КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2007                                                                                           № 31/301

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:                                          Куровського  С.В.

Михальської  Ю.Б.

при секретарі:                     Василів О.В.

За участю представників:

від позивача - Граніна О.Д. (за дов.),

від відповідача - Клімчук В.С. (за дов.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Румб"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2007

у справі № 31/301 (Качан Н.І.)

за позовом                               Закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ) "Котс"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "РУМБ"

про                                                  стягнення 31 964,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду м.Києва від 11.06.2007 у справі №31/301 позов ЗАТ „КОТС” до ТОВ „РУМБ” про стягнення 31 694,80 грн. задоволено.

Стягнуто з ТОВ „РУМБ” на користь ЗАТ „КОТС” 31 964,80 грн. основного боргу, 2 417,06 грн. річних, 10 420,53 грн. інфляції.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ „РУМБ” звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2007 у справі №31/301 та відмовити в позові в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її доводів, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила наступне.

Між сторонами 29.04.2004 укладено Договору підряду № D4-20 (далі – Договір), за умовами якого відповідач, як замовник, доручив, а позивач, як виконавець, взяв на себе зобов’язання по створенню комп’ютерної мережі, телефонної мережі, системи диспетчерського зв’язку та мережі телебачення на об’єкті відповідача за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 44-а .

Згідно п. 3.1. Договору загальна вартість Договору визначається, як сума вартості окремих додаткових угод.

Відповідно до пункту 4.12. Договору відповідач зобов’язався розрахуватися з позивачем за виконані роботи згідно підписаної Ф-КБ-3 і Ф-КБ-2в щомісяця не пізніше 10 банківських днів з дні підписання обома сторонами довідки про виконані роботи.

Договірна ціна була узгоджена сторонами в Додатках № 1 та № 3 до Договору підряду № D4-20 від 29.04.2004 та на момент їх підписання склала 28 638 грн. та 42 308 грн.

На виконання умов Договору, позивач належним чином виконав свої зобов’язання та здійснив роботи, що підтверджується актами приймання виконаних підрядних робіт (форма КБ-2в): № 1/5 за липень 2004 року на суму 30 386,40 грн., №2/5 за вересень 2004 року на суму 11 926,80 грн., №2/1,2,3 за вересень 2004 року на суму 28 638 грн. та Довідками про вартість виконаних підрядних робіт: за липень та вересень 2004 року, що підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками діючих юридичних осіб.

Таким чином, вартість виконаних робіт документально підтверджена та визначена у розмірі 70 951,20 грн.

Відповідач частково перерахував позивачу грошові кошти в розмірі 38 986,40 грн., що підтверджується банківськими виписками: від 30.04.2004 та від 30.07.2004р, належним чином засвідчені копії яких долучені до матеріалів справи. Докази перерахування решти суми коштів в матеріалах справи відсутні.

Отже, на день пред’явлення позову заборгованість відповідача перед позивачем становила 31 964,80 грн.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій риск виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Факт належного отримання виконаних робіт підтверджується підписами та відтисками печаток у зазначених Актах приймання виконаних підрядних робіт та довідках про вартість, як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача. Отже, відповідач, при підписанні вищевказаних документів погодився з вартістю робіт, що була в них вказана та прийняв на себе зобов’язання їх оплатити саме в цьому розмірі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу у сумі 31 964,80 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Отже, колегія судді погоджується з висновком суду про те, що вимоги позивача щодо стягнення збитків від інфляції –10 420,53 грн. та 3% річних – 2 417,06 грн. є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача, а також те, що відповідач позовних вимог не спростував, то за таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 4 статті 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулось рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони.

Колегія суддів не вбачає неправильних дій позивача, а тому вважає, що державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення процесу повинні відшкодовуватися за рахунок відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2007 у справі №31/301 необхідно залишити без змін, підстав для його скасування або зміни не вбачається. Апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ „РУМБ” залишити без задоволення, а рішення Господарського суду м.Києва від 11.06.2007 у справі №31/301 – без змін.

Пункт 2 резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:

„Стягнути з ТОВ „РУМБ” (01103, м.Київ, Залізничне шосе, 47, ) на користь ЗАТ „Котс” (01014, м.Київ,вул. Звіринецька, 72; поштова адреса:01001, м.Київ, вул.Хрещатик, 19-А, ), 31 964,80 грн. основного боргу, 10 420,53 грн. збитків від інфляції, 2 417,06 грн. 3% річних, 448,02 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.”

Доручити Господарському суду м.Києва видати наказ відповідно до норм чинного законодавства.

Матеріали справи №31/301 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в місячний термін до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                                      Кондес  Л.О.

Судді                                                                                          Куровський  С.В

Михальська  Ю.Б.

02.10.07 (відправлено)