КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2007                                                                                           № 26/7

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Хоменко А.О.,

від відповідача - Іващенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮніТім"

на рішення Господарського суду м.Києва від 11.01.2007

у справі № 26/7

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю "Альпіна Консалт"

до                                                   Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮніТім"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 5500 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.01.2007 у справі №26/9 позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Юні Тім” на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Альпіна Консалт” 5500 грн. боргу, 102 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції були неповністю з’ясовані обставини, що мають значення для справи та порушено норми матеріального та процесуального права.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав, але представник у судовому засіданні просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення від 11.01.2007 без змін.

Апеляційний господарський суд дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, прийшов до того, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких обставин.

20.06.2006 між позивачем як замовником та відповідачем як виконавцем було укладено договір № 12-К про надання послуг з підбору працівників.

За умовами договору виконавець зобов’язався, на підставі окремих заявок, за винагороду, розмір якої вказано в заявках, надати замовнику послуги з пошуку та підбору працівників.

Згідно додатку № 1 від 20.06.2006 до вказаного договору та акту виконаних робіт від 10.08.2006, підписаного сторонами, відповідачу було надано послуги з підбору спеціаліста на вакансію “менеджер продаж систем безпеки та автоматики”.

Позивачем було виставлено рахунок № 99 від 10.08.2006 відповідачу за надані послуги.

У відповідності до п. 4.1 договору, вартість послуг виконавця визначена у заявках.

Згідно п. 4.2 договору, замовником на підставі рахунку за оплату послуг виконавця сплачується їх вартість протягом п’яти днів з дати виходу працівника на роботу на підприємство замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за надані позивачем послуги не розрахувався і його заборгованість перед ним становить 5500 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також матеріалами справи підтверджується, що відповідачу були надані послуги з підбору спеціаліста на вакансію “менеджер продаж систем безпеки та автоматики, що підтверджується наданими відповідачем заявою Базиленко С.О. про прийняття на роботу від 10.08.2006 та податковим розрахунком за третій квартал 2006 року.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку, відповідачем не надано доказів того, що працівник на вказану посаду Базиленко С., підібраний позивачем, не прийнятий на роботу та не приступив до виконання своїх обов’язків.

Отже апеляційний господарський суд враховуючи вище наведене прийшов до висновку, що Господарським судом міста Києва були повно з’ясовані всі обставини, які мають значення для справи, тому рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2007 відповідає чинному законодавству і не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю “Юні Тім” не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Юні Тім” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.01.2007 у справі № 26/7 залишити без змін.

Матеріали справи № 26/7 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді