СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

19 червня 2007 року
Справа № 2-19/2827-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Феодосії в  Автономній Республіці Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 15.02.2007 року у справі № 2-19/2827-2006А

за позовом           Товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія "Саяна-плюс" (вул. Керченське шосе, 48,Феодосія,98100)

до           Державної податкової інспекції у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим (вул. Кримська, 82-в,Феодосія,98100)

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія "Саяна-плюс" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Феодосійської міжрайонної державної податкової інспекції в  Автономній Республіці Крим №001244/2230/23-1/4/0 від 28.03.2005 року та №001490/2230/23-1/3/1 від 30.05.2005 року про застосування штрафних санкцій в сумі 1725,36 грн. та 250,99 грн. відповідно за порушення вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Мокрушин В.І.) від 15.02.2007 року у справі № 2-19/2827-2006А позов задоволено. Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що судово-бухгалтерською експертизою факт порушення, встановлений податковим органом, підтверджений не був.

Не погодившись з постановою суду, Державна податкова інспекція у місті Феодосії в Автономній Республіці Крим звернулась до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову господарського суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що експертизою не повно були досліджені обставини справи, оскільки експерту були надані не всі документи, тому податковий орган вважає необґрунтованим посилання суду першої інстанції на висновок експерта, як на доказ неправомірності застосування штрафних санкцій.

Слухання справи, призначене на 05.06.2007 року, було відкладено за клопотанням представника Державної податкової інспекції у місті Феодосії в  Автономній Республіці Крим.

У судове засідання 19.06.2007 року представники сторін не з’явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання розглянути справу за відсутністю представника податкової інспекції у зв’язку з неможливістю його явки у судове засідання.

Судова колегія вважає можливим розглянути спір за відсутністю сторін, оскільки матеріалів справи достатньо для розгляду спору по суті, а згідно частини 4 статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Переглянувши постанову суду першої інстанції відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

21.06.2001 року товариство з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія "Саяна-плюс" було зареєстроване виконавчим комітетом Феодосійської міської ради у якості суб'єкта підприємницької діяльності, про свідчить свідоцтво про державну реєстрацію (аркуш справи 34).

24.03.2005 року Феодосійською міжрайонною державною податковою інспекцією у місті Автономної Республіки Крим, правонаступником якої є відповідач, за результатами комплексної документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства України суб'єктом підприємницької діяльності –товариством з обмеженою відповідальністю торгівельно-промисловою компанією "Саяна-плюс" за період з 01.01.2004 року до 31.12.200 року був складений акт №653/23-1/31505207 (аркуш справи 11-30).

На підставі вказаного акту податковим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення №001244/2230/23-1/4/0 від 28.03.2005 року, відповідно до якого до позивача були застосовані штрафні санкції у сумі 1725,36 грн.

Також було прийняте податкове повідомлення-рішення №001490/2230/23-1/8/1 від 30.05.2005 року, відповідно до якого до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 250,99 грн.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін,  обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови суду першої інстанції у зв’язку з наступним.

Згідно з вимогами пунктів 1, 9, 12 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або  в  безготівковій  формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при  продажу  товарів   (наданні   послуг)   у   сфері   торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані:

- проводити  розрахункові  операції  на  повну  суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку  та  переведені  у  фіскальний  режим  роботи  реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних  розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у   випадках,   передбачених   цим   Законом,   із   застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

- щоденно  друкувати  на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з  продажу  товарів  (послуг)  фіскальні звітні   чеки  і  забезпечувати  їх  зберігання  в  книгах  обліку розрахункових операцій;

- вести  у  порядку,  встановленому  законодавством, облік товарних  запасів  на  складах  та/або  за  місцем  їх реалізації, здійснювати  продаж  лише  тих  товарів,  які відображені в такому обліку,  за  винятком  продажу  товарів особами, які відповідно до законодавства  оподатковуються  за  правилами,  що не передбачають ведення  обліку  обсягів  реалізованих  товарів  (наданих послуг).

Як вбачається з акту перевірки, було встановлено порушення пунктів 1, 9, 12 статті 3 Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”, а саме непроведення розрахункових операцій через зареєстрований реєстратор розрахункових операцій в сумі 327,27 грн., невиконання роздрукування на реєстраторі розрахункових операцій фіскального звітного чеку в сумі 445,03 грн., неоприбуткування товару в сумі 21643,39 грн.

Висновком експерта № 30/06 від 15.12.2006 року було встановлено, що питання про те, що в листопаді 2004 року підприємством не проведені через реєстратор розрахункових операцій розрахункові операції по реалізації приватному підприємцю Казарян Т.А. товарів на загальну суму 327,27 грн., викладені на сторінці 30 акту документальної перевірки №653/23-1/31505207 від 24.03.2005 року не підтверджується наданими для експертизи первісними документами бухгалтерського обліку товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія "Саяна-плюс". Застосування штрафної санкції в сумі 1725,36 грн. податковим повідомленням-рішенням №001244/2230/23-1/4/0 від 28.03.2005 року безпідставно.

З пояснень експерта від 14.02.2007 року №36 щодо питання безпідставності застосування штрафних санкцій в сумі 250,99 грн. податковим повідомленням-рішенням №001490/2230/23-1/8/1 від 30.05.2005 року вбачається, що до експертизи був наданий прибутковий касовий ордер №337 від 23.11.2004 року, а не від 22.11.2004 року як вказано в акті перевірки. Оскільки відповідно до наданих до експертизи бухгалтерських документів 22.11.2004 року готівкові розрахунки не проводились, тому роздрукування фіскального звітного чеку не є обов’язковим.

В апеляційній скарзі податковий орган зазначає, що підчас проведення експертизи не були досліджені первинні документи позивача, а саме, книги обліку розрахункових операцій та інші.

Судом апеляційної інстанції ухвалою від 05.06.2007 року витребувались такі документи, як книга обліку розрахункових операцій за листопад 2004 року, касова книга за листопад 2004 року, прибутково-касові ордери за листопад 2004 року. Проте, зазначені документи суду надані не були.

Згідно з частиною 6 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України якщо особа,  яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для  підтвердження  обставин, на  які  вона  посилається,  суд  вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до вимог частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

З зазначеного слідує, що тягар доказування факту порушення позивачем податкового законодавства несе відповідач –податковий орган.

Як вбачається з акту №653/23-1/31505207 від 24.03.2005 року під час проведення документальної перевірки посадовими особами податкового органу не досліджувались такі документи як книга обліку розрахункових операцій за листопад 2004 року, касова книга за листопад 2004 року, прибутково-касові ордери за листопад 2004 року (аркуш справи 13).

Таким чином, судова колегія вважає безпідставними висновки податкового органу щодо наявності з боку товариства з обмеженою відповідальністю торгівельно-промислова компанія "Саяна-плюс" порушень вимог Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”.

На підставі висловленого, судова колегія вважає, що позовні вимоги про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №001244/2230/23-1/4/0 від 28.03.2005 року та №001490/2230/23-1/8/1 від 30.05.2005 року, підлягають задоволенню.

При таких обставинах, апеляційна інстанція вважає, що постанову  господарського суду прийнято при правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстав для її скасування не існує.

Керуючись статтею 195, пунктом 1 частини 1 статті 198, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205, статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у місті Феодосії в  Автономній Республіці Крим залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 15.02.2007 року у справі № 2-19/2827-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді