ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2007 р.
№ 2-26/14806-2006

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу
ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат"

на
постанову від 10.04.2007 р. Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№  2-26/14806-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат"

до
1. Комунального підприємства "Ленінське бюро технічної інвентаризації"
2.    Колективного підприємства "Білоцерковбуд"

треті особи
1.          Останінська  сільська рада
2.          Виконавчий комітет Останінської сільської ради
3.          Фонд державного майна України

про
визнання права власності та спонукання зареєструвати право власності на нерухоме майно

та за
зустрічним  позовом

Колективного підприємства "Білоцерковбуд"

до
1. Комунального підприємства "Ленінське бюро технічної інвентаризації"
2.     ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат"

про
визнання права власності та спонукання зареєструвати право власності на нерухоме майно

За участю представників сторін:

позивача- Кравченко Є.І дов. № 80 від 23.05.2007 р., Степаненков Д.В. дов. від 27.08.2007 р.

відповідача –1- не з’явились,

відповідача –2- Гореліков І.В. дов. № юр 972 від 26.12.2005 р.,

відповідача –3- не з’явились,

третьої особи -1- не з’явились,

третьої особи -2- не з’явились,

третьої особи -3 –Зінченко О.В. дов. № 1 від 09.01.2007 р.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 21.12.2006 р. (суддя  - Проніна О.Л.) первісний позов ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат" залишено без задоволення. Зустрічний позов Колективного підприємства "Білоцерковбуд" задоволено. Визнано право власності за Колективним підприємством "Білоцерковбуд" на нерухоме майно –частину бази відпочинку "Лілея", яка розташована в с. Пісочне Ленінського району по вул. Ватутіна, 65А, в складі наступних споруд: будівля їдальні, інвентарний №1313/1, Літера А; павільйон для прийому пищи, інвентарний №1313/2, Літера А2; будиночки дерев'яні 35 штук, інвентарні № з 1313/3 по 1313/37, Літери Бм1-Ж1-34; душова, інвентарний №1313/38, Літера Т3; душова, інвентарний №1313/39, Літера У3; душова, інвентарний №1313/40, Літера Н3; туалет, інвентарний №1313/41, Літера Р3; туалет, інвентарний №1313/42, Літера Х3; туалет, інвентарний №1313/43. Зобов'язано Комунальне підприємство "Ленінське бюро технічної інвентаризації" провести державну реєстрацію права власності за Колективним підприємством "Білоцерковбуд" на нерухоме майно: частину бази відпочинку "Лілея", яка розташована в с. Пісочне Ленінського району по вул. Ватутіна, 65А, в складі наступних споруд: будівля їдальні, інвентарний №1313/1, Літера А; павільйон для прийому пищи, інвентарний №1313/2, Літера А2; будиночки дерев'яні 35 штук, інвентарні № з 1313/3 по 1313/37, Літери Бм1-Ж1-34; душова, інвентарний №1313/38, Літера Т3; душова, інвентарний №1313/39, Літера У3; душова, інвентарний №1313/40, Літера Н3; туалет, інвентарний №1313/41, Літера Р3; туалет, інвентарний №1313/42, Літера Х3; туалет, інвентарний №1313/43.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007р. (судді Плут В.М., Щепанська О.А., Гонтарь В.І.) пункти 1, 2, 3, 5 рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 21.12.2006 року у справі № 2-26/14806-2006 залишено без змін. Пункт 4 рішення господарського суду Автономної республіки Крим від 21.12.2006 року у справі № 2-26/14806-2006 скасовано. Провадження у справі № 2-26/14806-2006 в частині позовних вимог колективного підприємства "Білоцерковбуд" до комунального підприємства "Ленінське бюро технічної інвентаризації" про зобов'язання провести державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - базу відпочинку "Лілея", розташовану в с. Пісочне Ленінського району АР Крим по вул. Ватутіна, 65А припинено.

Не погоджуючись з рішенням та постановою апеляційної інстанції, ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення первісного позову мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

У зв’язку з виходом судді Фролової Г.М. з відпустки, справа № 2-26/14806-2006 розглядається колегією суддів у постійному складі, утвореному розпорядженням від 25.08.2005 року № 02-20/13 Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й., у складі: головуючий –Муравйов О. В., судді Полянський А. Г., Фролова Г.М.

Відповідач - 1, 3 та треті особи - 1, 2 не скористались наданим процесуальним правом участі у суді касаційної інстанції.

Відзиву від відповідачів не надходило.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат звернулось до комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" із заявою про проведення реєстрації права власності на нерухоме майно - базу відпочинку   "Лілея",   розташовану по вул. Ватутіна, 65-А в с. Пісочне Ленінського району АР Крим на підставі акту державної приймальної комісії про приймання в експлуатацію завершеного будівництва об'єкту від 14.09.2005 р., рішення Останінської сільської ради від 22.12.2005 р. "Про оформлення права власності на базу відпочинку "Лілея" за ЗАТ "Мотовилівський меблевій комбінат" у складі 28 будиночків для відпочинку, будівлі їдальні, 3-ох вагонів - складів, сторожки, 2 літніх душових, гаражу та прибиральної.

Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" відмовило у реєстрації зазначеного майна, оскільки також Колективне підприємство "Білоцерковбуд" звернулось із заявою про реєстрацію права власності на ті самі об'єкти, що і стало підставою для подання первісного позову.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи позов Колективного підприємства "Білоцерковбуд", місцевий господарський суд взяв до уваги факти, встановлені рішенням Господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.08.2004 р. по справі № 2-20/10331-2004  за позовом  Колективного підприємства "Білоцерковбуд" до Останінської сільської ради, згідно якого, визнано недійсними рішення 10 сесії 24 скликання від 07.04.2004 р.: "Про прийняття у загальну власність територіальної громади Останінської сільської ради цілісного майнового комплексу бази відпочинку "Лілея"; "Про передачу майнового комплексу бази відпочинку "Лілея" ЗАТ "Мотовиловський меблевий комбінат" строком на 5 років"; "Про припинення права користування земельною ділянкою Білоцерковським СУ інженербуд"; рішення 11 сесії 24 скликання від 20.04.2004 р. "Про приватизацію бази відпочинку "Лілея", "Про зміну рішення 10 сесії 24 скликання від 07.04.2004 р. "Про прийняття у загальну власність територіальної громади Останінської сільської ради цілісного майнового комплексу бази відпочинку "Лілея"; "Про зміну рішення 10 сесії 24 скликання від 07.04.2004 р. "Про припинення права користування земельною ділянкою Білоцерковським СУ інженербуд".

Колективне підприємство "Білоцерковбуд" є правонаступником орендного підприємства "Білоцерковбуд".

Судами було взято до уваги, що 29.12.1990 р. було складено акт робочої комісії про готовність закінченого будівництвом спорудження, було виготовлено паспорт бази відпочинку "Лілея" Білоцерківського спеціалізованого управління інженерних комунікацій. На підставі рішення 7 сесії 22 скликання Останінської сільської ради від 17.04.1997 р., 18.06.1997 р. Білоцерківському спеціалізованому управлінню інженерних комунікацій колективного підприємства "Білоцерковбуд" було видано акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 1,2 га відповідно до плану землекористування під базу відпочинку "Лілея".

Крім того,   відповідно до договору купівлі-продажу від 01.09.1993 р. № КП-139 Фонд державного майна України передав, а відповідач  -2 за первісним позовом прийняв спірні споруди бази відпочину "Лілея", що також підтверджують листи Фонду Державного майна України від 11.05.2004 р.  № 10-25-6377, від 22.06.2004 р. № 10-26-8478.

Відповідно до  ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, суди підставно зазначили, що договір купівлі-продажу від 01.09.1993 р. № КП-139 не визнавався недійсним, а отже є на даний час чинним.

Відповідно до п. 3 Договору про будівництво та експлуатацію бази відпочинку "Лілея", укладеного у лютому 1990 р., база відпочинку "Лілея" залишається постійно на балансах сторін за договором: Білоцерковське СУ інжбуд та Мотовиловський ДОК з розмірах витрат. Володарем бази залишається Білоцерковське СУ інжбуд (правонаступником якого є колективне підприємство "Білоцерковбуд"), тому що база відпочинку побудована на його земельній ділянці. Всі витрати з експлуатації бази залишаються на балансі володаря, Мотовилівський ДОК відшкодовує у безумовному порядку 50% цих витрат по мірі їх виникнення.

За таких обставин, вищевказаний договір передбачає, лише користування базою відпочинку "Лілея" Мотовилівським деревообробним комбінатом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилаючись на договір купівлі-продажу від 25.12.2003 р., укладений між ВАТ "Мотовилівський деревообробний комбінат" (Продавець) та ЗАТ "Мотовилівський меблевий комбінат" (Покупець), про продаж об’єктів нерухомості: будівля їдальні, будинки відпочинку (24 шт.), будинки відпочинку - котедж 4 шт.), вагон (склад), сторожка (КПП), літній душ (2 шт.), гараж, вбиральня, розташовані у Ленінському районі в с. Пісочне, вул. Ватутіна, 65а, як на одну із підстав позовних вимог, первісний позивач не надав доказів сплати ЗАТ "Мотовиловський меблевий комбінат" вартості придбаного майна та наявності у продавця права власності на спірне майно.

Крім того, при прийнятті рішення, судом було враховано, що в порушення вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, правовстановлюючих документів, доказів будівництва за власні кошти і наявності погоджувальної та дозвільної документації на будівництво бази відпочинку "Лілея", первісним позивачем суду надано не було.

Скасовуючи частково рішення та припиняючи провадження в частині позовних вимог, апеляційний господарський суд обґрунтовано послався на ст. ст. 3, 21 КАСУ та Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме  майно та їх обмежень".

Перевіривши у відповідності до ч. 2 ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що суди в порядку ст. ст. 43, 47, 43, 99, 101 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним  чином  проаналізували відносини сторін.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги та обґрунтовано частково скасував рішення першої інстанції. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 1115 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін оголошена  вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Мотовилівський меблевий комбінат" залишити  без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 10.04.2007 року у справі № 2-26/14806-2006 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                                   Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський А.Г.

Фролова Г.М.