ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2007 р.
Справа № 7а/26-1556

11 год. 20 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стадник М.С.

при секретарі судового засідання Підлубній О.В.

розглянувши матеріали справи:

за позовом: Обласного комунального підприємства "Профілактична дезинфекція" в Теребовлянському районі, м. Теребовля, вул. Застіноцька, 20, Тернопільська область

до: Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, м. Теребовля, вул. Шевченка, 26, Тернопільська область, 48100

За участю представників сторін:

Позивача:           Кічула Ярослав Петрович –довіреність б/н від 27.02.07р..

Суть справи:

Обласне комунальне підприємство „Профілактична дезинфекція” в Теребовлянському районі звернулося з позовом про зобов’язання Державну податкову інспекцію у Теребовлянському районі видати свідоцтво платника єдиного податку за ставкою 10 відсотків з 01.01.2007р..

Представнику позивача роз’яснено його права і обов’язки, передбачені ст.ст. 49, 51 Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Відповідач в своїх запереченнях на позов просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач є комунальним підприємством, засновником якого є Тернопільська обласна рада, яка не являється суб’єктом підприємницької діяльності і її частка в статутному фонді підприємства перевищує 25 відсотків, а тому Указ Президента України „Про спрощену систему оподаткування обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” на нього не поширюється, у зв’язку з чим податковою інспекцією правомірно відмовлено у видачі свідоцтва платника єдиного податку.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в процесі розгляду справи пояснення представників сторін, встановлено:

- Обласне комунальне підприємство "Профілактична дезинфекція" в Теребовлянському районі звернулося 08.12.2006р. до Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі з заявою про видачу свідоцтва про право сплати у 2007 році єдиного податку за ставкою 10% , додавши до неї, обліковий листок суб’єкта малого підприємництва, що подав заяву про перехід на спрощену систему оподаткування;

- доказів направлення позивачу відповіді на заяву про видачу свідоцтва про право сплати у 2007 році єдиного податку за ставкою 10% відповідач не надав, тим самим не спростував доводи позивача щодо неодержання такої;

- як випливає з пояснень представника відповідача інспекція відмовила позивачу у видачі свідоцтва, посилаючись на те, що дія Указу не поширюється на підприємство, так як у його статутному фонді частка засновника перевищує 25 відсотків, та дана відмова була у встановлені законом строки направлена відповідачу.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що підставою для відмови у видачі свідоцтва платника єдиного податку не може бути форма власності засновника юридичної особи, а також просить суд врахувати, що у підприємства відсутній статутний фонд і що до кінця 2006р. комунальне підприємство перебувало на спрощеній системі оподаткування.

Суд, керуючись ст. 86 КАС України, давши оцінку поданим сторонами доказам та  наведеним доводам, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

При цьому, суд виходив із  наступного:

- Законом України „Про державну підтримку малого підприємництва” від 19.10.2000р. (далі Закон України), визначено основні напрямки державної підтримки суб’єктів малого підприємництва, серед яких одним із напрямків значиться запровадження спрощеної системи оподаткування, бухгалтерського обліку та звітності, який застосовується в порядку передбаченому законодавством України (ст. 11 Закону);

- порядок запровадження для суб’єктів малого підприємництва спрощеної системи оподаткування встановлений Указом Президента України „Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р. № 727/98 (далі Указ Президента) (прийнятий відповідно до пункту четвертого розділу XV „Перехідні положення” Конституції України і діє до набрання чинності законом, прийнятим Верховною Радою України з цих питань);

- перехід на спрощену систему оподаткування здійснюється шляхом подачі суб’єктом підприємницької діяльності в податкові органи за місцем державної реєстрації за 15 днів до початку наступного звітного (податкового) періоду, письмової заяви з обов’язковим зазначенням обраної ним ставки податку, після розгляду якої податковим органом видається Свідоцтво про право сплати єдиного податку в порядку передбаченому „Порядком видачі Свідоцтва про право сплати єдиного податку суб’єктом малого підприємництва –юридичною особою” затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 13.10.1998р. № 476 або письмова мотивована відмова в його видачі.

Однією з підстав такої відмови є обмежена дія Закону України (ст. 2.) та Указу Президента (ст. 7.) на коло суб’єктів підприємництва, яких держава вирішила підтримувати в такий спосіб, а саме його дія не поширюється на суб’єктів підприємницької діяльності, у статутному фонді яких частка вкладів, що належить юридичним особам –засновникам та учасникам цих суб’єктів, які не є суб’єктами малого підприємництва, перевищує 25 відсотків.

Відповідно до ч. 1. ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення покладається на відповідача.

Доводи податкової інспекції зазначені в запереченнях щодо правомірності відмови у видачі свідоцтва про сплату єдиного податку, судом відхиляються, як такі що не ґрунтуються на законодавстві та спростовуються матеріалами справи, а саме:

- відповідно до ст. 1 Указу Президента, спрощена система оподаткування установлена для суб’єктів малого підприємництва, в тому числі юридичних осіб, будь –якої організаційної форми та форми власності, які займаються підприємницькою діяльністю і в яких за рік середньооблікова чисельність працюючих не перевищує 50 осіб і обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 1 млн. грн.;

- Обласне комунальне підприємство "Профілактична дезинфекція" в Теребовлянському районі, як суб’єкт підприємницької діяльності, з комунальною формою власності, зареєстрований 17.07.2000р., про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію, видане Теребовлянською районною державною адміністрацією;

- як підтверджується Статутом, довідкою головного управління статистики в Тернопільській області, комунальне підприємство включено до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України з присвоєнням ідентифікаційного коду 21163054, діяльність підприємства, відповідно до Державного класифікатора України, затвердженого і введеного в дію наказом Держкомстандарту України від 22.10.1996 року № 441, віднесено до видів економічної діяльності під кодом (КВЕД) 85.14.1 –діяльність допоміжного медичного персоналу, що виконується не в лікарнях і не лікарями ;

- підприємство являється комунальною власністю Тернопільської обласної ради (пп. 1.2, 1.3, 4.1 Статуту), а його майно є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст області, яке є в управлінні обласної ради і закріплене за підприємством на правах оперативного управління (п.п. 5.2 Статуту);

- Тернопільська обласна рада не являється суб’єктом підприємницької діяльності в силу ст. 8 Господарського кодексу України, відповідно до якої держава, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, не є суб’єктами господарювання, а отже на неї не розповсюджується обмеження зазначені в Указі, які стосуються тільки суб’єктів господарської діяльності;

- з тексту Статуту підприємства випливає, що статутний фонд його засновником не створювався;

- відсутність статутного фонду підтверджується і даними податкового обліку, а саме підприємство перебуває на обліку в податковій інспекції в Теребовлянському районі, як платник податків з нульовим розміром статутного фонду, середньо облікова чисельність працюючих на дату подання заяви про видачу Свідоцтва становила 8 чоловік, обсяг виручки за рік 62000 грн. (заява платника за формою № 1- ОПП).

Таким чином позивач повністю відповідає вимогам ст. 1 Закону України „Про державну підтримку малого підприємництва” та п. 1 Указу для визначення суб’єктів малого підприємництва щодо яких може запроваджуватись спрощена система оподаткування, у т.ч. за ставкою 10 %, оскільки відповідачем не доведено наявності у позивача статутного фонду (грошові кошти, цінні папери, інше майно, внесені учасниками, засновниками юридичної особи шляхом придбання її акцій, часток), що є обов’язковою умовою для відмови у переході на спрощену систему оподаткування за ч. 4 ст. 7 Указу, на який посилається податкова інспекція у своїх запереченнях проти позову.

При таких обставинах позовні вимоги підлягають задоволенню як обґрунтовано заявлені.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Зобов’язати Державну податкову інспекцію у Теребовлянському районі видати Обласному комунальному підприємству "Профілактична дезинфекція" в Теребовлянському районі свідоцтво про право сплати єдиного податку у 2007 році за ставкою 10 відсотків з 01 січня 2007 року.

3.Стягнути з Державного бюджету України на користь Обласного комунального підприємства "Профілактична дезинфекція" в Теребовлянському районі, м. Теребовля, вул. Застіноцька, 20, Тернопільська область, код 21163054, р/р в Ощадбанку м. Теребовля –85 (вісімдесят п’ять) грн. сплаченого судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі (26 червня 2007р.) до Львівського адміністративного апеляційного суду, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                М.С. Стадник