СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

19.06.07
Справа № 4/413-26/102

За позовом: Прокурора
м. Львова в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України, м.
Київ, уповноважений орган: Львівська обласна державна науково-виробнича
корпорація „Медтехніка”, м. Львів

до відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1,
м. Львів

Про стягнення
99 143,58 грн.

Суддя  Ю.Б. Деркач

при
секретарі: Боровець Я.

Представники:

від прокуратури Вітковська І.М. -представник

від позивача Барковський
В.Є. -виконавчий директор

від відповідача ОСОБА_1
-СПД, ОСОБА_2 -адвокат

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки

передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 22.06.2007 р.

Суть спору: Прокурор
м. Львова в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров'я України, м.
Київ, уповноважений орган: Львівська обласна державна науково-виробнича
корпорація „Медтехніка”, м. Львів звернувся до господарського суду з позовом до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Львів про стягнення 99 143,58 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в
металевому ангарі, орендованому відповідачем, виникла пожежа, внаслідок якої
вказаний металевий ангар знищено. Вартість знищеного пожежного ангару,
відповідно до висновку НОМЕР_1 будівельно-технічного дослідження, проведеного
Львівським науково-дослідним інститутом судових експертиз, становить 99 143,58
грн., а тому прокурор та позивач просять стягнути цю суму з відповідача.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 15.12.2005 р. по справі                     № 4/2768-7/360 позовні
вимоги задоволені у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь
Львівської обласної державної науково-виробничої корпорації «Медтехніка»99
143,58 грн.

Постановою  Львівського апеляційного господарського суду
від 14.04.2006 р. по справі № 4/2768-7/360 рішення господарського суду
Львівської області від 15.12.2005 р. скасовано та прийнято нове рішення, в
позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського
суду України від 19.12.2006 р. по справі
№ 4/2768-7/360
рішення господарського суду Львівської області від 15.12.2005р. та постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 14.04.2006 р. скасовано,
справу направлено на новий розгляд господарському суду Львівської області.

Ухвалою суду від 12.02.2007 р.
порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на
27.03.2007 р. Ухвалою суду від 27.03.2007 р. розгляд справи відкладався до
17.04.2007 р. Ухвалою суду від 17.04.2007 р. продовжено строк розгляду спору та
розгляд справи відкладався до 22.05.2007 р. Ухвалою суду від 22.05.2007 р.
розгляд справи відкладався до 19.06.2007 р.

Відповідач та його повноважний
представник в судове засідання з'явилися, подали письмове пояснення від
17.04.2007 р. по суті позовних вимог, проти позовних вимог заперечили з підстав
наведених у поясненні.

Крім того, відповідачем подано
клопотання від 19.06.2007 р. про витребування доказів.

Клопотання відповідача від
19.06.2007 р. про витребування доказів відхиляється у зв'язку з тим, що в
матеріалах справи достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив
наступне:

Відповідно до ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи, зокрема, за позовними заявами прокурорів та
їх  заступників, які звертаються до
господарського суду в інтересах держави.

Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає,
в чому полягає порушення інтересів держави, та обгрунтовує  необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних
відносинах.

Прокурор здійснює в суді
представництво інтересів громадян або держави в порядку, встановленому цим
Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій
стадії процесу.

Функція представництва
прокуроратурою інтересів громадян або держави в суді закріплена п. 2 ст. 121
Конституції України. Виходячи із цього конституційного положення, прокурор має
статус законного представника держави у випадках, передбачених чинним
законодавством.

Відповідно до положень ст. 36-1
Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів держави
в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та
інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках,
передбачених законом.

Підставою представництва в суді
інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних,
політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою.

Формами представництва прокурора у
господарському суді є: 1) звернення до суду з позовами або заявами про захист
прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, коли порушуються інтереси
держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і
посадових осіб; 2) участь у розгляді судами справ; 3) внесення апеляційного,
касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за
нововиявленими обставинами.

Стосовно представництва у суді
інтересів держави, то відповідно до рішення Конституційного Суду України від
08.04.1999 р. у справі про представництво прокуратурою України інтересів
держави в арбітражному суді, суттєвим вбачається з'ясування поняття «інтереси
держави».  Державні інтереси
закріпляються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових
актів.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України
«Основи законодавства України про охорону здоров'я»охорона здоров'я - один з
пріоритетних напрямів державної діяльності. Держава формує політику охорони
здоров'я в Україні та забезпечує її реалізацію.

