ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2007 р.
№ 23/344

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді
суддів
Кота О.В.,
Владимиренко С.В.,
Шевчук С.Р.

розглянувши касаційну скаргу
Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями “Промтехкомплектація”

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2007 року
у справі                                       № 23/344

за позовом
Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями “Промтехкомплектація”

до
Відкритого акціонерного товариства  “Укрнафта”

за участю:
Відкритого акціонерного товариства  комерційного банку з іноземним капіталом “Промекономбанк” в особі Дніпропетровської філії –третя особа без самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача

про
стягнення 702 000 грн.

та зустрічним позовом
Відкритого акціонерного товариства  “Укрнафта” (далі –Товариство)

до
Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями “Промтехкомплектація” (далі - Підприємство),
Відкритого акціонерного товариства  комерційного банку з іноземним капіталом “Промекономбанк” в особі Дніпропетровської філії (далі - Банк)

про
визнання недійсним договору

за участю представників:

позивача: Коваленка А.І.;

відповідача: Бунечки В.І.;

третьої особи: не з’явились;

встановив:

Рішенням господарського суду м.Києва (суддя Якименко М.М.) від 21 вересня 2006 року у справі № 23/344 в задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено повністю; визнано договір № 3-03 від 27 лютого 2003 року, підписаний між Підприємством і Банком недійсним та стягнуто судові витрати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2006 року (судді Капацин Н.В., Розваляєва Т.С., Синиця О.Ф.) рішення господарського суду м. Києва від 21 вересня 2006 року змінено; в задоволенні первісного позову відмовлено повністю; в задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Підприємство звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційного господарського суду, оскільки при винесенні оскаржуваного судового акту порушено норми матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Господарськими судами встановлено, що рішенням господарського суду м. Києва від 15 травня 2003 року у справі № 23/290 за позовом Підприємства про стягнення з Товариства заборгованості за поставлений товар, позов задоволено, стягнуто з Товариства 3 902 208,64грн. боргу та 8922,62грн. річних.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Під визначення збитків попадає упущена вигода.

Позивач звертаючись до суду першої інстанції про стягнення збитків з відповідача обґрунтовує позовні вимоги тим, що йому спричинені збитки у вигляді неодержаного доходу внаслідок невиконання ВАТ "Укрнафта" умов договору № 101/02МТР від 28 серпня 2002 року щодо сплати позивачу грошових коштів, які він планував переказати у банк з метою отримання доходу у вигляді відсотків з банківського вкладу, згідно з умовами депозитного договору № 3-03 від 27 лютого 2003 року.

Господарськими судами встановлено, що в депозитному договорі відсутні посилання на те, що саме кошти, сплачені ВАТ "Укрнафта" за договором поставки № 101/02МТР мали бути покладені Підприємством на депозит. Крім того, в пункті 2.1.1 даного договору вказується, що клієнт зобов’язаний перерахувати вільні грошові кошти на депозитний рахунок. Судами досліджено, що в період з 27 лютого 2003 року по 13 березня 2003 року у позивача було в наявності достатньо активів та вільних оборотних коштів для здійснення банківського вкладу і позивачем не доведено, що саме кошти, не сплачені Товариством планувалося перерахувати Банку згідно умов договору № 3-03.

Відповідно до статті 440 ЦК УРСР підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є склад цивільного правопорушення: протиправна поведінка (дія чи бездіяльність особи); шкода, завдана такою поведінкою; причинний зв’язок між протиправною поведінкою і шкодою; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Господарськими судами встановлено відсутність складу цивільного правопорушення, а відтак правомірно відмовлено в задоволенні первісного позову.

Разом з тим, апеляційним господарським судом на підставі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, правомірно відмовлено Товариству в задоволенні зустрічного позову щодо визнання недійсним договору про депозитний рахунок від 27 лютого 2003 року за № 3-03 між Підприємством та Банком, оскільки спірний договір не порушує і не зачіпає інтереси Товариства.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційним господарським судом в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно досліджено матеріали справи в їх сукупності і підставно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Виходячи з наведеного, судова колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового акту.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27 листопада 2006 року у справі № 23/344 залишити без змін, а касаційну скаргу дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "Промтехкомплектація" – без задоволення.

Головуючий суддя                                                            О. Кот

судді:                                                            С. Владимиренко

С. Шевчук