справі щодо оскарження нормативно-правового акта                                  суд зобов'язує відповідача опублікувати оголошення у виданні, у якому цей акт був або мав бути офіційно оприлюднений.

В матеріалах справи наявний витяг із газети "Наше місто" від 18.10.2006р., у якому було офіційно оприлюднено рішення Дніпропетровської міської ради від 27.09.2006р. № 4/4 "Про рішення міської ради від 30.07.2003р. № 6/11 "Про комунальний податок".

Однак, Відповідач не надав документу на підтвердження публікації оголошення у вищевказаному виданні про оскарження спірного нормативного правового акту, чим порушив вимоги, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України.

За умовами ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "А-Лекс" обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати по справі покладаються на Відповідача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.158-167, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати незаконним рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року про внесення зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 року № 4/9 «Про комунальний податок».

Зобов'язати Дніпропетровську міську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину постанови суду у виданні, в якому було офіційно оприлюднене рішення сесії Дніпропетровської міської ради № 4/4 від 27.09.2006 року про внесення зміни до рішення міської ради від 30.07.2003 року № 4/9 «Про комунальний податок», після набрання постановою законної сили.

Стягнути з Дніпропетровської міської ради (49000, м.Дніпропетровськ, пр.К.Маркса, 75) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "А-Лекс" (49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, 32/407, ) 3 грн. 40 коп. (три грн. 40 коп.) – судового збору.

Видати виконавчий лист після набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.А. Рудь

Постанова підписана

04.06.07 р.