ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.04.07                                                                                               Справа №14/267/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Акімовій Т.М.

за участю представників:

позивача: не з’явився

відповідача: Соболєва Д.І.,  довіреність № 2 від 04.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства  “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя

на рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2006 року

у справі  № 14/267/06

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Теспо-Центр” м. Полтава

36009, м. Полтава, вул. 9 Січня, 19

до відповідача Приватне підприємство  “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя

69084, м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 50

про стягнення суми

За зустрічним позовом Приватного підприємства «Фабрика делікатесних сирів», м. Запоріжжя

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Теспо-центр», м. Полтава

про стягнення

В с т а н о в и в :

21.09.2006р. Товариство з обмеженою відповідальністю “Теспо-Центр” м. Полтава (далі - ТОВ “Теспо-Центр”) звернулося в господарський суд Запорізької області з позовною заявою до Приватного підприємства “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя (далі - ПП “Фабрика делікатесних сирів”) про стягнення з останнього (з урахуванням заяви від 14.11.2006р. а.с.60) 20.891,78 грн., в тому числі: 17.000,00 грн. основного боргу,  1.041,60 грн.  втрат від інфляції, 187,52 грн. 3% річних, 1.062,66 грн. пені, 1.600,00 грн. витрат на доставку, 411,22 грн. витрат на бензин та добові.

Позовні вимоги позивач обґрунтував умовами договору №27 від 09.03.2006р., додаткової угоди №1 від 29.05.2006р., ст.ст. 530, 612, 629, 692 Цивільного кодексу України.

21.09.2006р. господарським судом Запорізької області порушено провадження по справі №14/267/06.

В процесі розгляду справи відповідач (ПП “Фабрика делікатесних сирів”) 02.11.2006р. подав зустрічний позов (а.с.41-42), в якому просив стягнути з ТОВ “Теспо-Центр” 4.673,54 грн., в тому числі: 4.160,66 грн. пені і 512,88 грн. 3% річних (з урахуванням заяви від 20.12.2006р., а.с.102-103). Свої вимоги обґрунтував також умовами договору №27 від 09.03.2006р. (з урахуванням додаткової угоди ), ст.ст. 526, 536, 625, 693 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230-232 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 02.11.2006р. зустрічна позовна заява прийнята господарським судом Запорізької області для спільного розгляду з первісним позовом.

Рішенням від 26.12.2006р у справі №14/267/06 (суддя Хоролець Т.Г.) первісний позов задоволений частково: з ПП “Фабрика делікатесних сирів” на користь ТОВ “Теспо-Центр” стягнуто 19.054,60 грн., в тому числі: 17.000,00 грн. основного боргу, 1.004,41 грн. пені,  872,94 грн. втрат від інфляції і 177,25 грн. 3% річних. Крім того, на відповідача покладені судові витрати у вигляді 190,55 грн. витрат на сплату державного мита і 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано наступним:

Між сторонами по справі 09.03.2006р. був укладений договір №27, відповідно до умов якого ТОВ “Теспо-Центр” зобов’язалося виготовити і поставити ПП “Фабрика делікатесних сирів” обладнання вартістю 82.000,00 грн., а останній – здійснити оплату його вартості. 29.05.2006р. сторони уклали додаткову угоду №1, якою продовжили строк дії договору до 31.07.2006р. На виконання умов договору ПП “Фабрика делікатесних сирів” здійснило 31.03.2006р. передоплату у розмірі 60.000,00 грн. Обладнання отримано відповідачем 26.07.2006р., що підтверджено Актом приймання-передачі. Після усунення недоліків, сторони 10.08.2006р. підписали остаточний Акт приймання-передачі. 17.08.2006р. ПП “Фабрика делікатесних сирів” перерахувало ТОВ “Теспо-Центр” ще 5.000,00 грн.

Суд дійшов висновку щодо обґрунтованості вимоги ТОВ “Теспо-Центр” в частині стягнення з ПП “Фабрика делікатесних сирів” суми 17.000,00 грн. основного боргу, і задовольнив її  в повному обсязі. Також суд погодився з  позивачем за первісним позовом стосовно дати порушення відповідачем зобов’язання, оскільки матеріалами справи підтверджено, що станом на 19.07.2006р. обладнання було виготовлено. Враховуючи, що порушення зобов’язання з боку відповідача встановлено і доказано, суд задовольнив вимоги щодо стягнення пені, інфляції і річних, але частково, оскільки при їх вирахуванні позивачем були припущені помилки. В задоволенні вимоги про стягнення вартості витрат на відвантаження обладнання позивачу відмовлено з посиланням на те, що в договорі сторони не узгодили порядок доставки обладнання та розмір витрат на доставку. Не обґрунтованою суд визнав вимогу за первісним позовом щодо стягнення витрат на бензин та добових.

Відмовляючи в задоволенні вимог за зустрічним позовом про стягнення пені за порушення строку виконання замовлення та 3% річних, суд зазначив, що у ПП “Фабрика делікатесних сирів” (позивача за зустрічним позовом) відсутнє право вимоги стягнення штрафних санкцій за невиконання умов договору, оскільки з боку ТОВ “Теспо-Центр” (відповідача за зустрічним позовом), виходячи з умов договору, відвантаження здійснено достроково, тобто до отримання всієї суми вартості обладнання.

Не погоджуючись з прийнятим у справі судовим рішенням, відповідач за первісним позовом (ПП “Фабрика делікатесних сирів”) подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2006р. у справі №14/267/06 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає, що господарським судом неправильно застосовані норми матеріального права, у зв’язку з чим висновки суду, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Зазначає, що відповідно до п.4.1 договору, обладнання повинно бути передане 28.04.2006р. Однак, в зазначений строк передано не було. Таким чином, ТОВ “Теспо - Центр” свої зобов’язання за договором не виконав. Фактично обладнання було поставлене лише 26.07.2006р. до того ж з недоробками, про що було складено двосторонній акт, в якому був встановлений строк усунення виявлених недоліків – до 07.08.2006р. Недоліки були усунені лише10.08.2006р., а тому заявник апеляційної скарги вважає, що саме цю дату слід вважати датою остаточної передачі обладнання, що підтверджено відповідним двостороннім актом від10.08.2006р. Враховуючи наведене, заявник апеляційної скарги вважає, що ТОВ “Теспо-Центр” порушило договір, прострочило виконання своїх зобов’язань з поставки обладнання. Зазначає, що вказані факти були залишені судом першої інстанції поза увагою, що привело до висновку, що обладнання було поставлено достроково. Вказує, що сам відповідач за зустрічним позовом визнав прострочення поставки обладнання і, відповідно, зустрічні вимоги в частині стягнення пені, про що відповідач зазначив у відзиві на зустрічний позов. На думку заявника апеляційної скарги судом неправильно застосовані норми ст.ст. 526, 664, 693 ГК України.

Відповідач за зустрічним позовом (ТОВ “Теспо-Центр”) у відзиві вказує на те, що апеляційна скарга позивача є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької  області від 26.12.2006р. у справі №14/267/06 є законним та обґрунтованим. Зазначає, що судом вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, повно з'ясовано та за наявними у справі доказами доведено обставини, які мають значення для справи; висновки, викладені у рішенні відповідають цим обставинам. Вказує, що часткове визнання ТОВ “Теспо-Центр” позовних вимог за зустрічним позовом не змінює суті зобов’язання і самого договору та не може бути підставою для задоволення позовних вимог. На його думку, непорозуміння виникло у зв’язку з тим, що позовна заява за первісним позовом подавалася на підставі неякісної факсимільної копії договору яка хоч і мала юридичну силу на підставі п. 10.6 договору, але читається важко. Оригінал договору був наданий ПП “Фабрика делікатесних сирів” лише у судовому засіданні. Зазначає, що позивач за зустрічним позовом вимагає стягнення штрафних санкцій, що передбачає перш за все визначення термінів прострочення у часі, які згідно п. 4.1 договору на даний час не наступили, оскільки не здійснена повна оплата вартості обладнання.

Просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2006р. у справі №14/267/06 без змін, а апеляційну скаргу Приватного підприємства “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя без задоволення.

Апеляційна скарга прийнята до провадження, її розгляд призначений на 15.03.2007р.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 764 від15.03.2007р. справу призначено до розгляду у складі колегії – головуючого судді Коробка Н.Д. (доповідач), суддів Радченко О.П., Шевченко Т.М.

У судовому засіданні 15.03.2007р. сторони підтримали свої доводи і заперечення. За клопотанням представників сторін, судовий процес вівся без застосування засобів технічного забезпечення. За клопотанням представника ПП “Фабрика делікатесних сирів” в засіданні суду оголошувалась перерва до 05.04.2007р. до 17год.50хв.для підготовки та оголошення постанови апеляційного суду в повному обсязі.

В засідання суду 05.04.2007р. представник позивача не з’явився. Представник відповідача заявив клопотання про оголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частин постанови.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду, вивчивши матеріали справи і апеляційної скарги, колегія суддів встановила:

Між сторонами за даною справою 09.03.2006 року укладено Договір №27 (далі по тексту – Договір, а.с.23-45) за умовами якого Виробник (ТОВ “Теспо-Центр”) зобов’язався виготовити котел - плавитель ПС-170 з пультом управління, пневмоциліндром без станції очистки пару і вакуум насоса в кількості 1 шт. по ціні 82.000,00 грн., а Замовник (ПП “Фабрика делікатесних сирів”) – забезпечити оплату і приймання обладнання (п.1.1).

Загальна сума Договору (п.2.1) – 82.000,00 грн. в т.ч. ПДВ 13.666,67 грн.

Сторони домовилися, що розрахунки за Договором будуть проводитися на умовах попередньої оплати в розмірі 70%, що складає відповідно 57.400,00 грн. Остаточний розрахунок в сумі 24.600,00 грн. Замовник здійснює по факту виготовлення обладнання (п.3.1).

Відповідно до п. 4.1 Договору – термін поставки обладнання – 4 неділі з дня отримання оплати. Обладнання відвантажується за рахунок Замовника (п.4.2).  При порушенні термінів оплати або виконання замовлення, винна сторона  виплачує іншій стороні пеню у розмірі подвійної ставки НБУ, що діє на день оплати, за кожен день прострочки (п.7.2).

Строк дії Договору (п.10.4), в редакції Додаткової угоди №1 від 29.05.2006р. (а.с.24) – з дня підписання його обома сторонами і дійсний до 31.07.2006р.

Матеріали справи свідчать, що платіжним дорученням №240 від 31.03.2006р. (а.с.12) Замовник перерахував Виконавцю 60.000,00 грн., зазначивши, що ці грошові кошти є передоплатою за виготовлення котла, згідно з договором №27 від 09.03.2006р.

Факт доставки обладнання і отримання його Замовником підтверджено накладною №169 від 19.07.2006р. (а.с.11), довіреністю ЯЛТ №223599 від  19.07.2006р. (а.с.10) і двостороннім Актом прийому-передачі від 26.07.2006р. (а.с.51). З вказаного Акту вбачається, що Виконавець передав, а Замовник прийняв в експлуатацію плавитель ПС-170, який визнано гідним з наступним усуненням недоробок (перераховані) у строк до 07.08.2006р.

10.08.2006р. сторони склали другий Акт прийому-передачі (а.с.52), яким підтверджено факт усунення недоліків та пригодність обладнання до експлуатації.

17.08.2006р. ПП “Фабрика делікатесних сирів” перерахувало ТОВ “Теспо-Центр”  5.000,00 грн. (а.с.13), частково сплативши, таким чином вартість отриманого обладнання.

Вважаючи, що Замовник (відповідач) порушив умови договору щодо сплати вартості отриманого обладнання, Виконавець звернувся з позовною заявою в господарський суд Запорізької області.

