СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.07                                                                                 Справа № 3/225.

Суддя Доманська М.Л., розглянувши матеріали справи за позовом

Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”,

м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз",

м. Луганськ

про стягнення  17 018 488 грн. 76 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Самойленко К.В. (дов. від 12.02.07 № 2-33),

від відповідача - Кузьмін Ю.Л. (дов. від 26.12.06 № 591),

Соколова Ю.В. (дов. від 20.03.07 № 633),

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 17 018 488 грн. 76 коп., з них: 12 984 233 грн. 85 коп. –основного боргу, 1 524 320 грн. 72 коп. –пені, 1 216 803 грн. 23 коп. –інфляційних нарахувань, 384 234 грн. 59 коп. –3 % річних та 908 896 грн. 37 коп. –штрафу - 7 % від простроченої суми.

Представниками сторін подано клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу, яке судом розглянуто та підлягає до задоволення.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 03.05.07 № 13/1-622, зданим у судовому засіданні 07.05.07, просить суд у задоволенні вимог відносно стягнення суми пені та 7 % штрафних санкцій відмовити з наступних підстав:

- рішенням Господарського суду міста Києва від 23.05.06 у справі №6/179-2/2пд не задоволена вимога позивача щодо включення до тексту Договору на транспортування природного газу у 2006 році від 29.11.05 №115 - 694 пункту 7.З., таким чином посилання позивача на пункт якого не має у тексті договору є неправомірним, а сама вимога про стягнення пені, яка не передбачена договором, є безпідставною, оскільки пеня це договірна форма неустойки, яка встановлюється за згодою сторін договору;

- згідно із підпунктом 4 п.З Прикінцевих положень Господарського кодексу України на Кабінет Міністрів України був покладений обов'язок визначити суб'єктів господарювання, що належать до державного сектора економіки, відповідно до вимог цього Кодексу; на даний час немає нормативного документа Кабінету Міністрів України, яким би були визначені суб'єкти господарювання, що належать до державного сектора економіки, тому твердження позивача, що він належить до державного сектору економіки є безпідставним, а отже і застосування штрафних санкцій, передбачених п.2 ст.231 Господарського кодексу України, є неправомірним.

Крім того, відповідач повідомив про одночасний розгляд у господарському суду двох  справ зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же підстав (так, ухвалою від 12.04.07 господарським судом порушено провадження у справі № 4/235 за позовом Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі  Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України", м. Київ та Дочірньої компанії " Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України",   м. Київ до  Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації " Луганськгаз", м.  Луганськ  про стягнення  17018488 грн. 76 коп..

Заявою про уточнення позовних вимог від 04.05.07 № 5348/6, зданою у судовому засіданні 07.05.07, позивач в порядку ст. 22 ГПК України  зменшив розмір позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 15 831 064 грн. 87 коп., з яких: 11 796 809 грн. 96 коп. –сума основного боргу, 1 524 320 грн. 72 коп. –пеня, 1 216 803 грн. 23 коп. –інфляційні нарахування, 384 234 грн. 59 коп. –3 % річних, 908 896 грн. 37 коп. –7 % штрафу з простроченої суми.

Вказана заява судом розглянута та прийнята, позовними вимогами слід вважати вимоги про стягнення з відповідача 15 831 064 грн. 87 коп., з яких: 11 796 809 грн. 96 коп. –сума основного боргу, 1 524 320 грн. 72 коп. –пеня, 1 216 803 грн. 23 коп. –інфляційні нарахування, 384 234 грн. 59 коп. –3 % річних, 908 896 грн. 37 коп. –7 % штрафу з простроченої суми.

Клопотанням від 24.05.07 № 13/1-747, зданим до суду 29.05.07, позивач звернувся до суду з клопотання про продовження строку розгляду справи на один місяць.

Заявою, зданою у засіданні суду 31.05.07, позивач у справі відкликав клопотання від 24.05.07 № 13/1-747 та звернувся до суду з проханням вказане клопотання до уваги не приймати.

Клопотанням, зданим у судовому засіданні 31.05.07, сторони в порядку ст. 69 ГПК України просили продовжити строк розгляду справи на два місяці для надання необхідних документів, вказане клопотання суд задовольнив, продовживши строк розгляду справи до 12.08.07 включно.

