СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

04 червня 2007 року

Справа № 2-24/17623-2006А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

без участі представників сторін,

розглянувши апеляційну скаргу
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України в Автономній Республіці на постанову господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя
Колосова Г.Г.) від 06 лютого 2007 року по справі № 2-24/17623-2006А

за позовом           Фізичної особи - підприємця  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

до           Регіонального управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній
Республіці (вул. Київська, 73, кім. 214,Сімферополь,95017)

про скасування рішення про
застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим (суддя Колосова Г.Г.) від 06.02.2007 року у справі №
2-24/17623-2006А позов Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 до
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору
і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової
адміністрації України в Автономній Республіці задоволено.

Визнано нечинним рішення про
застосування фінансових санкцій Регіонального управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній
Республіці НОМЕР_1 від 19.10.2005 року.

Не погодившись з постановою суду,
відповідач 20.03.2007 року подав апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на
04 червня 2007 року, сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи
сповіщені належним чином, причини неявки суду невідомі.

Колегія суддів, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом норм
матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга задоволенню
не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що
позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

11 червня 2005 року відповідач
провів перевірку позивача в магазині „Роднік”, що розташований за адресою:
АДРЕСА_2, в якому здійснював діяльність позивач.

В результаті перевірки був
складений акт від 11.10.2005 НОМЕР_2.  В
ході проведення перевірки були встановлені факти роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та цигарками, а саме реалізація 1 пляшки горілки „5
капель”, вартістю 9,50 грн. та пачки цигарок „LD”, вартістю 1,50 грн. Факт
здійснення реалізації вказаних товарів підтверджується виданою розрахунковою
квитанцією НОМЕР_3 на суму 11,00 грн. В акті перевірки зазначено, що торгівля
спиртними напоями здійснювалась позивачем в порушення вимог частини 6 статті 15
Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів”.

На підставі вищевказаного акту
перевірки, відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення  НОМЕР_1 від 19.10.2005 на загальну суму
37508,4 грн. Сума податкового повідомлення-рішення визначена відповідно до
абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону України „Про державне регулювання
виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв і тютюнових виробів”.

Згідно з частиною 6 статті 15
Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів” встановлений
обов'язок здійснення діяльності по реалізації алкогольних напоїв тільки за умов
одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Абзацом 5 частини 2 статті 17
Закону України „Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів”  встановлена відповідальність за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії у вигляді
штрафу в розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менш,
ніж 1700 грн. Проте, відповідачем в акті перевірки не вказано накладних,
відповідно до яких отриманий товар позивачем (алкогольні напої), а також
відсутні відомості про його постачальників. Враховуючи даний факт, відповідач
не мав можливості встановити отриману партію товару для обчислення розміру
штрафу.

Також, в той самий день, тобто
11.10.2005 у позивача проводилась перевірка працівниками податкової міліції
Державної податкової інспекції в м. Сімферополі. Перевіркою встановлене
порушення частини 1 статті 164 Кодексу про адміністративні правопорушення
України, а саме здійснення, без одержання ліцензії, видів господарської
діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. Перевіряючими був
складений протокол про адміністративне правопорушення.  Матеріали адміністративної справи були
направлені до суду.

Судом першої інстанції встановлено,
що постановою Київського районного суду м. Сімферополя від 26.10.2005 по справі
№ 3-16306-2005 встановлено, що описаний та вилучений товар при перевірці у
позивача, відповідно з договором зберігання від 07.10.2005, належить громадянці
ОСОБА_2.

Відповідач був притягнутий до
адміністративної відповідальності, з нього було стягнуто 340 грн. штрафу за
реалізацію алкогольної продукції без відповідної ліцензії.  Вилучений товар був повернутий  громадянці ОСОБА_2. Постанова Київського
районного суду м. Сімферополя доводить той факт, що алкогольна продукція
належала не ОСОБА_1, а лише знаходилась у нього на зберіганні.

Згідно з частиною 4 статті 72
Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальній справі
або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали  законної сили, є обов'язковими для
адміністративного суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи
бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в
питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

Таким чином, судова колегія прийшла до
висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова
суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 24, 195, 198,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального управління Департаменту з питань
адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом
підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній
Республіці залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Автономної
Республіки Крим від 06 лютого 2007 року у справі № 2-24/17623-2006А залишити
без змін.

Ухвала набирає
законну силу з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного  суду України протягом
одного місяця з моменту проголошення.

Головуючий суддя

Судді

З оригіналом згідно

Головуючий суддя
О.В. Дугаренко