ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"10" серпня 2007 р.
Справа №  11/266

Господарський суд Рівненської
області у складі головуючого судді  ВОЙТЮКА В.Р. при секретарі
судового засідання -помічника судді
Бренчук Г.В.

за участю представників сторін:

від
позивача    -  ОСОБА_1;

від
відповідача -
Равриш Х.Є. (дов. № 06/1232 від 06.04.07р.).

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за
позовом       підприємця ОСОБА_1

до
відповідача  Рівненська районна державна адміністрація

про                       зобов'язання погодити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки.

Статті
27, 29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України роз'яснені.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з
адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання вчинити певні дії, а
саме погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення
якої змінюється, для будівництва торгово-офісного центру комплексного
обслуговування населення за рахунок земель, що належать ОСОБА_1. на праві
власності для ведення особистого селянського господарства на території
Великожитинської сільської ради Рівненського району.

Відповідач заперечень на позов не
подав.

У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Відповідач у судовому засіданні
позов визнав, що і викладено у письмовій заяві, яка приєднується до справи.

Суд приймає відмову від позову на
підставі п.4 ст. 112 КАС України, оскільки ці дії відповідача не суперечать
закону та не порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Заслухавши пояснення сторін та
давши оцінку матеріалам справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає
задоволенню.

При цьому суд врахував таке.

На підставі договорів
купівлі-продажу №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2 позивачем було придбано земельну ділянку
загальною площею 5, 54 га на території Великожитинської сільської ради та отримано
державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3.

Розпорядженням голови Рівненської
районної державної адміністрації від 12 жовтня 2006 року № 618 «Про надання
дозволу на виготовлення проекту землеустрою на зміну цільового призначення земельної
ділянки»позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо
зміни цільового призначення земельної ділянки площею 5,54 га для будівництва
торгово - офісного центру комплексного обслуговування населення, яка перебуває
у його власності для ведення особистого селянського господарства на
території Великожитинської сільської ради.

На підставі вказаного вище
розпорядження позивач звернувся до приватного підприємства фірми
«Рельєф»для виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки,
цільове призначення якої змінюється. Даний проект розроблявся відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку зміни цільового
призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб»від
11.04.02р. № 502.

Після розроблення проекту
землеустрою, на виконання п. 9 вищевказаної постанови, яка передбачає, що якщо
зміна цільового призначення земельної ділянки, яка розташована за межами
населеного пункту, передбачає використання ділянок для інших потреб, ніж для
сільськогосподарських потреб, ведення лісового і водного господарства,
будівництва об'єктів, призначених для обслуговування членів територіальних
громад району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), районна
держадміністрація розглядає проектні матеріали, готує свій висновок з цього
питання і подає його разом з матеріалами до Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, обласної держадміністрації, позивач звернувся до Рівненської
районної державної адміністрації з клопотанням про погодження вказаного вище
проекту землеустрою. Листом від 06.06.2007 року № 06/1848 Рівненська районна
державна адміністрація повернула проектну документацію без вирішення даного
питання, посилаючись на те, що згідно з п. 15 Перехідних положень Земельного
кодексу України (зміни в редакції Закону N 490-У від 19.12.2006) до 1 січня
2008 року не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження
земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних
ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення
товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в
натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину,   обміну
земельної  ділянки   на
іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу)
земельних ділянок для суспільних потреб.

Суд вважає, що дана лист-відповідь
не грунтується на законі. Відповідач порушив принципи діяльності суб'єкта
владних повноважень, передбачених п.3 ст.2 КАС України стосовно обов'язковості
прийняття рішення, з урахуванням усіх обставин, що мають значення , тобто,
обгрунтовано.

Так, розпорядження голови
Рівненської районної державної адміністрації від 12 жовтня 2006 року № 618 «Про
надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою на зміну цільового
призначення земельної ділянки», у якому передбачено погодження органів
земельних ресурсів. природоохоронних і санітарно-епідеміологічних органів,
органів містобудування і архітектури та охорони культурної спадщини є дійсним
та видано на підставі чинного законодавства, яке діяло на той момент. Зазначені
погодження отримані.

Законом України N 490-V від
19.12.2006 «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони
продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних
законодавчих актів»передбачено, що забороняється зміна цільового  призначення земельних ділянок, виділених в
натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого
селянського господарства.

Проте, земельна ділянка загальною
площею 5,54 га на території Великожитинської сільської ради Рівненського району
з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яке
змінюється відповідно до чинних дозволів, набута  внаслідок цивільно-правових угод (договорів
купівлі-продажу), і не була виділена позивачу в натурі як власнику земельної
частки (паю).

Стаття 81 Земельного Кодексу
України, якою регламентується право власності на землю, передбачає п'ять різних
форм його набуття, яке у подальшому і визначає відповідний статус землі.

Зокрема, як окремі підстави
зазначається і придбання за договором купівлі-продажу (п.1.а) і виділення в
натурі (на місцевості) належної земельної частки (паю) (п.1.г).

Таким чином, вимоги п.15 Перехідних
положень Земельного кодексу України не поширюються на земельні ділянки, набуті
за цивільно-правовими угодами, незалежно від того, який статус вони мали до
набуття, оскільки про це в указаній нормі не зазначено.

Установлені обмеження торкаються
лише певних земель і не поширюються, наприклад, на землі
сільсько-господарського призначення (які не розпайовувались) та передані у
власність громадянам для ведення особистого селянського господарства.

Будь-які роз'яснення указаної
норми, які б дозволяли розуміння її в іншому контексті - відсутні.

Відповідно до п. 3 ст. 20
Земельного Кодексу України зміна цільового призначення земель, які перебувають
у власності громадян, здійснюється за ініціативою власників у порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Даний порядок зміни відповідачем
дотриманий.

Згідно ст. 152 Земельного Кодексу
України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав на землю.

Власник земельної ділянки може
вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Таким чином вимоги позивача є
підставними і заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 158, 160-163  Кодексу адміністративного судочинства  України, суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задоволити. Зобов'язати Рівненську районну державну
адміністрацію Рівненської області погодити проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, для будівництва
торгово-офісного центру комплексного обслуговування населення за рахунок земель
площею 5, 54 га, що належать ОСОБА_1. на праві власності для ведення особистого
селянського господарства на території Великожитинської сільської ради
Рівненського району.

2. Сторона, яка не погоджується з
постановою, має право на апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження
постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її
проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі, відповідно до ст.
160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Войтюк В.Р.

Постанова
складена в повному обсязі і  підписана
суддею  "13" серпня 2007 р.