Стягнення з ПП “Фабрика делікатесних сирів” (відповідача) на користь ТОВ “Теспо-Центр” (позивача) 21303грн.,  в тому числі: 17.000,00 грн. основного боргу,  1.041,60 грн.  втрат від інфляції, 187,52 грн. 3% річних, 1.062,66 грн. пені, 1.600,00 грн. витрат на доставку, 411,22 грн. витрат на бензин та добові стало предметом розгляду у суді першої інстанції за первісним позовом.

ПП “Фабрика делікатесних сирів”, вважаючи, що Виконавець порушив умови договору №27 від 09.03.2006р. в частині строків поставки обладнання, також звернулась в господарський суд Запорізької області з зустрічним позовом, предметом  якого стало стягнення з ТОВ “Теспо-Центр”  на користь ПП “Фабрика делікатесних сирів” 4.673,54 грн., в тому числі: 4.160,66 грн. пені за період з 29.04.2006р. по 10.08.2006р. (104 дні) і 512,88 грн. 3% річних за той же період.

Відповідно до ст.99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при прийняті оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу ПП “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя такою, що підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Запорізької області зміні, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами склалися господарські відносини, на підставі укладеного письмового договору, який породив взаємні обов’язки: обов’язком позивача стало виготовлення і поставка обладнання, зазначеного у п.1.1 Договору, а обов’язком Замовника – приймання обладнання і сплата його вартості.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу  України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог–відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Факт виконання Виконавцем взятих зобов’язань підтверджено матеріалами справи. Замовник не заперечує факту отримання обладнання і часткового проведення розрахунків. Разом з тим колегія суддів апеляційної інстанції вважає визначення дати порушення зобов’язання відповідачем по первісному позову визначений судом першої інстанції 19.07.2006 року помилковим. Відповідно до п.3.1 договору розрахунок за договором між виробником і замовником проводиться на умовах попередньої оплати в розмірі 70% що складає 57400грн, остаточний розрахунок в сумі 24600грн. по факту виготовлення обладнання.

Матеріалами справи, підтверджено що за накладною №169 від 19.07.2006р. через представника по довіреності  ЯЛТ №223599 від 19.07.2006р. ПП “Фабрика делікатесних сирів” отримала від ТОВ “Теспо – центр” розтоплювач сиру ПС 170 вартістю 82000 грн. Але свої зобов’язання з виготовлення зазначеного обладнання Виробник виконав неналежним чином, про що свідчить двохсторонній акт прийому – передачі від 26.07.2006р., яким обладнання визнано пригодним до експлуатації після усунення Виробником перелічених в акті недоробок.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тобто, закон встановлює, що припинення зобов’язання спричиняє не будь-яке, а лише належне його виконання. З цього випливає, що неналежне виконання не припиняє зобов’язання. Лише актом прийому - передачі від 10.08.2005р. сторони засвідчили, що недоробки зазначені в акті від 26.07.2006р. усунені, а розтоплювач сиру ПС-170 визнаний пригодним до експлуатації. Але при постановлені рішення суд на вказані обставини уваги не звернув. Виходячи з наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що свої зобов’язання за договором з виготовлення обладнання згідно п.6.1 Виробник виконав належним чином лише 10.08.2006р.

Колегія суддів погоджуюється з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі остаточної вартості отриманого і не сплаченого обладнання, а саме 17.000,00 грн.

В Договорі (п.7.2) сторони встановили відповідальність за порушення термінів оплати: винна сторона сплачує іншій стороні пеню від суми заборгованості в розмірі подвійної ставки НБУ, що діє на день оплати, за кожен день прострочки. На підставі цієї умови Договору, Виконавець (ТОВ “Теспо-Центр”) нарахував Замовнику  пеню за період з 19.07.2006р. по 15.11.2006р. з суми простроченого платежу (з урахуванням часткової оплати).

Як вже зазначалося, відповідно до п.3.1 Договору Замовник повинен провести остаточний розрахунок (24.600,00 грн.) по факту виготовлення обладнання. Матеріали справи свідчать, що станом на 10.08.2006р. замовлене обладнання Виконавцем було виготовлене, що підтверджено актом прийому-передачі від 10.08.2006р. У зв’язку з наведеним, колегія суддів вважає, що Замовник прострочив виконання зобов’язання з проведення остаточного розрахунку, а тому на підставі  п.7.2 договору з відповідача підлягає стягненню пеня, яка за період з 11.08.2006р по 15.11.2006р. складає 796грн.87коп.

Згідно зі ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Позивачем заявлена до стягнення сума інфляції 1.041,60 грн. та 187,52 грн. річних. Колегія зазначає, що річні за період з11.08.2006р. по 15.11.2006р складуть 134грн.62коп., а збитки від інфляції за період заявлений в первісному позові –782грн.

Висновок господарського суду стосовно того, що сторони в Договорі не узгодили порядок та розмір витрат на доставку, а тому відмовив у задоволенні вимоги щодо стягнення 1.600,00 грн. витрат на доставку саме за умовами п.4.2 Договору колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірним.

Також колегія суддів зазначає, що суд обґрунтовано відмовив позивачу за первісним позовом у задоволенні вимоги щодо стягнення 411,22 грн. витрат на відрядження його представника до суду (в тому числі 311,22 грн. витрат на бензин та 100,00 грн. добових), оскільки, ця сума заявлена безпідставно.

Що стосується вимог, викладених в зустрічному позові, в задоволенні яких суд першої інстанції відмовив, то колегія суддів зазначає наступне:

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що термін поставки обладнання – 4 неділі з дня отримання оплати. Позивач за зустрічним позовом перерахував Виконавцю 60.000,00 грн. передоплати 31.01.2006р. і, виходячи з умов Договору, вважає, що відповідач за зустрічним позовом повинен був  проставити обладнання на протязі 28 діб, тобто до 28.04.2006р. включно. Оскільки фактично обладнання було поставлено 10.08.2006р., позивач за зустрічним позовом нарахував відповідачу за зустрічним позовом пеню у розмірі 4.160,66 грн. за період з 29.04 по 10.08.2006р. (104 дні), виходячи з суми боргу 82.000,00 грн. Також, посилаючись на ст.ст. 693 і 536 ГК України позивач нарахував на суму попередньої оплати (60.000,00 грн.) 3% річних за той же період, що склало суму 512,88 грн.

Доводи позивача за зустрічним позовом спростовуються п.3.1 договору, яким сторони передбачили розрахунок за виготовлення котла у вигляді передоплати: 70% до виготовлення обладнання та 30% по факту його виготовлення, що як вірно зазначив суд першої інстанції підтверджується умовами договору (в т.ч. п. 7.3).

Термін поставки згідно п. 4.1 договору 4 неділі після отримання Виробником оплати. Оскільки, Замовник остаточний розрахунок не здійснив його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин та у зв’язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2006р у справі №14/267/06 слід змінити, а апеляційну скаргу Приватного підприємства  “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя   - задовольнити частково.

Судові витрати, згідно зі ст. 49 ГПК України, слід віднести на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Запорізький апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства “Фабрика делікатесних сирів” м. Запоріжжя задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 26.12.2006р. у справі №14/267/06  – змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

1.Первісний позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного підприємства “Фабрика делікатесних сирів” (69084, м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 50, р/р907 у філії Дніпропетровського центрального відділення ПІБ м. Дніпропетровськ, МФО 305437 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Теспо-Центр” (36009, м. Полтава, вул. 9 січня, 19, р/р 21 в ОПФ банку “Фінанси та кредит” ТОВ м. Полтави МФО 331832 ) 17000грн. основного боргу, 796 грн. - пені,134 грн.62коп. –3% річних, 782 грн. втрат від інфляції,187грн.13 коп. державного мита, та 115грн.89коп. витрат на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

Стягнути з ТОВ “Теспо - Центр” м. Полтава на користь ПП “Фабрика делікатесних сирів “ м. Запоріжжя 10грн.46коп. державного мита за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова оформлена відповідно до ст.85 ГПК України 06.04.2007р.