КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2007                                                                                           № 31/176

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Шкуліпа О.П. (за дов.), Дерев"янчук В.А. (за дов.),

від відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства (далі- ЗАТ) "Перестрахова компанія "ВіЕйБі Ре"

на рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007

у справі № 31/176

за позовом                               ЗАТ "Страхова компанія (далі - "СК) "Брокбізнесстрахування"

до                                                   ЗАТ "Перестрахова компанія "ВіЕйБі Ре"

про                                                  стягнення 24 964,70 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 14.03.2007 у справі №31/176 позов ЗАТ „СК „Брокбізнесстрахування” до ЗАТ „ПК „ВіЕйБі Ре” про стягнення 24 964,70 грн. задоволено повністю.

Присуджено стягнути з ЗАТ „Перестрахова компанія „ВіЕйБі Ре” на користь ЗАТ „СК „Брокбізнесстрахування” 24 964,70 грн. основного боргу, державне мито у розмірі 249,65 грн., 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 8000 грн. за адвокатські послуги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ЗАТ „Перестрахова компанія „ВіЕйБі Ре” звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007 у справі №31/176 скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007 прийняте при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду не відповідають обставинам справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти доводів апелянта, вважає оскаржуване рішення Господарського суду м.Києва обґрунтованим та просить зашити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Клопотання відповідача від 06.06.2007 вих.№755 про відкладення розгляду справи на іншу дату колегією суддів залишено без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд може відкласти розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні, зокрема, такою обставиною може бути нез’явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу. Представник відповідача був присутній в судових засіданнях 24.04.2007 та 15.05.2005, надавав пояснення по справі, в матеріалах справи достатньо документів для прийняття судового рішення.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

17.10.2005 між ЗАТ „СК „Брокбізнесстрахування” та ЗАТ „ПК „Лідер РЕ”, яке 09.10.2006 було перейменоване на ЗАТ „ПК „ВіЕйБі Ре”, було укладено договір №079/ОП/10/05 пропорційного облігаторного перестрахування наземних транспортних засобів на базі ексцедента сум (далі – Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору предметом цього Договору є угода про пропорційне облігаторне перестрахування ризиків та встановлюються умови обов’язкового перестрахування Перестраховиком ризиків, прийнятих на себе Перестрахувальником.

Як вказано у пункті 1.2 Договору Перестрахувальник страхує у Перестраховика ризик виконання частини своїх зобов’язань за договорами страхування наземних транспортних засобів, укладеними Перестрахувальником. Частки відповідальності сторін за цим Договором зазначені в Додатку №1 до цього Договору. Включення  Перестрахувальником ризиків у Договір та відповідальність Перестраховика по всім ризикам, що підпадають під дію цього Договору, здійснюються на облігаторній (обов’язковій) основі, тобто відповідальність Перестраховика починається відразу після укладення в належній формі Перестрахувальником договорів страхування наземних транспортних засобів.

Позивачем був застрахований автомобіль марки Honda Accord, д.н. АА3840КС, що належить Шпильовому А.В., який був переданий відповідачу у перестрахування згідно рахунку-бордеро від 01.02.2006. Частка відповідальності перестраховика складала 31,03 %.

Згідно видаткового касового ордеру від 08.09.2006 Шпильвому А.В., власнику застрахованого автомобіля Honda Accord , д.н. АА3840КС, було виплачено страхове відшкодування згідно наказу №401 та акту №164 від 07.09.2006 в сумі 80 063,44 грн.

Відповідно до пункту 2.4.4 Договору перестрахувальник зобов’язаний сплатити свою частку касового збитку, зазначеного в пункті 3.5 цього Договору, протягом семи робочих днів після отримання від перестрахувальника розрахунку частки страхового відшкодування та документів, вказаних в пункті 2.2.5 цього Договору, не дочікуючись сплати страхового відшкодування.

Оскільки частка відповідальності відповідача, згідно Договору, становить 31,03%, то сума частки касового збитку, яку останній повинен сплатити позивачу, становить 24 843,69 грн. (80 036,44 * 31,03% = 24 843,69).

Листом №617/1 від 15.09.2006 позивач повідомив відповідача про те, що страхова подія, що трапилась з страхувальником Шпильовим А.В. 09.07.2006 не була внесена до рахунку-бордеро заявлених, але не сплачених збитків за липень місяць, а тому просили підписати додаток №1 до рахунку-бордеро заявлених, але не сплачених збитків згідно з Договором пропорційного облігаторного перестрахування наземних транспортних засобів на базі ексцедента сум №079/ОП/10/05 від 17.10.2005.

Листом №816 від 23.10.2006 позивач повідомив відповідача про сплату ним страхового відшкодування за ремонт пошкодженого транспортного засобу Honda Accord , д.н. АА3840КС, що належить Шпильовому А.В. та просив перерахувати їх частку.

