ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.03.07                                                                                           Справа№ 4/2544-27/346

За позовом: Виробничо –торгівельної фірми “Волиньбудкомплектація”, м. Нововолинськ Волинської області

До відповідача: ДП “Львіввугілля”, м. Сокаль Львівської області

Про  стягнення коштів упущеної вигоди в розмірі 242033,00 грн.

Суддя  Судова-Хомюк Н.М.

В судове засідання  з’явились:

Від позивача: Куровець М.В. –директор, Карманова Г.Р. –головний бухгалтер, Зінчук Е.А. –заступник директора

Від відповідача: Крупіна Т.О., Золочівський В.П. –заступники директора з правових питань

Позовні  вимоги заявлені  Виробничо- торгівельною фірмою «Волиньбудкомплектація», м.Нововолинськ Волинської області до Державного підприємства «Львіввугілля»,м.Сокаль Львівської області про стягнення упущеної вигоди в сумі 242033,00 грн.

В судовому засіданні 12.03.2007 р. було оголошено перерву до 20.03.2007 р.

Сторона позивача позовні вимоги підтримала, вказуючи на те, що підставою стягнення  розміру упущеної вигоди є невиконання стороною відповідача договірних зобов»язань по договорах підряду за 2002-2003 роки, що привело до припинення діяльності підприємства позивача.

Сторона відповідача позовні вимоги заперечила, вказала,що позовні вимоги обгрунтовані  лише наявністю труднощів процесу стягнення боргу та виконавчого провадження по виконанню визнаних претензій  і мирової угоди,що була затверджена господарським судом Львівської області.

В процесі судового розгляду встановлено:

Між Виробничо- торгівельною фірмою «Волиньбудкомплектація», м.Нововолинськ Волинської області та ДВАТ шахтою «Лісова»та ДВАТ шахтою «Зарічна»у 2002р.були укладені договори підряду на виконання гірничо-прохідницьких робіт.

Згідно вказаних договорів роботи виконувались протягом 2002-2003 років. Роботи, передбачені спірними угодами,були виконані  в повному обсязі,про що свідчать підписані акти виконаних робіт. Розрахунок за виконані роботи вказаними шахтами, як  самостійними юридичними особами, був проведений не в повному обсязі.

Відповідно до п.2 Наказу Міністерства палива та енергетики від 24.12.2002р.за №751

«Про реорганізацію ВАТ ДХК «Львіввугілля» та наказу генерального директора  ВАТ ДХК «Львіввугілля»від 28.03.2003р. за №39 «Про реорганізацію ВАТ ДХК «Львіввугілля», ДВАТ шахта  «Лісова» та ДВАТ шахта «Зарічна»були реорганізовані шлягом приєднання до ДП «Львіввугілля», яке є правонаступником прав та обов»язків реорганізованих державних акціонерних товариств в тому числі і вказаних шахт.

Для вирішення питання про стягнення заборогованості ,ВДВС Сокальського районного управління юстиції  було відкрито виконавче провадження по виконанню листа-претензії №!/731 від 31.03.2003р. про стягнення з ДП «Львіввугілля»на користь Виробничо- торгівельної фірми «Волиньбудкомплектація»77 758,00 грн.та 239 209,00 грн.( загальна сума 316 967,36 грн.).

Господарським судом Львівської області  30.10.2003р. була затверджена мирова угода по справі 4/1755-6/189, згідно якої ДП «Львіввугілля»зобов»язувалось провести оплату заборгованості згідно графіку погашення заборгованості, починаючи з жовтня 2003р. по січень 2004 року.

30.12.2005р. відділом примусового виконання рішень державної виконавчої служби Львівської області було винесено постанову про зупинення виконання зведеного виконавчого провадження щодо стягнення з ДП «Львіввугілля»на користь фізичних,юридичних осіб та Пенсійного фонду боргу на загальну суму 26 022 248,00 грн.,у зв»язку з включенням ДП «Львіввугілля» в реєстр підприємств паливно-енергетичного комплексу,які беруть участь у процедурі погашення заборгованості у відповідності до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»від 23.06.2005р..

Сторона відповідача умови мирової угоди виконала в неповному обсязі, на момент звернення до суду заборгованість відповідача становить 233 967, 00 грн.

Сторона позивача вважає,що внаслідок невиконання відповідачем зобов»язань щодо повернення суми заборгованості, погіршився престиж фірми,її ділова репутація та фінансовий стан.Перед підприємством позивача виникли податкові зобов»язання по сплаті обов»язкових податків та платежів,які залишились невиконаними через відсутність коштів. Оскільки у 2004-2006рр. підприємство позивача фактично не працювало, а тому не отримувало прибутку,що відображено у долучених до справи фінансових звітах.

Виробничо- торгівельна фірма «Волиньбудкомплектація»вважає, що з вини ДП «Львіввугілля»було порушено її  цивільні права та нанесено збитки, що не дало змогу підприємству позивача одержати доходи, які б підприємство могло б отримати за звичайних обставин , якби її права не були порушені. Розмір упущеної вигоди сторона позивача обгрунтовує розміром чистого доходу  за 2001-2003рр., який підтверджується фінансовими звітами та складає 242 033,00 грн.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов’язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.623 ЦК України, боржник, який порушив зобов’язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов’язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, —у день пред’явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв’язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Визначення поняття збитків регламентується також ч. 2 ст. 224 ГК України, яка вказує, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права ,має право на їх відшкодування ( ч.1 ст.22,ст.611, ч.1 ст.623 ЦК України). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків , потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв»язок між протипривною поведінкою та збитками ; вина правопорушника. Доказів на підтвердження даних обставин стороною позивача не представлено.

Згідо ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Подані стороною позивача примірники господарських угод не можуть бути доказами завданих збитків, оскільки не підтверджують реального виникнення чи припинення господарських відносин з іншими контрагентами.

Стаття 33 ГПК України вказує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 224 ГК України, ст.ст. 22,509,623,627 ЦК України, ст.ст.33,35, 43, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                                             Судова-Хомюк Н.М.