ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.07                                                                                        Справа №  7/98/06-14/152/06

За  позовом          Приватної виробничо-комерційної фірми “Ольжик”, м. Запоріжжя

До відповідача    Фермерського господарства “Агросвіт”, смт. Якимівка Запорізької області

Про стягнення 40 000,00 грн.

Суддя  Хоролець Т.Г.

Представники:

Позивача         не з’явився

Відповідача     не з’явився

СУТЬ СПОРУ :

Заявлено позов про стягнення з відповідача заборгованості по договору суборенди №25 від 10.01.2005 в сумі  40 000,00 грн.

10.03.2006 суддею Кутіщевою Н.С. порушено провадження у справі, призначено судове засідання на 10.04.2006, розгляд справи відкладався до 10.05.2006.

Розпорядженням голови Господарського суду Запорізької області Немченко О.І. від 10.05.2006  №442  справа № 7/98/06 передана на розгляд судді Хоролець Т.Г.

Ухвалою від 15.05.2006 справа прийнята до розгляду, присвоєно №7/98/06-14/152/06,  судове засідання призначено на 15.06.2006. Розгляд справи відкладався до 05.07.2006. Оголошувалася перерва до 11.07.2006.

Ухвалою від 11.07.2006 провадження у справі зупинялося до розгляду господарським судом Запорізької області справи №22/161д/06.

Ухвалою від 23.04.2007 провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 22.05.2007.

Рішення прийнято у судовому засіданні 22.05.2007.

Позивач свої  вимоги  обґрунтовує умовами договору суборенди №25 від 10.01.2005, ст.ст. 526,530,759,762 ЦК України та просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 40 000 грн.

Відповідач позов не визнає з наступних підстав. Фактично суборендар земельною ділянкою не користувався. Орендар не визначив межі та конкретне місце розташування земельної ділянки, яка надається в суборенду. У зв’язку з цим користування землею на підставі договору № 25 від 10.01.2005р. є неможливим. Та обставина, що земельна ділянка, яка є предметом договору № 25 від 10.01.2005р. не виділена в натурі, відсутність плану схеми земельної ділянки стали підставою для відмови в державній реєстрації договору суборенди земельної ділянки № 25 від 10.01.2005р. в порядку, передбаченому чинним законодавством. Ст. 125 ЗК України передбачає, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі і державної реєстрації документа, що посвідчує право оренди, забороняється. У зв’язку з цим. вважає незаконним стягнення орендної плати за земельну ділянку, яка фактично в користуванні суборендаря не перебувала.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.2005 між Приватною виробничо-комерційною фірмою “Ольжик” –Орендар (позивач у справі) та Фермерським господарством “Агросвіт” –Суборендар (відповідач у справі) укладено договір суборенди земельної ділянки №25, за умовами якого Орендар передав в суборенду земельну ділянку, яка розташована в с. Люцерна Вільнянського району Запорізької області, загальною площею 40 га.

Розділом 3 визначено, що орендна плата складає 1000 грн. на рік з урахуванням ПДВ. Орендна плата сплачується суборендарем щорічно по закінченню сільськогосподарського року, але не пізніше 31 грудня кожного року.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті орендної плати по договору суборенди №25 від 10.01.2005 в сумі 40 000 грн.

За клопотанням відповідача провадження у справі зупинялося до розгляду справи №22/161д/06 за позовом Фермерського господарства “Агросвіт” до відповідача Приватної виробничо-комерційної фірми “Ольжик” про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки №25 від 10.01.2005.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11.10.2006 по справі №22/161д/06 договір суборенди №25 від 10.01.2005 визнано неукладеним. Ухвала не оскаржувалася, набрала законної сили.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України, підставою   виникнення   цивільних  прав  та  обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір суборенди земельної ділянки №25 від 10.01.2005 судом визнано неукладеним. Неукладена угода  не породжує для сторін взаємних прав та обов’язків.

Таким чином, у позивача не має підстав вимагати стягнення заборгованості з відповідача на підставі договору № 25 від 10.01.2005 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати  у відповідності до ст. 49 ГПК України відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст.  44,49,82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог вмовити.

Суддя                                                                                    Т.Г.Хоролець

Рішення оформлено і підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК України   30.05.2007