Реалізація державної політики
охорони здоров'я покладається на органи державної виконавчої влади (ч. 1 ст. 14
Закону). Спеціально уповноваженим центральним органом державної виконавчої
влади в галузі охорони здоров'я є Міністерство охорони здоров'я України,
компетенція якого визначається положенням, що затверджується Кабінетом
Міністрів України (ч. 1 ст. 15 Закону).

Частиною 1 ст. 16 Закону
передбачено, що безпосередню охорону здоров'я населення забезпечують
санітарно-профілактичні, лікувально-профілактичні, фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні, науково-медичні та інші заклади охорони здоров'я.

Львівська обласна державна
науково-виробнича корпорація «Медтехніка»відповідно до Статуту є об'єднанням
підприємств «Політехмед»Міністерства охорони здоров'я України. Згідно з
довідкою про включення вказаної корпорації в ЄДРПОУ, Міністерство охорони здоров'я
України є органом управління Львівської обласної державної науково-виробничої
корпорації «Медтехніка». Корпорація включена до ЄДРПОУ за формою власності
-загальнодержавна. Приміщення, що орендувалось відповідачем є державною
власністю та перебуває на балансі позивача. А тому, внаслідок знищення
державного майна, відповідачем завдано збитки державній власності чим порушені
інтереси держави.

Статтею 121 Конституції України, на
прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави
в суді у випадках, визначених законом.

Один з таких випадків передбачений
п. 6 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру», на підставі якої прокурор
має право звертатися до суду з заявами про захист прав і законних інтересів
громадян держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Реалізувавши своє право передбачене
Законом прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Міністерства
охорони здоров'я України, Львівської обласної державної науково-виробничої
корпорації «Медтехніка».

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК
України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові
завдані цим збитки.

Збитками є: 1) втрати,  яких
особа  зазнала  у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі,  а також витрати,  які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки);  2) доходи,
які  особа  могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), як це передбачено в
ч. 2 ст. 22 ЦК України.

Аналогічне поняття щодо
відшкодування збитків відображено в ст. 224 ГК України.

01.09.2001 р. між Львівською
обласною державною науково-виробничою корпорацією «Медтехніка»та ПП ОСОБА_1
укладено договір оренди виробничих приміщень по АДРЕСА_1.

Факт укладення вказаного договору
оренди, де позивач зазначений орендодавцем майна, встановлено у постанові
Вищого господарського суду України від 19.12.2006 р.

Пунктом 7 Договору передбачено
обов'язок відповідача утримувати приміщення у належному стані, дотримуватися
пожежної безпеки, правил користування тепловою та електричною енергією.

Під встановленими законодавством
вимогами пожежної безпеки слід розуміти комплекс положень, що визначають
порядок додержання норм і стандартів, спрямованих на запобігання пожежам,
забезпечення в разі їх виникнення безпеки людей, оснащення об'єктів і населених
пунктів засобами протипожежного захисту та пожежною технікою, а також інших
правил пожежної безпеки.

Частиною 1 ст. 2 Закону України
«Про пожежну безпеку»передбачено, що
забезпечення пожежної безпеки є складовою частиною виробничої та іншої
діяльності посадових осіб, працівників підприємств, установ, організацій та
підприємців.

Обов'язки орендарів щодо
забезпечення пожежної безпеки встановлюються статтею 5 Закону України "Про
пожежну безпеку" в ч. 1, якої зазначено, що орендарі зобов'язані:
розробляти комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки,
впроваджувати  досягнення науки і
техніки, позитивний досвід; відповідно до нормативних актів з пожежної безпеки
розробляти і затверджувати положення, інструкції, інші  нормативні
акти, що діють у межах підприємства, установи та організації,
здійснювати постійний контроль за їх додержанням; забезпечувати додержання
протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів
і постанов органів державного пожежного нагляду; організовувати навчання
працівників правил пожежної безпеки та пропаганду заходів щодо їх забезпечення;
у разі відсутності в нормативних актах вимог, необхідних для забезпечення  пожежної безпеки, вживати відповідних
заходів, погоджуючи їх з органами державного пожежного нагляду; утримувати в
справному стані засоби протипожежного захисту
і зв'язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар, не допускати їх
використання не за призначенням;
створювати у разі потреби відповідно до встановленого порядку підрозділи
пожежної охорони та необхідну для їх функціонування матеріально-технічну базу;
подавати на вимогу державної пожежної охорони відомості та документи про стан
пожежної безпеки об'єктів і продукції, що ними виробляється; здійснювати заходи
щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і
використання для цієї мети виробничої автоматики;  своєчасно інформувати пожежну охорону про
несправність пожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а
також про закриття доріг і проїздів на своїй території; проводити службове
розслідування випадків пожеж.

