ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

25.04.07                                                                                       Справа №14/62-пд-07

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі Акімова Т.М.

за участю представників сторін

від позивача: Половінський А.С., довіреність № 613 від 14.12.2006р. спеціаліст 1 – ої категорії Департаменту постприватизаційного супроводження.

від відповідача-1: не з’явився

від відповідача-2: не з’явився

від відповідача-3: не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 14/62-ПД-07 та апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м.Херсон

на ухвалу господарського суду Херсонської області від 02.02.2007р. у справі 14/62-ПД-07

за позовом Фонду державного майна України, м.Київ

до відповідача-1 Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м.Херсон

до відповідача-2 Закритого акціонерного товариства «Волинський шовковий комбінат», м.Луцьк

до відповідача-3 Приватного підприємства «Хімтехстандарт», м.Луцьк

про визнання недійсними доповнення до мирової угоди та договорів купівлі-продажу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 02.02.2007р.                          (суддя Гридасов Ю.В.) порушено провадження у справі та п.6 наведеної ухвали забезпечено позов у порядку статей 66, 67 ГПК України, а саме заборонено ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» здійснювати відчуження майна товариства, крім такого, яке не суперечить вимогам п.140 Державної програми приватизації на 2000 – 2002роки.

Не погодившись з прийнятим у справі судовим актом відповідач-1 подав апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного господарського суду, в якій останній просить скасувати п.6 резолютивної частини ухвали господарського суду Херсонської області від 02.02.2007р. у справі № 14/62-ПД-07.

В апеляційній скарзі ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» зазначає, що забезпечення позову по даній справі щодо заборони ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» здійснювати відчуження майна товариства, крім такого, яке не суперечить вимогам п.140 Державної програми приватизації на 2000 – 2002роки не стосується предмета спору, оскільки заборона відчужувати майно допускається лише тоді, коли це майно є предметом договорів. В оскаржуваній ухвалі суду не обґрунтовано, яким чином не застосування заходів до забезпечення  може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі про визнання недійсними доповнення № 1 від 25.01.2006р. до мирової угоди та договорів купівлі-продажу. Ухвала від 02.02.07р. порушує право власності ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” щодо права вільно розпоряджатися належним йому майном. Заборонивши здійснювати відчуження майна ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” суд першої інстанції фактично припинив господарську та виробничу діяльність підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач – 2 зазначає, що заходи до забезпечення позову, які вжиті п.6 оскаржуваної ухвали здійснено на підставі твердження позивача, що відповідач-1 має намір у майбутньому здійснити відчуження належного йому майна є безпідставним, оскільки не підтверджено жодним доказом. Обмеження встановлені ст.140 Державної програми приватизації на 2000-2002р. не поширюються на ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат”, оскільки останній перебуває у процедурі банкрутства. Дане твердження базується на основі ст.5 та розділу VІ «Перехідні положення» Закону України “Про банкрутство”. У зв’язку з чим, відповідач-2 просить апеляційну скаргу ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» задовольнити, а п.6 резолютивної частини ухвали господарського суду Херсонської області від 02.02.2007р. скасувати.

Приватне підприємство «Хімтехстандарт» у відзиві на апеляційну скаргу підтримало доводи апеляційної скарги і також вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена за відсутності жодних правових підстав, що суперечить вимогам ст.66 ГПК України та є підставою для її скасування. Враховуючи викладене, відповідач - 3 просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» задовольнити, а п.6 резолютивної частини ухвали господарського суду Херсонської області від 02.02.2007р. скасувати.

