КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2007                                                                                           № 26/112

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Капацин  Н.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача: не з’явився

від відповідача : Зборошенко М.Є. (дов. №250 від 01.06.2007)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкрите акціонерне товариство " Страхова компанія "Алькона"

на рішення Господарського суду м.Києва від 03.05.2007

у справі № 26/112

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Окса-Транс"

до                                                   Відкрите акціонерне товариство " Страхова компанія "Алькона"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 39646,46 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №22/69 від19.03.2007 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Українсько-єгипетська компанія “Сіндбад Інтернешинал”  (далі-відповідач) на користь Акціонерного банку “Національні інвестиції” (далі- позивач) 10094,22грн. боргу за відсотками; 205,98грн. пені за прострочення сплати відсотків; 103,00грн.  державного мита та 8,92грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині позову  відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на  порушенні  відповідачем умов договору щодо  сплати відсотків за користування кредитом, а також  відсутності доказів настання строку дострокового погашення кредиту  відповідачем в сумі 125962,00грн. та доказів невиконання відповідачем вимоги позивача про дострокове повернення кредиту  на момент звернення з даним позовом до суду.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано факт того, що позов до відповідача про дострокове повернення кредиту було  пред’явлено   позивачем не стільки через несплату відсотків, скільки через невиконання відповідачем п. 3. 7. кредитного договору №774-04 від 17.09.2004, відповідно до якого  останній зобов’язаний був у строк не пізніше 17.10.2004 підписати з позивачем договір застави нерухомого майна відповідача. Зазначений пункт  є обов’язковою  умовою  надання  кредиту відповідачеві, а у випадку  невиконання  зазначеної  умови договору з вини відповідача, позивач має право  достроково вимагати  погашення заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками. Відповідач зазначає, що  судом помилково не взято  до уваги  звернення позивача  до відповідача  з   вимогою, після якої  відповідач у добровільному порядку  повинен був  протягом трьох банківських днів  погасити заборгованість перед позивачем  за кредитом та відсотками. Крім того, у наданих  поясненнях до апеляційної скарги  №2744/02 від 09.07.2007   позивач   зазначив  про  неповне з’ясування судом всіх обставин справи та невиконання судом обов’язку щодо витребування  від сторін  документів необхідних для  вирішення спору, передбаченого  приписами статті 38 Господарським процесуальним кодексом  України  (далі-ГПК України).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду  розгляд апеляційної скарги призначений на 25.06.07.  У зв’язку з неявкою у судове засідання представника  відповідача, в порядку приписів статті 77 ГПК України розгляд  апеляційної скарги було відкладено на  09.07.2007.

Представник  відповідача в судове засідання 09.07.2007  не з’явився.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку рішення Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представника відповідача.

Представник позивача в судове засідання з’явився,  підтримав доводи, які були викладені в апеляційній скарзі та просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким  позовні  вимоги  задовольнити повністю.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

Між  позивачем та відповідачем 17.09.2004 було укладено кредитний договір №774-04  (далі - кредитний договір), відповідно  до умов якого позивач зобов’язався надати відповідачеві кредит у сумі 125962,00грн. на строк з 17.09.2004 до 14.09.2007 включно, на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов’язується повернути кредит та сплатити відсотки (підпункт 2.1 пункту 2 договору).

Підпунктом 2.2 пункту 2  кредитного договору сторони передбачили, що плата за кредит встановлюється у розмірі 25 % річних.

Додатковою угодою  №1 від 16.12.2004 до кредитного договору було погоджено, що плата за кредит встановлюється у розмірі 35 % річних, починаючи з 16.12.2004.

01.03.2005  між сторонами  укладено додаткову угоду № 3  до кредитного договору, відповідно до умов  якої  плата за кредит   була встановлена у розмірі 25 % річних, починаючи з 01.03.2005.

Відповідно до виписки по особовому рахунку відповідача 17.09.2004 позивачем було надано відповідачеві кредитні кошти в сумі 125962,00 грн.

Відповідно до  приписів статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з пунктами 3.3, 3.4, 3.5 кредитного договору, відсотки нараховуються на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом; нарахування позивачем відсотків здійснюється на дату сплати відсотків за фактичну кількість днів користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування першого траншу з позичкового рахунку до дня повного погашення заборгованості за кредитом; кількість днів у році для розрахунку за кредитом визначаться сторонами у 365/366 днів, кількість днів у місяці -фактична; день надання кредиту та день його повернення відповідачем вважаються одним днем; відповідач зобов’язаний сплачувати відсотки позивачу не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані відсотки, та одночасно з кінцевим строком повернення кредиту.

Як вбачається з виписки  по  особовому  рахунку   відповідача за період з 17.09.2004 по 22.01.2007  відповідачем не сплачено відсотки за користування кредитом за вересень 2006 року в сумі 2588,26грн., за жовтень 2006 року в сумі 2674,54грн., за листопад 2006 року в сумі 2588,26грн., за грудень 2006 року в сумі 2243,16грн.

Таким чином, на час звернення позивача з даним  позовом до суду, у  відповідача виникла заборгованість  перед позивачем  за відсотками за користування кредитом у розмірі 10094,22грн.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України (далі – ГК України) суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 217 ГК  України, штрафні санкції є видом господарських санкцій, які застосовуються у сфері господарювання.

Відповідно до підпункту 5.2 пункту 5  кредитного договору за несвоєчасну сплату кредиту та/або кредиту та/або відсотків за користування відповідач зобов’язувався сплатити  пеню за кожний день прострочення, яка обчислюється від суми несплаченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період, за який сплачується пеня.

Оскільки, відповідач доказів сплати заборгованості за відсотками за користування  кредитом  в сумі 10094,22грн.  за період з  вересня  2006 року по грудень 2006 року суду не надав,  твердження позивача про існуючу заборгованість  за відсотками не спростував, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції  щодо обґрунтованості   позовних вимог в частині стягнення з відповідача  заборгованості за відсотками за користування  кредитом  в сумі 10094,22грн. та пені у розмірі 205,98грн., яка нарахована станом на 26.12.2006.

Згідно з положеннями пункту 4.3.3. кредитного договору позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та відсотків за користування ним у випадку, зокрема, несвоєчасної сплати відсотків, а також невиконання умов, передбачених пунктом 3.7. цього договору.

Відповідно до змісту пункту 4.2.7. кредитного договору, у випадку несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом відповідач зобов'язаний достроково повернути кредит, нараховані відсотки за користування кредитом. Відповідач повинен виконати ці зобов'язання протягом трьох банківських днів з моменту пред'явлення позивачем такої вимоги.

Обов’язок подання доказів відповідно до статті 33 ГПК  покладено на  сторони та інших учасників процесу. Проте, якщо  поданих доказів недостатньо  для вирішення спору, згідно частини першої  статті 38 ГПК України, господарський суд зобов’язаний  витребувати від  підприємств та організацій  незалежно від їх участі у справі документи і матеріали, необхідні для вирішення спору.  При цьому,  слід звернути увагу на те, що  витребування додаткових доказів є не правом а обов’язком суду.

У задоволенні позову в  частині позовних вимог про дострокове повернення кредиту в сумі  125962,00грн. судом першої інстанції  було відмовлено у зв’язку з  ненаданням позивачем доказів пред’явлення  позивачем відповідачеві вимоги про  дострокове  повернення кредиту та доказів невиконання  відповідачем вимоги позивача про дострокове  повернення кредиту.

Проте  матеріалами справи не підтверджується  факт витребування судом  вищезазначених доказів у сторін.

Докази  звернення позивача до відповідача з вимогою про дострокове  погашення  заборгованості  за кредитом  було надано  позивачем у судове засідання апеляційної інстанції на виконання вимог ухвали Київського апеляційного господарського суду  від  14.06.2007. З наданих суду доказів вбачається, що   позивач звернувся до позивача з вимогою №3279-1/02 від 04.12.2006 про  дострокове повернення кредиту у зв’язку з порушенням відповідачем   умов договору та вимагав  сплатити також відсотки та пеню.  Зазначену вимогу 05.12.2006 було направлено відповідачеві рекомендованим листом  на адресу, зазначену у договорі, що підтверджується  доданим до матеріалів справи фіскальним чеком, проте  лист повернувся відповідачеві з відміткою поштового відділення  про відсутність адресата за вказаною адресою.

Відповідно до підпункту 7.6 пункту 7 договору  сторони  зобов’язувалися  у триденний термін письмово повідомити  одна одну про  зміну  юридичної адреси. Оскільки   матеріали справи не місять доказів, які підтверджують факт  повідомлення відповідачем   позивача про зміну юридичної адреси,  судова колегія  вважає, що позивачем,  умови договору щодо   пред’явлення вимоги про дострокове повернення кредиту, було   виконано належним чином.

За таких обставин колегія суддів  не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  необґрунтованості позовних вимог в частині  стягнення  з відповідача  125962,00грн. заборгованості  по поверненню кредиту за кредитним договором, та   вважає, що  апеляційна скарга  позивача підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного банку “Національні інвестиції” задовольнити, а рішення господарського суду м. Києва від 19.03.2007 у справі №22/69 за позовом Акціонерного банку “Національні інвестиції” до Товариства з обмеженою відповідальністю “Українсько-єгипетська компанія “Сіндбад Інтернешинал” змінити.

2. Резолютивну  частину рішення викласти у наступній редакції:

„ Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-Єгипетська компанія „Сінбад Інтернешинал” (03186, м.Київ,  вул..Мартиросяна, буд.2/6; п/р 29 в АБ „Національні інвестиції”, МФО 300498, код 30602652) на  користь  Акціонерного банку „Національні інвестиції” (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.54, МФО 300498, код 20017340, к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м.Києву та Київській області) 125962(сто двадцять п’ять тисяч дев’ятсот шістдесят дві)грн.00коп.-заборгованості по  поверненню кредиту за кредитним договором; 10094(десять тисяч  дев’яносто чотири)грн.22коп. боргу за відсотками; 205(двісті п’ять)грн.98коп. пені за прострочення сплати  відсотків; 1362(одну тисячу триста шістдесят дві)грн.62коп.-державного мита; 118(сто вісімнадцять)грн.00коп.-витрат на інформаційно-технічне забезпечення  судового процесу.

Видати наказ.”

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Українсько-Єгипетська компанія „Сінбад Інтернешинал” (03186, м.Київ,  вул..Мартиросяна, буд.2/6; п/р 29 в АБ „Національні інвестиції”, МФО 300498, код 30602652) на  користь  Акціонерного банку „Національні інвестиції” (01601, м.Київ, вул.Володимирська, буд.54, МФО 300498, код 20017340, к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м.Києву та Київській області) 629(шістсот двадцять дев’ять)грн.81коп.-державного мита за подачу апеляційної скарги.

3. Видати наказ.

4. Матеріали справи № 22/69 повернути до Господарського суду   міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

09.07.07 (відправлено)