Заявою від 21.05.07 № 732 вих/07, що надійшла до суду 29.05.07, Київський транспортний прокурор в порядку ст. 29 ГПК України повідомив господарський суд про вступ у справу № 3/225.

Клопотанням від 10.07.07 позивач просить суд при прийнятті рішення, розстрочити його виконання терміном на 5 років, шляхом погашення заборгованості рівними щомісячними виплатами, починаючи з 01.01.08, посилаючись на наступне:

- заборгованість населення Луганської області перед ВАТ "Луганськгаз" за спожитий природний газ станом на 01.05.07  становить 173 528 721 грн. ,

- заборгованість із виплати заробітної плати населенню Луганської області склала 103319 400 грн.,

- у відповідності до "Правил надання населенню послуг з газопостачання" №2246 від 09.12.99  ВАТ "Луганськгаз" повинно було від'єднати боржників від газопостачання, але на підставі Постави Верховної Ради України від 07.06.01 № 2456-ІЙ, якою забороняється застосування санкцій примусового характеру до осіб, які мають заборгованість по виплаті заробітної плати,  ВАТ "Луганськгаз" не має можливості відключити цю категорію споживачів від газопостачання, а також стягувати заборгованість у судовому порядку і, як слідство, своєчасно отримувати плату за надані послуги з газопостачання населення у 2006 році,

- вартість послуг з транспортування природного газу включено у тариф на послуги з газопостачання населення у 2006 році,

- стягнення зазначеної суми боргу призведе до блокування роботи відповідача виконавчою службою.

У додаткових поясненнях, зданих у судовому засіданні 10.07.07, позивач категорично заперечує проти надання відповідачу розстрочки та/або відстрочки погашення заборгованості зважаючи на наступне:

- відповідач включений до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу згідно з Законом України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" №2711-IV від 23.06.05, п 3.7 даного Закону передбачає, що "на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"; не відомо чому відповідач взагалі просить про розстрочку та/або відстрочку виконання рішення, враховуючи, що заходи виконавчого провадження щодо нього мають бути зупинені;

- ДК "Укртрансгаз" є підприємством загальнодержавної форми власності, що віднесено до державного сектору економіки; надання Відповідачу розстрочки та/або відстрочки виконання рішення суду ставить під загрозу фінансову стабільність підприємства, ускладнює його нормальне функціонування, виконання покладених на нього стратегічних завдань забезпечення безперебійного транспортування природного газу, ефективного функціонування та розвитку газового комплексу, задоволення потреб промислових та побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах.

Позивач у додаткових поясненнях від 09.07.07 повідомив про оплату відповідачем заявленого у позові боргу у повному обсязі після пред»явлення позову до суду та про те, що ухвалою господарського суду Луганської області по справі № 4/235 позов Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі  Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України", м. Київ та Дочірньої компанії " Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України",   м. Київ до  Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації " Луганськгаз", м.  Луганськ  про стягнення  17018488 грн. 76 коп. залишено без розгляду .

Сторонами у засіданні суду подане клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, яке судом задовольняється.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до наступного.

Між сторонами у справі було укладено договір на транспортування природного газу для потреб населення від 29.11.05 № 115-694 (а.с. 10-13) із протоколом розбіжностей, який за рішенням господарського суду м.Київа від 23.05.06 по справі № 6/179-2/2пд укладений в редакції позивача (у задоволені позову щодо включення до договору п.7.3, яким передбачалось забезпечення виконання зобов»язань відповідача неустойкою у формі пені, відмовлено –а.с.66-71) .  За умовами цього договору Виконавець /позивач у справі/ прийняв на себе зобов’язання здійснити транспортування природного газу відповідно до умов договору , а Замовник /відповідач у справі/ –сплатити за транспортування газу на умовах цього договору встановлену плату. (п.6.2 у редакції, яка встановлена за рішенням господарського суду м.Київа від 23.05.06 по справі № 6/179-2/2пд (а.с.71)).

Відповідно до актів здачі-прийомки транспортних послуг, складених повноважними представниками сторін у справі, відповідачу за січень-грудень 2006 поставлено газу в об’ємах, згідно розрахунку позивача (а.с.14), на суму 38522980 грн. 97 коп.

Відповідач здійснив часткову оплату за надані йому послуги з транспортування газу, у зв’язку з чим станом на час пред»явлення позову до суду за ним утворилась заборгованість у сумі 12984233   грн. 85 коп., у зв»язку з частковою оплатою відповідачем вказаної суми після пред»явлення позову, позивач зменшив розмір позовних вимог та просить за позовом стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу –11796809 грн. 96 коп. (із врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.05.07 № 5348/6- а.с.59-60).

Крім того, позивачем  нараховані пеня у сумі 1524320 грн. 72 коп. за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, відповідно п.7.3  договору, 3% річних  від простроченої суми –384234 грн.  59 коп.,  інфляційні нарахування –1216803 грн. 23 коп. відповідно до ст..625 ЦК України, штраф у розмірі 7% від суми заборгованості, що склалася станом на 29.03.07, –908896 грн. 37 коп. відповідно до ст. 231 ГК України, які він також просить стягнути  з відповідача на свою користь.

Відповідач проти позову в частині стягнення пені та 7% штрафу заперечує з підстав, викладених у відзиві.

Оцінивши доводи сторін та обставини справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що  підлягають до задоволення частково, з огляду на наступне.

Факт несвоєчасної сплати заборгованості у сумі 11796809 грн. 96 коп. підтверджується матеріалами справи, у тому числі  актами здачі-прийомки послуг по транспортуванню газу (а.с.19-30), розрахунком заборгованості (а.с.14,61).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач  погасив  основний борг перед  позивачем  у повному обсязі  після пред»явлення позову до суду.

Оскільки позовна сума перерахована  відповідачем після  звернення  заявника з позовом до суду (а.с.47) та відповідно до п.1.1 ст.80 ГПК України провадження у справі в частині стягнення основного боргу за транспортування природного газу у сумі 11796809 грн. 96 коп. підлягає  припиненню, у зв‘язку з відсутністю предмета спору.

Відповідальність за прострочення оплати за послуги з транспортування газу (пеня) не передбачена сторонами у договорі . Як зазначалось вище, рішенням господарського суду м.Київа від 23.05.06 по справі № 6/179-2/2пд встановлено, що договір від 29.11.05 № 115-694 укладений в редакції позивача , у задоволені позову по цій справі щодо включення до договору п.7.3, яким передбачалось забезпечення виконання зобов»язань відповідача неустойкою у формі пені, відмовлено  (а.с.66-71). Позивачем пеня у сумі 1524320  грн. 72 коп. нарахована необґрунтовано, з огляду на наступне.

Пеня , як неустойка, є одним з видів забезпечення виконання зобов'язання і з цього приводу закон вимагає укладення угоди у письмовій формі - вимоги ст.ст.546,547 ЦК України, у тому числі щодо розміру неустойки. Сторони у справі не уклали письмової угоди щодо забезпечення виконання зобов»язань відповідача неустойкою у формі пені, та розміру пені, як це вимагатиме норми законодавства, чинні на період виникнення спірних правовідносин, Закон України від 22.11.96 № 543/96-ВР “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.  За таких обставин дана вимога позивача безпідставна,  у задоволені позову в цій частині слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів справи, вимоги позивача у частині стягнення 1 216 803 грн. 23 коп. –інфляційних нарахувань, 384 234 грн. 59 коп. –3 % річних та 908 896 грн. 37 коп. –штрафу - 7 % від простроченої суми заявлені обґрунтовано відповідно до вимог чинного законодавства, ст..625 ЦК України, ст.ст. 22, 231 ГК України, та підлягають до задоволення.

Заперечення відповідача щодо необґрунтованості позовних вимог в частині стягнення 7% штрафу відхиляються судом з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, підприємство позивача створене на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.98 № 1173. Засновником підприємства є НАК «Нафтогаз України». Згідно довідки ЄДРПОУ (а.с.32) підприємство позивача за формою власності за КФВ віднесене до загальнодержавної власності. Тобто позивач є суб»єктом господарювання, який належить до державного сектору економіки із врахуванням вимог, наведених у ст.22 Господарського кодексу України, де надається чітке визначення поняття суб»єкта господарювання державного сектору економіки. При цьому не визначення Кабінетом Міністрів України переліку суб»єктів господарювання державного сектору економіки не є підставою не вважати позивача таким суб»єктом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Луганської області від 08.05.07 по справі № 4/235 позов Київського транспортного прокурора в інтересах держави в особі  Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України", м. Київ та Дочірньої компанії " Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії " Нафтогаз України",   м. Київ до  Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації " Луганськгаз", м.  Луганськ  про стягнення  17018488 грн. 76 коп. залишено без розгляду.

Відповідно до вимог чинного законодавства при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим, суд за заявою заінтересованої сторони  у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення.

У вищевказаному клопотанні від 10.07.07 відповідач просить суд при прийнятті рішення, розстрочити його виконання терміном на 5 років, шляхом погашення заборгованості рівними щомісячними виплатами, починаючи з 01.01.08. Тобто клопоче про відстрочення та розстрочення судового рішення одночасно, що не передбачено чинним законодавством. До цього ж, відповідач документально не підтверджує наявність реального джерела виникнення в нього можливості для погашення відповідних сум саме з 01.01.08 та не обґрунтовує причини періоду розстрочення саме на 5 років.   Заперечуючи проти надання вказаної відстрочки та/або розстрочки виконання судового рішення по даній справі,  позивач  посилається крім іншого, на те, що відповідач включений до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу згідно з Законом України "Про заходи спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" №2711-IV від 23.06.05, п 3.7 даного Закону передбачає, що "на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження"; заходи виконавчого провадження щодо відповідача мають бути зупинені. Відповідач вказані доводи позивача не спростував.

Підставою для відстрочки, розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим у передбачений законом строк. За заявою сторони суду надане право надавати відстрочку або розстрочку виконання рішення лише у виняткових випадках.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання рішення, господарський суд повинен врахувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, інші обставини справи.

Документальне обґрунтування можливості погашення  суми боргу (джерела надходження)  через конкретний період часу відповідач не подав. Тобто відсутні обґрунтування відстрочки та розстрочки виконання судового рішення на конкретний період часу, суду не доведено винятковість випадку для надання відстрочки та розстрочки виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов»язаня перед відповіачем, що ґрунтуються на умовах договору від 29.11.05 № 115-694 виконував належним чином, а відповідач прострочив виконання своїх зобов»язань перед позивачем за цим договором щодо своєчасної оплати наданих йому послуг з транспортування природного газу, чим вже поставив позивача у невигідне фінансове становище, та порушив інтереси позивача та держави.

Суд враховує доводи, викладені сторонами у вищезазначених клопотанні та додаткових поясненнях,  документи, що надані сторонами у підтвердження цих доводів, матеріальні інтереси сторін, а також наявність інфляційних процесів в країні, які знецінюють значні суми заборгованості.

Приймаючи до уваги  вищевикладене, а також те, що позивач є підприємством загальнодержавної форми власності, що віднесено до державного сектору економіки, надання відповідачу розстрочки та/або відстрочки виконання рішення суду може поставити під загрозу фінансову стабільність підприємства позивача, ускладнити його нормальне функціонування, виконання покладених на нього стратегічних завдань забезпечення безперебійного транспортування природного газу, ефективного функціонування та розвитку газового комплексу, задоволення потреб промислових та побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах, суд вважає, що у задоволенні клопотання відповідача щодо відстрочки та розстрочки судового рішення по даній справі слід відмовити.

Згідно з ч. 3 п.38 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України від 22.04.1993 № 15, при зменшенні позовних вимог внесене мито не повертається.

Відповідно  ст. ст.44, 49 ГПК України  судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру  задоволених вимог.

На підставі викладеного, ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 22, 231 ГК України, керуючись  ст. ст.44, 49, п.1.1 ст.80, ст.ст. 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в :

1.          Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз",  м. Луганськ, вул..Т.Г.Шевченко,102, код 05451150, на користь  Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”, м. Київ, Кловський узвіз,9/1, код 3001801,  3% річних  від простроченої суми –384234 грн.  59 коп.,  інфляційні нарахування –1216803 грн. 23 коп., штраф у розмірі 7% від суми заборгованості –908896 грн. 37 коп.,

21436 грн. 80 коп. - витрат по держмиту та 99 грн. 19 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу , видати наказ.

2.          Припинити провадження у справі щодо позовних вимог в частині стягнення боргу за

поставлений природний газ у сумі 11796809 грн. 96 коп..

3.          У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –12.07.07.

Суддя                                                                                                         М.Л. Доманська