01.03.2004 р. в орендованих
приміщеннях виникла пожежа, внаслідок якої ангар був знищений.

Як вбачається з акту про пожежу від
01.03.04 р. та висновку державного інспектора з пожежного нагляду Залізничного
району м. Львова про причину пожежі від 04.03.2004 р., причиною пожежі в
орендованому ангарі стало порушення правил монтажу електрообладнання. У цьому ж
висновку зазначено, що осередок пожежі знаходився в ангарі з лівої сторони
відносно входу, тобто безпосередньо в орендованому відповідачем приміщенні.

Комісією в складі ОСОБА_1, ОСОБА_3
та ОСОБА_4 встановлено, що пожежа відбулась внаслідок замикання, яке було
спричинене попаданням мокрого снігу та води з витоку системи водопостачання на
силовий кабель. Наведене підтверджується актом НОМЕР_2.

Згідно з п.п. 5.1.1. п. 5.1. Правил
пожежної безпеки в Україні, які введенні в дію наказом Міністерства внутрішніх
справ України від 22.06.95 р. № 400 та зареєстровані в Міністерстві юстиції
України 14.07.1995 р. за № 219/755, електроустановки (можливість їх
застосування, монтаж, наладка та експлуатація) повинні відповідати вимогам
чинних Правил улаштування електроустановок (ПУЕ), Правил технічної експлуатації
електроустановок споживачів (ПТЕ), Правил техніки безпеки під час експлуатації
електроустановок споживачів (ПТБ) та інших нормативних документів.

Підпунктом 5.1.3. п. 5.1. вказаних
Правил встановлено, що електричні машини, апарати, обладнання (апарати
управління, пускорегулювання, контрольно-вимірювальні прилади, електродвигуни,
світильники і т. ін.), електропроводи та кабелі за виконанням та ступенем
захисту повинні відповідати класу зони (за ПУЕ), мати апаратуру захисту від
струмів короткого замикання та інших аварійних режимів.

Таким чином, відповідачем було
допущено порушення вказаних пунктів Правил та
ПУЕ, що призвело до короткого замикання електромережі. Наведене
підтверджується листом головного державного інспектора Залізничного району м. Львова
з пожежного нагляду НОМЕР_3.

Частиною 4 ст. 8 Закону України
«Про пожежну безпеку»передбачено обов'язок усіх
працівників під час прийняття на роботу і щорічно за місцем роботи
проходити інструктаж з питань пожежної безпеки відповідно до Типового положення,
затверджуваного Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи. Допуск до
роботи осіб, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з питань
пожежної безпеки, забороняється (ч. 7 ст. 8 Закону).

Доказів проходження інструктажу з
питань пожежної безпеки працівниками під час прийняття на роботу та
відповідачем, суду не подано.

Також слід зазначити, що у
відповідності до п. 2.8. Правил початок роботи новоствореного підприємства,
введення в експлуатацію нових, реконструйованих виробничих, житлових та інших
об'єктів, впровадження нових технологій, передача у виробництво зразків нових
пожежонебезпечних машин, механізмів, устаткування та продукції, оренда
будь-яких приміщень без дозволу органів державного пожежного нагляду
забороняється.

Видача дозволу здійснюється
відповідно до Порядку видачі органами державного пожежного нагляду дозволу на
початок роботи підприємств та оренду приміщень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14.02.2001 р. № 150.

Відповідно до п. 3 вказаної
постанови Кабінету Міністрів України для одержання   дозволу власник (орендар) подає до
відповідного органу державного пожежного нагляду заяву за зразком згідно з
додатком 1, матеріали оцінки (експертизи) протипожежного стану підприємства,
об'єкта чи приміщення, а для одержання дозволу на оренду приміщень - також
копію договору оренди.

Однак, як вбачається з листа
Головного державного інспектора Залізничного району        м. Львова з пожежного нагляду НОМЕР_3.
відповідач здійснював оренду приміщень без дозволу органів державного пожежного
нагляду.

Доказів отримання такого дозволу
відповідачем суду не надано.

Згідно з п. 4 Постанови підставою
для видачі дозволу є висновок, що оформляється за результатами оцінки
(експертизи) протипожежного стану підприємства, об'єкта чи приміщення, що
проводиться органом державного пожежного нагляду або іншою юридичною (фізичною)
особою, яка одержала ліцензію на проведення такої оцінки (експертизи).

