ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007 р.
№ 04/147-48

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Карабаня В.Я.

суддів :
Ковтонюк Л.В., Чабана В.В.

у відкритому судовому засіданні за участю представників

ТОВ "Компанія "Зевс Лтд"
Приходько Т.В.

Приватної фірми "Антон"
Бойко Л.І., Хохлов В.О.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "Компанія "Зевс Лтд"

на постанову
Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2007

у справі
№  04/147-48

за позовом
ТОВ "Компанія "Зевс Лтд"

до
Приватної фірми "Антон"

про
стягнення 962 568, 55 грн.

Постанова приймається 16.07.2007, оскільки 09.07.2007 у судовому засіданні оголошувалась перерва.

Рішенням господарського суду Волинської області від 26.12.2006 (судді: Філатова С.Т., Пахолок В.А., Якушева І.О.) в позові відмовлено.

Львівський апеляційний господарський суд (судді: Кравчук Н.М., Гнатюк Г.М., Мирутенко О.Л.) переглянув вказане рішення і постановою від 29.03.2007 залишив його без змін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс Лтд", просить рішення та постанову скасувати, оскільки вважає їх такими, що прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Зевс Лтд" заявлено позов до Приватної фірми "Антон" про стягнення 962 568 грн. 55 коп. боргу.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач послався на те, що він з відповідачем уклав договір підряду № 3 від 24.01.2005, згідно якого, з урахуванням додаткової угоди № 4 до Договору, відповідач зобов'язаний був здійснити як власними так і залученими силами, із своїх матеріалів та матеріалів замовника, будівництво адміністративного приміщення в м. Дубно.

За твердженням позивача, сторони визначили вартість будівництва, згідно затвердженого кошторису, в сумі 1 888 279 грн., однак він фактично сплатив 2 850 847 грн. 55 коп., тобто, переплачено 962 568 грн. 55 коп., які він і просить суд стягнути з відповідача.

Приймаючи рішення про відмову в позові місцевий та апеляційний господарські суди виходили з того, що підписанням актів виконаних робіт та довідок про вартість виконаних робіт сторони фактично змінили умови договору від 24.01.2005 № 3, щодо його ціни.

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 за № 11, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а при їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Рішення суду повинно бути гранично повним, ясним та чітким.

Рішення господарського суду Волинської області від 26.12.2006 та постанова Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 у цій справі вказаним вимогам не відповідає.

Зокрема, як в рішенні так і в постанові зазначено, що сторони підписали в період з лютого 2005 року по грудень 2005 року акти виконаних робіт форми КБ-2 на суму 2 870 155 грн., а згідно довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3, за грудень 2005 року вартість виконаних робіт складає 2 874 334 грн.

На наявні розбіжності в актах виконаних робіт та довідці про вартість виконаних робіт позивач звертав увагу місцевого суду у своєму поясненні від 18.12.2006 (т. 5, а.с. 18) та апеляційній скарзі (т. 5, а.с. 148-150).

Однак ні місцевий, ні апеляційний господарські суди цим твердженням не дали оцінку.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна інстанція не повно розглянула апеляційну скаргу позивача.

У згаданій скарзі стверджується, що при прийнятті рішення, місцевий господарський суд послався на спільний наказ Державного комітету статистики України та Державного комітету України з будівництва та архітектури від 21.065.2002 № 237/5, але при цьому не врахував п. 5 Пояснень щодо заповнення "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт" типової форми КБ-3, доданих до цього наказу.

Із цієї скарги випливає, що при заповненні актів та довідок, на які зроблено посилання в рішенні та постанові, були допущені порушення згаданого пункту Пояснень.

Вказаним твердженням апеляційна інстанція не дала юридичної оцінки.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що прийняті у справі судові рішення не повно відображають обставини, які мають значення для справи, а висновки про встановлені обставини і відповідні правові наслідки не є вичерпними та не ґрунтуються на положеннях матеріального права, тому рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів підлягають скасуванню, а справа передачі на новий судовий розгляд.

Під час нового судового розгляду справи суду необхідно прийняти до уваги зазначені вище зауваження, належним чином встановити фактичні обставини справи, дати їм правову оцінку та, в залежності від встановленого, прийняти відповідне рішення, виклавши його згідно до вимог чинного процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, п. 3 ст. 1119, ст. 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ТОВ "Компанія "Зевс Лтд" задовольнити.

2.          Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 29.03.2007 та рішення господарського суду Волинської області від 26.12.2006 у справі № 04/147-48 скасувати, а справу передати до господарського суду Волинської області на новий розгляд в іншому складі суддів.

Головуючий  суддя                                                                 В.Карабань

Судді                                                                                          Л.Ковтонюк

В.Чабан