Фонд державного майна України у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що ухвала суду прийнята відповідно до норм чинного законодавства. В обґрунтування необхідності вжиття заходів до забезпечення позову позивач зазначає, що майно ВАТ “ХБК” може бути реалізоване поза процедурою встановленою законом, тому з метою недопущення здійснення таких дій ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» виникла необхідність у застосуванні заходів забезпечення позову. Фонд також вважає, що незастосування заходів до забезпечення позову призведе до неможливості застосування реституції та повернення реалізованого майна. При цьому позивач, вказує на факт укладення між ВАТ «ХБК» та ЗАТ «ВШК» 25.01.2006р. спірного доповнення № 1 до мирової угоди поза процедурою затвердження її судом, згідно з яким ВАТ «ХБК» зобов’язався передати ЗАТ «ВШК» протягом одного дня з моменту підписання доповнення № 1 майно, еквівалентне сумі боргу у розмірі 3 215 256,40грн. Безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно того, що забезпечення позову не пов’язано з суттю позовної вимоги, оскільки предметом оскарження є вказане доповнення №1 до мирової угоди, за якою підлягали відчуженню активи відповідача-1загальною вартістю 3215256,40грн., що перевищує розмір вартості майна, встановлений у п.140 Державної програми приватизації на 2000-2002р. ВАТ “ХБК” згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.12.05р.  № 570-р та наказом Фонду державного майна № 2729 від07.12.04р. на даний час знаходиться в процесі приватизації і підпадає під дію законодавства про приватизацію Пакет акцій розміром 25% + 1акція ВАТ “ХБК” належить державі в особі ФДМУ, тому на відповідача-1 поширюється Закон України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна”. Заявник апеляційної скарги безпідставно посилається на те, що оскаржуваною ухвалою суд фактично припинив господарську діяльність та виробничу діяльність, бо виконання вимог п. 140 Програми приватизації не впливає та не зупиняє господарську діяльність відповідача-1 спрямовану на, як то визначено у ст.3 ГК України,  виготовлення та реалізацію продукції, надання послуг та виконання робіт вартісного характеру. В судовому засіданні 25.04.2007р. представник позивача підтримав позицію, яка викладена у відзиві на апеляційну скаргу.

Відповідач-1 та відповідач-2 надіслали телеграми до суду апеляційної інстанції про відкладення розгляду справи, у зв’язку з тим, що їхні уповноважені представники перебувають у відрядженні та не мають можливості з’явитися до суду. Вказані клопотання задоволенню не підлягають, оскільки відповідачі є юридичними особами, і вони не були позбавлені можливості залучати інших осіб для представництва своїх інтересів у суді чи уповноважити іншого свого представника для участі у судовому засіданні.

Відповідач – 3 у судове засідання, яке відбулося 25.04.2007р. не з’явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 70).

Колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за наявними матеріалами у відповідності до статі 75 ГПК України.

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 12.03.2007р. апеляційна скарга ВАТ «Херсонського бавовняного комбінату» прийнята та призначена до розгляду на 25.04.2007р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 1332 від 25.04.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії суддів: головуючого судді Мойсеєнко Т.В. (доповідач), суддів Радченко О.П., Шевченко Т.М.

За клопотанням представника позивача, що брав участь у судовому засіданні 25.04.07р., судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення та за його згодою у засіданні суду була оголошена тільки вступна та резолютивна частини постанови.

Відповідно до ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст.33 ГПК України, останній обов’язково повинен подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову встановлені статтею 67 ЦК України, зокрема позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачеві вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спора.

Умовою для застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред’явлення позову до нього, може зникнути зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення (пункт 3 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 23.08.1994 N 02-5/611"Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів

Як слідує зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем заявлено позов про визнання недійсним Доповнення № 1 від 25.01.2006р. до мирової угоди між ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» та ЗАТ «Волинський шовковий комбінат» від 21.11.2005р. про визнання недійсними договорів купівлі – продажу. У позовній заяві позивач зазначає, що ВАТ «ХБК» та ЗАТ «Волинський шовковий комбінат» уклавши Доповнення № 1 до мирової угоди поза процедурою затвердження судом та всупереч чинному законодавству, порушили не тільки вимоги чинного законодавства стосовно порядку укладення таких документів, а і інтереси держави. Враховуючи наведені обставини та з метою недопущення здійснення таких дій з боку ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат», позивач заявив клопотання про застосування заходів до забезпечення позову.

Застосування заходів забезпечення позову обґрунтовано тим, що згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.12.05р. № 570-р та наказом Фонду державного майна України від 07.12.04р. № 2729 ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” перебуває у процесі приватизації. План приватизації на даний час не виконаний. Пакет акцій розміром 25% + 1 акція ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат” на даний момент належить державі в особі Фонду державного майна України. Тому до виконання плану приватизації відповідно до п. 140 Державної програми приватизації на 2000-2002р. товариству забороняється відчужувати майно, що належить товариству, якщо на дату укладення відповідної угоди балансова вартість перевищує суму еквівалентну 14000 ЄВРО за курсом, встановленим Національним банком України, або перевищує 10 відсотків підсумку балансу ВАТ. Крім цього, примусова реалізація майна таких товариств відбувається з урахуванням вимог Закону України “Про введення мораторію на примусову реалізацію майна” від 21.10.2004р.

Клопотання позивача про забезпечення позову обґрунтовано реальною можливістю відчуження майна, вартість якого складає більше 3 217253,31грн. на користь інших осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення.

З доданої до позову постанови Вищого господарського суду України № 7/89-ПН-06 вбачається, що оспорюваним позивачем доповненням №1 від 25.01.2006р. до мирової угоди від 21.11.2005р.(а.с.26) змінюються спосіб та порядок погашення заборгованості боржника перед кредитором, а саме: відстрочка оплати грошових зобов’язань у сумі 3 217253,31грн. строком на один рік змінюється на погашення боргу у вказаній сумі шляхом передачі кредитору активів (майна), які належать ВАТ “Херсонський бавовняний комбінат”. Докази затвердження судом додаткової угоди № 1 від 25.01.06р. до мирової угоди відсутні. Тому до вирішення спору по суті суд першої інстанції, врахувавши підстави виникнення спору, обставини справи, вартість майна, що підлягала відчуженню за спірними угодами, наслідки укладення цих угод, порушення інтересів держави в особі позивача, вправі був застосувати такий спосіб забезпечення позову, як заборону відповідачу-1 здійснювати відчуження майна товариства, крім такого, що суперечить п.140 Державної програми приватизації. До того ж, не виключена ймовірність відчуження вказаного майна відповідача-1 шляхом укладання додаткових угод до мирової угоди поза встановленою законом процедурою їх затвердження судом та відчуження іншим шляхом, що може утруднить виконання рішення у випадку застосування реституції.

При винесенні оскаржуваної ухвали місцевий господарський суд не порушив принцип розумності та адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову, врахував наявність існування реальної загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідності виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, позовним вимогам по справі № 14/62-пд-07.

Доводи заявника апеляційної скарги спростовуються тим, що ВАТ «ХБК» на даний час перебуває у процесі приватизації, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.12.2005р. № 570-р та наказом Фонду державного майна України від 07.12.2004р. № 2729, а тому підпадає під дію норм законодавства з приватизації.

Посилання заявника апеляційної скарги на розділ VІ “Перехідні положення “Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” у випадку застосування заходів до забезпечення позову є безпідставним. До того ж, вказані заявником норми стосуються інших підприємств, до яких відповідач-1 не відноситься.

Необґрунтованими є твердження заявника апеляційної скарги, що внаслідок застосування судом заходів забезпечення позову суд фактично припинив господарську діяльність та виробничу діяльність. Згідно ч.1 ст.3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Виконання вимог п. 140 Програми приватизації не впливає та не зупиняє господарську діяльність відповідача-1 спрямовану на виготовлення та реалізацію продукції, надання послуг та виконання робіт вартісного характеру. Заборона відчужувати майно поза встановленими законом порядку, яке в основному складає основні засоби виробництва, за допомогою яких і здійснюється відповідачем-1 господарська діяльність, не може призвести до припинення господарської діяльності.

Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування п.6 ухвали господарського суду Херсонської області від 02.02.07р. у справі № 14/62-ПД-07 не вбачається.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат», м.Херсон залишити без задоволення.

П. 6 резолютивної частини ухвали господарського суду Херсонської області від 02.02.2007р. у справі № 14/62-ПД-07 залишити без змін.