СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2007 року

Справа № 2-26/5271.1-2006 (2-1/5385-2005)

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Плута В.М.,

Антонової І.В.,

за участю представників сторін:

прокурора: не з'явився;

позивача: не з'явився (Верховна Рада України);

позивача: не з'явився (Кабінет Міністрів України);

позивача: не з'явився (Міністерство оборони України);

відповідача: не з'явився;

третя особа: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу приватного підприємства "ЧИНАБАД" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Проніна О.Л.) від 12 грудня 2006 року у справі №2-26/5271.1-2006 (2-1/5385-2005)

за позовом           заступника Генерального прокурора України (вул. Різницька, 13/15,Київ,01601)

в інтересах держави в особі

Верховної Ради України (вул. Грушевського, 5,Київ 8,01008)

в особі Кабінету Міністрів України (вул. Грушевського, 12/2,Київ 8,01008)

в особі Міністерства оборони України (Повітрянофлотський пр-т, 6,Київ 1,01001)

до           приватного підприємства "ЧИНАБАД" (вул. Марш. Жукова, 9-31,Сімферополь,Автономна Республіка Крим,95011)

треття особа Сімферопольська квартирно-експлуатаційна частина району (вул. Павленка, 9,Сімферополь,95000)

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим із позовною заявою в  інтересах держави в особі  Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України до приватного підприємства "ЧИНАБАД", за участю третьої особи Сімферопольської квартирно-експлуатаційна частини району, про визнання недійсним договору міни нерухомого військового майна на житло військовослужбовців  та членів їх сімей від 22.10.2004 р., укладеного між Міністерством оборони України та приватним підприємством "ЧИНАБАД".

Справа розглядалась неодноразово у господарських судах, останнім рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2006 року у справі № 2-26/5271.1-2006 (2-1/5385-2005) позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України до приватного підприємства "ЧИНАБАД", за участю третьої особи Сімферопольської квартирно-експлуатаційна частини району, задоволено.

Судом визнаний недійсним договір міни нерухомого військового майна на житло для військовослужбовців та членів їх сімей від 22.10.2004 р., укладений між Міністерством оборони України та приватним підприємством  "ЧИНАБАД", нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Ребровою Л.Г., за реєстровим номером 2441.

Відповідач, не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким припинити провадження по справі. Основний довід, який викладений в апеляційній скарзі, це порушення судом норм процесуального права, а саме, що судом першої інстанції, за наявності клопотання відповідача, розгляд справи не було відкладено на більш пізніший строк. На порушення судом норм матеріального права заявник у апеляційній скарзі не вказує.

Представники сторін в судове  засідання  не  з’явились, про час і місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином, про причини неявки судову колегію не повідомили.

Від Міністерства оборони України надійшла  телеграма, в якій сторона просила відкласти розгляд справи у зв’язку з неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання 10.04.2007 р.

Судова колегія, враховуючи ті обставини, що явка представників сторін не визнавалась обов’язковою, клопотання про відкладення розгляду справи не мотивовано та не містить причин поважності неявки в судове засідання представника сторони, а також те, що чинний Господарський  процесуальний кодексу України не  обмежує коло представників юридичних осіб, які мають право представляти їх інтереси  в  господарському процесі, визнала  можливим  розглянути справу за наявними в ній матеріалами без представників сторін.

Повторно розглянувши справу в порядку, передбаченому статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступні обставини справи.

22.10.2004 р. між  Міністерством оборони України та приватним підприємством  "ЧИНАБАД" було укладено договір міни нерухомого військового майна на житло для військово службовців та членів їх сімей, за умовами якого Міністерство оборони України передавало приватному підприємству  "ЧИНАБАД" нежитлові будівлі та споруди 58-го військового містечка загальною площею 4088,8 кв.м., які розташовані по віл. Крилова, 125 у місті Сімферополі, у тому числі  прохідна (Літера 3) площею 13,1 кв.м., сховище (Літера И) площею 1208,2 кв.м., склад (Літера О) площею 946,9 кв.м., кваш пункт (Літера П) площею 167,6 кв.м., речовий склад (Літера Р) площею 879,8 кв.м., овочесховище (Літера С) площею 873,2 кв.м., що належать державі Україна і віднесено до сфери управління Міністерства оборони України, та в свою чергу приймало від  приватного підприємства  "ЧИНАБАД" сім квартир в Автономній Республіці Крим. Договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Ребровою Л.Г., за реєстровим номером 2441 (а.с. 7-10, т.1).

Вказаний договір міни від Міністерства оборони України був підписаний начальником управління майна та земельних ресурсів –заступника директора Департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України Волинського В.О., який діяв на підставі довіреності Міністерства оборони України від 17.08.2004 за № 2371 та  Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 р. №1919, розпорядження Міністерства оборони України від 10.09.2004 № 48, наказу директора департаменту капітального будівництва та управління фондами Міністерства оборони України  від 21.10.2004 р. № 75 з одного боку та приватним підприємством  "ЧИНАБАД" в особі директора Муратова О.О. з іншого боку (а.с. 16, т.1).

Вважая, що спірний договір міни, предметом якого є військове майно, котре є об’єктом державної власності, не відповідає вимогам законодавства, зокрема: підписаний не уповноваженою на укладення договору особою, заступник Генерального прокурора України звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним договору міни, на підставі пункту 2 статті 203, пункту 1 статті 215 Цивільного кодексу України, нерухомого військового майна на житло військовослужбовців  та членів їх сімей від 22.10.2004 р., укладеного між Міністерства оборони України та приватним підприємством "ЧИНАБАД".

Судом першої інстанції позовні вимоги задоволені, договір міни нерухомого військового майна на житло для військовослужбовців та членів їх сімей від 22.10.2004 р. визнаний недійсним.

Рішення мотивовано тим, що Міністерство оборони України при укладені спірного договору міни перевищило свої повноваження щодо розпорядження майном, яке знаходиться в оперативному управлінні Міністерства оборони України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що підстави для скасування рішення суду і  задоволення апеляційної  скарги відсутні.

Правовий режим майна у Збройних Силах України та його особливості визначені положеннями Закону України "Про Збройні Сили України" (частина 2 статі 14) та Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", згідно яких майно Збройних Сил України є державною власністю і належить військовим частинам, військовим навчальним закладам, установам та організаціям Збройних Сил України на праві оперативного управління.

Органами, які здійснюють управління військовим майном, згідно статті  2 Закону "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", є Кабінет Міністрів України та Міністерство оборони України.

При цьому, до компетенції Кабінету Міністрів України віднесено вирішення питань щодо забезпечення Збройних Сил України військовим майном, а також визначення порядку вилучення і передачі його до сфери правління центральних або місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам і організаціям та у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст або у їх спільну власність.

Міністерство оборони України як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює відповідно до закону управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі у разі їх розформування.

Загальні норми щодо порядку відчуження військового майна визначені статтею 6 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", згідно частини 2 якої, рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України.

Таким чином, при укладені спірного договору міни Міністерство оборони України перевищило свої повноваження щодо розпорядження військовим майном, оскільки рішення Кабінетом Міністрів України щодо його відчуження не приймалось.

Вказаної позиції додержується  Верховний суд України при розгляді аналогічних справ (справа № 34/515-18/455 від 19.09.2006 р., справа № 34/514-18/456 від 04.07.2006 р.) (а.с. 1-3, 21-23, т.3)

Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовані нормі матеріального права і підстав для скасування рішення не має.

Порушення судом норм процесуального права судовою колегією також не встановлено.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що ним 12.12.2006 року було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв’язку з відрядженням постійного представника і неможливості його замінити (а.с. 44, т.3), судовою колегією не приймається до уваги тому, що клопотання   відповідач документально не підтвердив та не обґрунтував, чому спір не може бути вирішено у цьому судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "ЧИНАБАД"  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12 грудня 2006 року  у справі №2-26/5271.1-2006 (2-1/5385-2005) залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.В.Сотула

Судді                                                                                В.М. Плут

І.В. Антонова