ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

15.02.07                                                                                       Справа №14/323-06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Соколов А.А.

За участю:

представника позивача:   Голощапов  В.М. директор

представника відповідача :  Гандзюра С.І., довіреність № б/н   від 09.02.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Райагропроменерго” м. Скадовськ Херсонської області

на рішення господарського суду Херсонської  області від 06.11.2006 року у справі №14/323-06

про стягнення суми

встановив,

Рішенням господарського суду Херсонської  області від 06.11.2006 року у справі №14/323-06 (суддя Гридасов Ю.В.)  у задоволенні  позовних вимог ТОВ “Райагропроменерго” м. Скадовськ  відмовлено.

Висновки  суду  першої  інстанції ґрунтуються на відсутності  документального  підтвердження наявності між сторонами договорних відношень на виконання  підрядних робіт з перевищенням твердого кошторису, та відповідно відсутністю в діях  відповідача  цивільного  правопорушення та спричинення позивачеві збитків, внаслідок порушення господарського зобов’язання. Під час розгляду справи судом, в порядку ст. 35 ГПК України, за докази взято факти встановлені рішенням господарського суду Херсонської області від 10.02.2006р по справі № 10/379-05 між тими ж сторонами, яке набрало законної сили.  Судом зазначено, що позивачем помилково в обґрунтування позовних вимог зроблено посилання на положення статей Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини, щодо набуття права власності, користування чужим майном та положення статей Господарського кодексу України, котрі регулюють правовідносини з енергопостачання, підряду на капітальне будівництво, проведення проектних та інших робіт, оскільки такі правовідносини між сторонами відсутні.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, позивач у справі  - ТОВ “Райагропроменерго” м. Скадовськ звернулось з апеляційною скаргою до Запорізького апеляційного господарського суду.

По суті  спору  доводи  заявника  зводяться  до наступного.

- Суд безпідставно не прийняв  до уваги твердження  позивача та в підтвердження  цього докази того, що відповідачем прийнято пропозицію про укладення додаткової угоди до договору підряду та збільшення об’ємів підлягаючих виконанню за договором робіт, що підтверджується перерахуванням відповідачем після підписання акту виконаних робіт у квітні 2005р. додатково  суми 6323грн.78 коп. з призначенням платежу “за матеріали” ;

- Суд проігнорував доводи  позивача  про  фактичне виконання підрядних робіт вартістю 16787 грн. та несплату їх відповідачем. Сума виконаних позивачем та несплачених відповідачем виконаних робіт є прямими збитками, які спричинені позивачу внаслідок порушення відповідачем вимог ст. 875 ЦК України, згідно якій замовник зобов’язаний прийняти об’єкт будівництва після закінчення робіт та сплатити їх вартість;

Посилаючись на ст.331 ЦК України заявник зазначає, що до моменту прийняття державною комісією збудованого об’єкту – відпайки фідеру, власником збудованого об’єкту є підрядник. В результаті користування відповідачем  чужим майном позивачу спричинено збитки, сума яких  складає 2255грн.;

Крім того, на думку заявника, судом неправомірно відмовлено в стягненні з відповідача суми  інфляції 1326 грн. та пені – 51871 грн.83 коп.

За  вказаних обставин, Товариство з обмеженою відповідальністю “Райагропроменерго”  просить рішення господарського суду Херсонської області від 06.11.2006р. по справі №14/323-06  скасувати  та  прийняти  нове  рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга  ТОВ “Райагропроменерго” була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 15.02.2007 року.

Розпорядженням Голови Запорізького апеляційного господарського суду №429 від 14.02.2007 року справа №14/323-06 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий:   Коробка Н.Д. (доповідач), судді:  Кричмаржевський В.А., Юхименко  О.В.

В судовому  засіданні представник  заявника  підтримав  вимоги  з підстав, викладених в апеляційній  скарзі.

СФГ “Арго” с. Приморське Скадовського району Херсонської обл. у  відзиві  та представник   в  судовому  засіданні  проти  доводів  апеляційної скарги  заперечив, вважає  їх суперечливими, посилання  на порушення  норм  матеріального  і процесуального права   немотивованими  та такими, що не можуть  бути  підставою  для скасування  законного  рішення.

По  суті  зазначив  наступне:

Вартість виконаних позивачем робіт та матеріалів за договором від 02.02.2005р. № 06 сплачена в повному обсязі.

Позивач в порушення вимог п.1 ч.1 ст. 208 ЦК України щодо письмового укладення правочину між юридичними особами, в односторонньому порядку , без згоди  відповідача, на свій страх і риск виготовив технічну документацію. При цьому додаткових угод на виконання додаткових робіт та збільшення вартості витрачених матеріалів, як це передбачено умовами договору № 06 від 02.02.05р. між сторонами не укладалося, за згодою відповідача на виконання додаткових робіт позивач не звертався, актів додатково виконаних робіт відповідач не підписував. Тобто, приступивши до виконання робіт, обсяг і вартість яких не узгоджена сторонами, та не впевнившись у бажанні відповідача отримати певні послуги, скаржник виконав неузгоджені роботи на власний ризик за відсутності обов’язку з боку відповідача прийняти такі роботи та сплатити їх вартість.

За вказаних  обставин  просить  рішення  господарського суду залишити  без  змін,  а  апеляційну  скаргу позивача  - без  задоволення.

Заявник апеляційної скарги ТОВ “Райагропроменерго” заявив клопотання про здійснення  фіксації   судового  процесу  технічними  засобами. Запис судового процесу здійснювався з допомогою програмно – апаратного комплексу “Діловодство суду.”

За згодою сторін судове  засідання  закінчилось  оголошенням  вступної  та  резолютивної  частин  постанови.

Відповідно до ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Перевіривши  законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, колегія суддів  не  знаходить  підстав  для  зміни  чи  скасування  судового  акту,    виходячи з наступного.

Згідно  укладеному 02.02.2005р. договору № 06 між ТОВ “Райагропроменерго” (підрядник)  та  СФГ “Арго” (замовник), підрядник зобов’язався виконати електромонтажні роботи з монтажу КТП-160 та ВЛ-10кв згідно проектно-кошторисній документації  та передати їх замовнику за актом прийому -передачі, а замовник прийняти виконані роботи та сплатити їх вартість.

Відповідно до Розділу 2 пункту 2.1 вартість робіт встановлюється згідно з договірною ціною та складає 40000 грн. Вартість робіт може уточнюватися за згодою сторін шляхом укладання додаткових угод (п.2.3 договору).

Рішенням господарського суду Херсонської області від 10.02.2006р. по справі №10/379-05, яке набрало законної сили, встановлено, що роботи за спірним договором виконані підрядником  в сумі 39991грн. та здані замовнику за актом виконаних робіт №16 за квітень 2005р. Цей факт до того ж, підтверджений матеріалами справи  і не спростовується  і самим  позивачем. Крім того, зазначеним рішення суду встановлено, що додаткових угод до договору сторонами не підписувалось. Позивач приступивши до виконання робіт, обсяг і вартість яких не узгоджена сторонами, виконав неузгоджені роботи на власний ризик за відсутності обов’язку з боку відповідача прийняти такі роботи та сплатити їх вартість. До того ж, зазначеним рішенням суду встановлено, що грошові кошти перераховані позивачем відповідачу в тому числі і за платіжними дорученнями № 34 від 25.04.05р. в сумі 6323 грн.78 коп. та №36 від 29.04.05р. в сумі 3000 грн. в наслідок розрахункової помилки в сумі 5232 грн. надлишково, тобто без достатньої правової підстави.

Згідно ст.35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України, учасник  господарських  відносин, який  порушив  господарське  зобов’язання  або установлені  вимоги  щодо  здійснення  господарської  діяльності, повинен  відшкодувати  завдані  цим  збитки суб’єкту, права  або  законні  інтереси  якого  порушено. Під  збитками, ч.2 ст.224 ГК України  розуміє  витрати, зроблені  управленою  стороною, втрата або  пошкодження  її  майна, а також  не  одержані  нею  доходи, які  управнена  сторона  одержала б  у  разі  належного  виконання  зобов’язання  або  додержання  правил  здійснення  господарської  діяльності   другою  стороною.

Відповідно до ч.1ст.218 ГК України, підставою  господарсько-правової  відповідальності  учасника  господарських  відносин  є вчинене ним правопорушення  у  сфері  господарювання.

Тобто, притягнення до господарсько – правової відповідальності, можливе лише при наявності передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько – правової відповідальності. Склад господарського правопорушення, визначений законом для настання відповідальності у формі відшкодування збитків, утворюють наступні елементи: суб’єкт, об’єкт, об’єктивна та суб’єктивна сторона. Суб’єктом є боржник, а об’єктом – правовідношення по зобов’язанням, а суб’єктивну сторону господарського  правопорушення складає вина.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад господарського правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобов’язань, оскільки, в даному випадку, його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

П.2 ст.844 ЦК України встановлено, що кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Згідно п.3 цієї ж статті зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін, більш того, такий порядок збільшення кошторису був визначений і самими сторонами при укладанні договору. Як було встановлено, докази узгодження сторонами перевищення кошторису відсутні. Таким чином, витрати, пов’язані з перевищенням кошторису покладаються на підрядника.

На  думку  колегії  суддів  наявність самого  факту  перевищення кошторису  не  може  безперечно  свідчити  про наявність правопорушення і вину відповідача, оскільки відсутнє саме правовідношення по зобов’язанням. Посилання позивача на прийняття пропозиції відповідачем  на виконання робіт понад суму встановлену кошторисом,  доказом чого, на його думку, є перерахування коштів після складання акту виконаних робіт в сумі 5232 грн.28 коп., спростовується рішенням господарського суду Херсонської області від 10.02.2006р по справі № 10/379-05, яким встановлено, що зазначена грошова сума була перерахована  позивачу помилково та стягнена судом на користь ТОВ “Райагропроменерго” за зустрічним позовом на підставі спірного договору.

Отже , враховуючи відсутність зобов’язальних відносин по сплаті робіт з перевищенням кошторису господарський суд дійшов вірного висновку про відмову в позові щодо стягнення прямих збитків в сумі 16787грн. та нарахованих на  них інфляційних і пені. Стосовно стягнення  збитків у вигляді суми 3897 грн. “ринкових відносин”  та 2555 грн. за користування чужим майном, то в їх стягненні також слід відмовити з вищезазначених підстав, окрім того  позивачем не доказано ні факт їх спричинення, ні їх розмір. Безпідставні також вимоги позивача щодо стягнення шкоди, завданої незаконним рішенням суду оскільки, по-перше, законом не передбачене право позивача на звернення з таким позовом до відповідача, до того ж,  рішення господарського суду Херсонської області від 10.02.2006р. по справі № 10/379-05, яке має на увазі позивач, ніким не скасоване  та набрало законної сили.

Враховуючи  зазначене  та з огляду на відповідність  висновків, викладених  у рішенні господарського  суду  Херсонської області, обставинам  справи та чинному  законодавству, колегія суддів дійшла висновку  про не обґрунтованість вимог ТОВ “Райагропроменерго” м.                          Скадовськ  щодо скасування рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України  судові  витрати по  апеляційній скарзі покладаються  на  заявника.

На підставі викладеного, керуючись ст.101, п.1ст.103 ГПК України, апеляційний  господарський  суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Райагропроменерго” м. Скадовськ залишити  без   задоволення.

Рішення  господарського суду  Херсонської області від  06.11.2006р.  у справі №14/323-06  залишити  без  змін.

Постанова  оформлена відповідно до ст.84  ГПК  України  19.02.2007р.