ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2007 р.
№ 5/572

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. –головуючого,

Ковтонюк Л.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали касаційної

скарги
Закритого акціонерного товариства “Дніпропетровський університет економіки та права”, м. Дніпрорпетровськ

на
постанову Київського міжобласного  апеляційного господарського суду від 18.04.2007р.

у справі
господарського суду Полтавської області  № 5/572

за позовом
Закритого акціонерного товариства “Дніпропетровський університет економіки та права”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-комерційна фірма “Горизонт”, м. Кременчук

про
повернення безпідставно отриманих коштів

за участю представників сторін:

від позивача –не з’явилися;

від відповідача –не з’явилися.

У С Т А Н О В И В:

03.11.2006р. ЗАТ “Дніпропетровський університет економіки та права” звернулися до господарського суду Полтавської області з позовом про стягнення з ТОВ “Горизонт” на їх користь 32 000,00грн., мотивуючи незаконністю перерахування його структурним підрозділом, Кременчуцьким інститутом, цих коштів на рахунок відповідача.

26.12.2006р. рішенням господарського суду Полтавської області (суддя Гетя Н.Г.) позов задоволено, присуджено до стягнення з  ТОВ “Горизонт” на користь ЗАТ “Дніпропетровський університет економіки та права”  32 000,00грн. основного боргу та судові витрати. Суд виходив з того, що кошти у сумі 32 000,00грн. перераховані директором Кременчуцького інституту на рахунок ТОВ “Горизонт” безпідставно, всупереч Положенню про Кременчуцький інститут, за відсутності  договору та рахунку №127, тому останній зобов’язаний їх повернути.

18.04.2007р. постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду (судді Швець В.О. –головуючий, Андрейцева Г.М., Зеленіна Н.І.)  рішення місцевого суду від 26.12.2006р. скасовано, в задоволенні позову відмовлено. Апеляційна інстанція, враховуючи умови наданого відповідачем договору на поставку будматеріалу, укладеного між ним та Кременчуцьким інститутом Дніпропетровського університету економіки та права, рахунок №127 від 31.08.2004. на суму 50 000,00грн., а також те, що від інституту не надходило будь – яких претензій до відповідача щодо повернення грошових коштів, перерахованих згідно рахунку № 127, дійшла висновку про безпідставність позовних вимог.

У касаційній скарзі ЗАТ “Дніпропетровський університет економіки та права”  посилались на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконної постанови, тому просили її скасувати, а справу направити для нового розгляду. Заявник зазначав, що наданий відповідачем договір не відповідає вимогам ч. 2, 5 ст.203, ч.1 ст.241  Цивільного кодексу України та п.п.5.3.5, 6.4 Положення про Кременчуцький інститут.

Проаналізувавши мотиви, викладені у касаційній скарзі, у сукупності з іншими матеріалами справи, колегія суддів визнає касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний суд за наявними у справі й додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Разом з тим, апеляційний господарський суд у порушення вимог ст. 101 ГПК України, не з’ясувавши причин неподання доказів до місцевого господарського суду, прийняв надані відповідачем додаткові докази у справі зокрема, договір №31/08 на поставку будматеріалів від 31.08.2004р. та рахунок №127.

Окрім того, апеляційною інстанцією не досліджувалось питання щодо відповідності договору від 31.08.2004р. вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.203  Цивільного кодексу України з урахуванням вимог  Положення про Кременчуцький інститут.

Водночас, місцевий суд, усупереч вимогам ст.ст. 43, 47, 43 ГПК України не забезпечив повний, всебічний, і об’єктивний розгляд у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. При цьому, господарський суд першої інстанції, з огляду на положення ст. 38 ГПК України, не позбавлений права витребувати у сторін докази, необхідні для правильного вирішення спору.

Зважаючи на вимоги ч. 2 статті 1117 ГПК України, відповідно до яких касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалені судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи для нового розгляду.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 _ 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства “Дніпропетровський університет економіки та права” задоволити частково.

Постанову Київського міжобласного  апеляційного господарського суду від 18.04.2007р. та рішення господарського суду Полтавської області від 26.12.2006р. у справі  №5/572 скасувати, а справу направити для нового розгляду до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя
В.Я. Карабань

Суддя
Л.В. Ковтонюк

Суддя
В.В. Чабан