Відповідач листом №979 від 06.11.2006 відповів на лист позивача №617/1 від 15.09.2006, в якому відмовився від сплати свої частки страхового відшкодування, з посиланням на те, що він був повідомлений з порушенням терміну у 68 днів.

Заперечення апелянта про те, що так як позивач повинен був включити, але не включив вказаний збиток до рахунку-бордеро за липень 2006, що є підставою для відмови у виплаті частки страхового відшкодування згідно пунктів 2.3.5, 2.2.2 Договору, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України „Про страхування” перестрахування - страхування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

В Договорі сторони обумовили підстави для відмови у виплаті своєї частки страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 2.3.5 Договору перестраховик має право відмовити у виплаті своєї частки страхового відшкодування або зменшити її, якщо перестрахувальник:

-          приховав від перестраховика наявність відомих йому обставин, що безпосередньо та безсуперечно впливають на ступінь страхового ризику;

-          приховав від перестраховика умови договору страхування, зміну термінів і обсягів відповідальності;

-          не включив збиток в Рахунку-бордеро сплачених збитків або Рахунку-бордеро заявлених, але не сплачених збитків, оформлених згідно з Додатком 33 до цього Договору;

-          відмовив або перешкоджав участі представника перестраховика в розслідуванні причин і обставин страхового випадку до договору страхування, якщо бажання такої участі було викладено в письмовій формі.

Перестраховик вправі посилатись на вищевказані обставини, як на причину відмови у виплати своєї частки страхового відшкодування.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що Договором не передбачено відмови у виплаті частки страхового відшкодування, якщо рахунки-бордеро були надіслані з запізненням, зазначений пункт договору не містить посилання на пункт 2.2.2. Договору як на підставу для такої відмови.

При цьому колегія суддів приймає до уваги пункт 4.1. Договору, відповідно до якого сторони узгодили, що будь-які виявлені помилки і упущення не можуть зупинити дію цього Договору та звільнити Перестраховика від виконання своїх обов’язків по цьому договору і після їх виявлення повинні бути усунуті або виправлені негайно цією стороною, якою вони були допущені. Згідно пункту 4.2. Договору Перестрахувальник не повинен позбавлятися своїх прав через випадкові упущення, помилки виконавця, якщо ці помилки виправляються і про них був проінформований Перестраховик.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу надсилались додаток №1 до рахунку-бордеро заявлених, але не сплачених збитків від 15.09.2006 та рахунок-бордеро сплачених збитків від 04.10.2006, що і не заперечувалось самим відповідачем.

Колегією суддів також не приймається заперечення відповідача щодо застосування для спірних правовідносин пункту 5 статті 26 Закону України „Про страхування”.

Відповідно до пункту 5 статті 26 Закону України „Про страхування” підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Згідно статті 3 Закону України „Про страхування” страхувальниками визнаються юридичні особи та дієздатні громадяни, які уклали із страховиками договори страхування або є страхувальниками відповідно до законодавства України.

Норма статті 12 Закону України „Про страхування” регулює взаємовідносини між страховиками щодо перестрахування на визначених договором умовах.

Отже, посилання відповідача на пункт 5 статті 26 Закону України „Про страхування” як на підставу для відмови у виплаті перестрахового відшкодування є неправомірним.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів не погоджується з розміром стягнення з відповідача 24 964,70 грн. та вважає, що оскаржуване рішення підлягає зміні, а позов задоволенню частково з огляду на наступне.

Позивач заявив до стягнення 24 964,70 грн., що є 31,03% від суми їхнього збитку, тобто від 80 453,44 грн. Але, в матеріалах справи є видатковий касовий ордер про сплату страхового відшкодування на суму 80 063,44 грн. Понесення відповідачем збитків на суму 80 453,44 грн. в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доведеною вважається сума збитків, яку поніс позивач, у розмірі 80 063,44 грн., отже з відповідача слід стягнути 24 843,69 грн. (80 036,44 * 31,03% = 24 843,69).

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з державного мита, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007 у справі №31/176 підлягає зміні, позов слід задовольнити частково. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ЗАТ „Перестрахова компанія „ВіЕйБі Ре” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва від 14.03.2007 у справі №31/176 – змінити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ЗАТ „Перестрахова компанія „ВіЕйБі Ре” (04019, м.Київ, вул. Леонтовича, буд. 7, офіс 2, ) на користь ЗАТ „СК „Брокбізнесстрахування” (01032, м.Київ, вул. Саксаганського, 115-А, ) 24 843,69 грн. основного боргу, 248,44 грн. витрат по сплаті державного мита за подання позовної заяви, 117,43 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та 7 961,22 грн. за послуги адвоката.

В задоволенні 121,01 грн. – відмовити.

Доручити Господарському суду м.Києва видати відповідний наказ.

Матеріали справи №31/176 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя

Судді