Оскільки, відповідачем не
отримувався дозвіл органів державного пожежного нагляду на оренду приміщень, а
в зв'язку з цим і не оформлявся висновок протипожежного стану орендованих
приміщень, то судом не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що
порушення правил монтажу електромереж виникло з вини позивача.

Вина як підстава відповідальності
за порушення зобов'язання передбачена в ст. 614 ЦК України. В частинах 1 та 2
цієї статті зазначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона
доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання
зобов'язання.

Відсутність своєї вини доводить
особа, яка порушила зобов'язання.

За загальними правилами судового
процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України. У випадку
порушення зобов'язання за договором, що виникає
внаслідок  заподіяння  шкоди, цивільне законодавство (стаття 614 ЦК
України) передбачає презумпцію вини правопорушника. Отже, позивач не повинен
доказувати наявність вини відповідача у заподіянні шкоди, навпаки, на
відповідача покладено тягар доказування того, що в його діях чи його
працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Доказів відсутності вини у
виникненні пожежі в орендованому ангарі відповідачем не подано.

Доказів вини третіх осіб у
виникненні пожежі відповідачем не подано.

Судом не приймаються до уваги твердження
відповідача про те, що ним були проведені відновлювальні роботи ангару,
оскільки належні докази, які б підтверджували дану обставину відповідачем не
подані.

Твердження відповідача про те, що
Договір є не чинним не заслуговує на увагу, оскільки ним у встановленому
порядку не надано доказів визнання його недійсним.

Щодо прострочення подання позову,
то позовна давність в один рік застосовується до вимог про відшкодування
збитків у зв'язку з пошкодженням речі, яка була передана у користування наймачеві
(ч. 1 ст. 786 ЦК України).

Пошкодженням майна визнаються
погіршення якості, зменшення цінності речі або приведення її на якийсь час у не
придатний до використання за цільовим призначенням стан.

Знищення майна -це приведення його
у повну непридатність до використання за цільовим призначенням. Внаслідок
знищення майно перестає існувати або повністю втрачає свою цінність.

З матеріалів справи вбачається, що
при виникненні пожежі ангар було знищено, а не пошкоджено. Тому, правовідносин
між сторонами, які виникли у даній справі застосовується загальний строк
позовної давності -три роки (ст. 257 ЦК України).

З огляду на наведене, суд приходить
до висновку, що знищення орендованого майна відбулося внаслідок недотримання
відповідачем правил пожежної безпеки, що є порушенням договірних зобов'язань
(п. 7 Договору), що призвело до нанесення позивачу збитків на суму    99 143,58 грн. згідно з висновком
Львівського НДІСЕ НОМЕР_1.

Стаття 661 ЦК України передбачає,
що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема: відшкодування збитків.

Особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1
ст. 22 ЦК України). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст.
22 ЦК України).

Оскільки, ні Договором, ні Законом
України «Про оренду державного та комунального майна», та іншим чинним
законодавством не передбачено в даному випадку відшкодування у меншому або
більшому розмірі, то вказана сума збитків спричинених позивачеві підлягає
відшкодуванню за рахунок відповідача у повному обсязі, а саме: 99 143,58 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, підставні та такі, що підлягають до задоволення
повністю.

З огляду на викладене, керуючись
Конституцією України, Законом України „Про прокуратуру”, Законом України „Про
основи законодавства України про охорону здоров'я”, Законом України „Про
пожежну безпеку”, Правилами пожежної безпеки в Україні, введеними в дію наказом
Міністерства внутрішніх справ України від 22.06.95 р. № 400 та зареєстровані в
Міністерстві юстиції України 14.07.1995 р. за № 219/755, ст.ст. 22, 257, 613,
614, 661, 786, ст. 224 ГК України та ст.ст. 2, 4, 33, 34, 35, 44, 49, 78, 82,
83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов
задоволити повністю.

2.          Стягнути з
Приватного підприємця ОСОБА_1,   АДРЕСА_2
(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4) на користь
Львівської обласної державної науково-виробничої корпорації „Медтехніка”, м.
Львів, вул. В. Великого, 117 (р/р 8001 у ЛФ Укрінбанку, МФО 325826,
) 99 143 грн. 58 коп. шкоди заподіяної внаслідок знищення
майна.

3.          Стягнути з
Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4)
в дохід державного бюджету 991 грн. 43 коп. державного мита.

4.          Стягнути з
Приватного підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_2(ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4)
на користь ДП „Судовий інформаційний центр”, м. Київ 118 грн.         00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.
Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя