ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 р.
№ 1/125

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф.
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної скарги
Приватного сільськогосподарського товариства "Оберіг"

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2007

у справі
господарського суду Чернігівської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-сервіс -ДК"

до
Приватного сільськогосподарського товариства "Оберіг"

про
стягнення 35037,49 грн.

в судовому засіданні взяли участь представники:

від позивача:
Мирошниченко В.О. - дов. від 07.02.2007; Манастирський В.О.- директор

від відповідача:
Приходько О.П.-директор

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 13.12.2006 господарського суду Чернігівської області  позовні вимоги задоволено.

Стягнено з приватного сільськогосподарського підприємства "Оберіг" на користь ТОВ "Агросервіс-ДК" –29320 грн. боргу, 3321,68 грн. пені, 1726,34 грн. інфляційних , 669, 47 грн. - 3% річних, 350, 37 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою від 02.03.2007 Київського апеляційного господарського суду рішення від 13.12.2006 господарського суду Чернігівської області залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що відповідачем не було виконано належним чином і у встановлений строк взяті на себе зобов'язання за договором, в зв'язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої сими.

Не погоджуючись  з судовими рішеннями приватне сільськогосподарське товариство "Оберіг" звернулось  до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою і просить їх скасувати, посилаючись на те, що судами неповно з'ясовано та не доведено обставини, які мають значення для справи та  порушені норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваного судового акта, знаходить необхідним в задоволені касаційної скарги відмовити.

Господарським судом встановлено, що 15.07.2005 ТОВ "Агросервіс - ДК" та ПСП "Оберіг" уклали договір № 2/07 за умовами якого, позивач зобов'язався надати послуги зі збирання зернових культур врожаю 2005 року, а відповідач - надати площу 400 га для збирання цього врожаю та провести оплату за надані послуги з розрахунку 220 грн. за один зібраний гектар зернових.

Згідно актів здачі-прийняття виконаних робіт, підписаних сторонами, позивачем зібрано зернових на загальній площі 406 га, загальною вартістю виконаних робіт 89320 грн., однак, відповідачем оплачено тільки 60000 грн..

Твердження директора ПСП "Оберіг", що акт здачі-приймання робіт від 25.08.2005 не відповідає фактичному наданню послуг не може бути прийнято до уваги, оскільки дані твердження були предметом дослідження господарських судів першої та апеляційної інстанції. Підпис директора ПСП "Оберіг" підтверджений висновком №236ц судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів за матеріалами господарської справи № 1/125.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 546, 549 Цивільного кодексу України, передбачено, що  виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом п.4.4. договору № 2/07 сторони обумовили, що у разі прострочки оплати робіт, замовник сплачує виконавцеві пеню в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочки, але не більше розміру подвійної облікової ставки НБУ.

За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентів річних з простроченої суми.

Господарські суди обґрунтовано дійшли висновку щодо стягнення з відповідача боргу, пені, інфляційних та 3 % річних, з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань" та ст. 343 Господарського кодексу України, якою передбачено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що  господарськими судами дана правильна юридична оцінка обставинам справи, тому судові рішення відповідають  чинному законодавству України та обставинам справи і підстав для її  скасування  немає.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115, п.1 ст. 1119, ст.11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову від 02.03.2007 Київського апеляційного господарського суду зі справи № 1/125 залишити без змін.

Головуючий                                                          В.С. Божок

Судді                                                                     Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко