ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2007 р.
№ 8/478-04

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Удовиченко О.С. –головуючого

Панової І.Ю.,

Хандуріна М.І.

розглянувши касаційну скаргу
ТОВ "ЮВС"

на рішення

та на постанову
господарського суду Сумської області  від 24.12.2004
Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2006

у справі
господарського суду
№ 8/478-04
Сумської області

за позовом
ТОВ "ЮВС"

До
1. ВАТ "Краснопільський маслозавод"
2. ЗАТ КБ "Приватбанк" в особі Сумської філії

Про
Визнання кредитних договорів та договорів застави недійсними

за участю представників сторін: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської області від 24.12.2004 у справі № 8/478-04 (суддя В.І. Кіяшко) ТОВ “ЮВС” в задоволенні позовних вимог до ВАТ “Краснопільський маслозавод” в особі ліквідатора Лінкевича О.М. та до ЗАТ комерційний банк “Приватбанк” в особі Сумської філії про визнання кредитних договорів та договорів застави недійсними відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2006 у справі № 8/478-04 (судді: Філатова Ю.М., Івакіна В.О., Сіверіна В.І. ) клопотання ТОВ “ЮВС” про зупинення провадження по справі відхилено. Рішення господарського суду Сумської області від 24.12.2004 у  справі № 8/478-04 залишено без змін, а апеляційну скаргу     ТОВ “ЮВС” без задоволення.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями ТОВ "ЮВС" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 24.12.2004 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2006 у справі № 8/478-04, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована неповним з'ясуванням судами попередніх інстанцій обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку  обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судами  попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” дійшла висновку, що касаційна скарга не  підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи у вересні 2004 року  позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовом  про визнання недійсними кредитних договорів № 807 від 06.03.2001 р., № 914 від 09.01.2002 р. та договорів застави від 10.01.2002 р., від 07.03.2001 р., від 07.03.2001 р., укладених між першим та другим відповідачами, як такі, що укладені з порушенням вимог ст. 203 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Сумської області від 24.12.2004 року у справі № 8/478-04 ТОВ " ЮВС" в позові  було відмовлено повністю.

20 січня 2005 року відповідно до  ухвали Харківського апеляційного господарського суду апеляційна скарга ТОВ " ЮВС" прийнята до провадження.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.04.2005 провадження у справі № 8/478 -04 було зупинено до вирішення місцевим судом Краснопільського району Сумської області пов'язаної з нею справи  за позовом Корх В.В. до ВАТ " Краснопільський маслозавод" про визнання недійсними зборів акціонерів від 27.02.01 та 20.12.01.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.10.2006 у справі № 8/478-04  апеляційне провадження у справі поновлено, розгляд справи призначений на 21.11.2006.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду  від 21.11.2006  рішення господарського суду Сумської області від 24.12.2004 залишено без змін, а апеляційна скарга ТОВ " ЮВС" без задоволення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що між відкритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк"

в особі Сумської філії та відкритим акціонерним товариством "Краснопільський маслозавод" протягом 2001 -2002р.р. укладалися наступні договори:          кредитний договір № 807 від 06.03.2001р. в сумі 87000 доларів США під 10   відсотків   річних   зі   строком   користування   коштами до

05.03.2003р.; кредитний договір № 914 від 09.01.2002р. в сумі 550000 грн. під 37% річних зі строком користування коштами до 08.01.2003р.; договір застави від 10.01.2002р. в забезпечення виконання зобов'язань

за кредитним договором № 914 від 09.01.2002р.; договір застави майнових прав від 07.03.2001р. в часткове забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 807 від 06.03.2001р.; договір застави від 07.03.2001р. в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 807 від 06.03.2001р.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 10.01.2003 порушено провадження по справі № 6/2, про визнання відкритого акціонерного товариства  "Краснопільський маслозавод" банкрутом.

Судами встановлено також, що вищевказані договори, укладені між першим та другим відповідачами, діяли до 10.01.2003р., тобто до порушення процедури банкрутства відкритого акціонерного товариства "Краснопільський маслозавод", і останнім щомісячно сплачувалися відсотки за користування кредитними ресурсами.

З позовних вимог вбачається, що позивач вважає, що кредитні договори № 807 від 06.03.2001р., № 914 від 09.01.2002р. та договори застави від 10.01.2002р., 07.03.2001р., 07.03.2001р., підписані особою, яка не мала необхідного обсягу дієздатності, на підставі чого і просить визнати вказані договори  недійсними.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що підписання особою ( органом юридичної особи) угоди без відповідних повноважень , а також з порушенням наданих їй повноважень може, згідно зі ст.48 ЦК УРСР, бути підставою для визнання укладеної угоди недійсною, як такої, що не відповідає вимогам Закону, але,  у разі наступного схвалення, в порядку ст.63 ЦК УРСР,  юридичною особою угоди, укладеної від її імені представником , який не мав належних повноважень, робить її дійсною з моменту укладання.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що  ВАТ " Краснопільський маслозавод" фактично отримало кредитні кошті за спірними договорами, а також  здійснювало  сплату відсотків за користування кредитними ресурсами. Доказами наступного  схвалення в порядку ст.63 ЦК УРСР  є  вчинені відповідачем 1 дії щодо виконання зазначених договорів та здійснення відповідних виплат по цих договорах.

Судами попередніх інстанцій в рішенні  та постанові встановлено, що  керівник  першого відповідача - виконуючий обов'язки голови правління товариства Приходько Г.О. - діяв відповідно до п. 8.4.5 Статуту підприємства та контракту від 16.11.2000р., в якому передбачено, що голова правління укладає угоди від імені товариства, згідно укладеного з ним контракту,  що установчими документами першого відповідача право голови правління на укладення договорів не обмежено, і голова правління підписав оскаржувані договори без порушення наданих йому повноважень.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог п. і), ч.5, ст.41  Закону України  " Про господарські товариства"  до компетенції загальних зборів акціонерного товариства  належить  затвердження договорів ( угод), укладених на суму, що перевищує вказану в статуті товариства.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що  цією нормою  передбачено затвердження договорів, а не їх укладення.

Господарським судом та судом апеляційної інстанції  , при розгляді даної справи,   в рішенні та постанові  встановлено , що установчими документами акціонерного товариства " Краснопільський маслозавод"  право органу цього товариства на укладення договорів не обмежено, але в матеріалах справи, в порушення вимог ст.ст. 33,38,43 ГПК України,  відсутня  належним чином, у порядку ч.2,  ст.36 ГПК України, засвідчена копія Статуту ВАТ " Краснопільський маслозавод" , посилання на п.8.4.5. якого є в рішенні господарського суду та покладені в основу рішення про відмову у позові, що свідчить про неповноту  розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які встановлюються на підставі доказів , що  подаються суду  в порядку Розділу V ГПК України.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції, керуючись статтями 1117, 1119 -   11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ТОВ "ЮВС" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 21.11.2006  та рішення господарського суду Сумської області від 24.12.2004  у справі № 8/478-04 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий                                                                           О.С. Удовиченко

Судді                                                                                                   І.Ю. Панова

М.І. Хандурін