КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2007                                                                                           № 48/269

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Німецько-Британо-Українське підприємство "Трансгазбуд"

на рішення Господарського суду м.Києва від 18.08.2006

у справі № 48/269

за позовом                               Підприємство "ГеоЛогістік Україна" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до                                                   Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Німецько-Британо-Українське підприємство "Трансгазбуд"

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 53517,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 18.08.2006 первісний позов ТОВ „Геологістикс Україна” до ТОВ СП „Трансгазбуд” про стягнення 53 517,60 грн. задоволено частково, у задоволені зустрічного позову ТОВ СП „Трансгазбуд” відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його  скасувати,  посилаючись на  те, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права та неповно з’ясував обставини які мають значення для справи.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог, викладених у апеляційній скарзі заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення господарського суду без змін.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, 13.05.04р. між сторонами укладено договір-доручення № 1305/04-02 про транспортно-експедиційне обслуговування., відповідно до умов якого позивач взяв на себе обов’язок організувати перевезення експортних та імпортних вантажів відповідача усіма видами транспорту, здійснення їхнього транспортно-експедиційного обслуговування в морських та річкових портах, на базах та в транспортно-експедиційних центрах, на прикордонних залізничних станціях, автомобільних переходах та міжнародних аеропортах на території СНД та інших держав.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що на кожне перевезення позивач та відповідач попередньо погоджують умови перевезення, в тому числі: строки навантаження та доставки вантажів на митну територію України, вид транспорту, спосіб та вартість перевезення, виконання митних та інших формальностей тощо. Сторони домовились, що після завершення перевезення та надходження вантажу на адресу відповідача, а також за умови оплати всіх рахунків позивача відповідачем та відсутності претензій одна до одної протягом 21 дня з дати завершення виконання послуг позивача робота щодо кожної конкретного перевезення буде вважатися виконаною позивачем, (а послуга наданою). Датою завершення виконання послуг буде вважатися дата підписання акту виконання послуг (робіт).

Відповідно до п.1.5 Договору відповідач зобов'язався сплачувати послуги позивача в погодженим договором порядку на підставі наданих позивачем рахунків. Крім того відповідач зобов'язався сплачувати послуги з перевезення вантажів різними видами транспорту та інші послуги на умовах цього договору за надання позивачем рахунків. Рахунки сплачуються відповідачем протягом 5 (п'яти) банківських днів після отримання їх. У разі прострочення платежу відповідач сплачує пеню позивачу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, який діє на момент прострочення, за кожний день прострочення платежу від суми простроченого платежу. (п.4.1 Договору).

24.01.05р. сторонами було погоджено заявку № 1-120 на транспортування та виконання послуг, якою Відповідач доручив транспортувати 3 екскаватори та 1 бульдозер з с. Троїцьке, Любашовский район, Одеська область, України до ж/д ст. Камишин, Росія.

27.01.05р. сторонами було погоджено заявку № 1-192 на транспортування та виконання послуг, якою Відповідач доручив транспортувати 2 колісних навантажувача із с. Троїцьке, Любашовський район, Одеська область, України, в м. Росток, Німеччини.

Позивач направив Відповідачу за заявкою від 24.01.05р. рахунок № 211 від 27.01.05р. на суму 148517,60 грн., № 226 від 29.01.05р. на суму 53517,60 грн.; за заявкою від 27.01.05р. рахунок № 227 від 29.01.05р. на суму 44744,99 грн.

Позивачем була надана міжнародна товарно-транспортна накладна СМК № 003667; міжнародна товарно-транспортна накладна СМК № 003601; 4 міжнародні товарно-транспортні накладні СМК. № б/н перевезення 3 гусеничних екскаватори та 1 бульдозери; З СМГС - накладні малої швидкості дорожньої відомості на 3 гусеничні екскаватори та 1 бульдозер.

Позивач надав Відповідачу звіти повіреного від 28.02.05р. за надання послуг по справі № 1-120 на загальну суму 148517,60 грн. та по справі № 1-192 на загальну суму 44744,99 грн.; Акт №ОУ-0000132 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.05р. по рахунку СФ-211 від 24.01.05р. на суму 103821,74 грн.; Акт № ОУ-0000133 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.05р. по рахунку СФ 211/1 від 24.01.05р. на суму 38250,81 грн.; Акт № ОУ-0000134 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 28.02.05р. по рахунку СФ 211/2 від 24.01.05р. на суму 6445,05 грн.;Акт № ОУ-0000135 здачі-прийняття робіт (надання послуг) проведених робіт по рахунку СФ-227 від 29.01.05р. на суму 3073,48 грн.; Акт № ОУ-0000136 здачі-прийняття робіт (надання послуг) проведених робіт по рахунку СФ-227/1 від 29.01.05р. на загальну суму 36904,43грн.; Акт №ОУ-0000137 здачі-прийняття робіт (надання послуг) проведених робіт по рахунку СФ-227/2 від 29.01.05р. на суму 4767,08 грн.

Однак, відповідач не підписав надані позивачем акти здачі-прийняття робіт.

29.03.05р. відповідач звернувся листом № 45/2005-К  з подякою до позивача за транспортування техніки, та просив перенести строк сплати за транспортування техніки до 30 травня 2005 року, у зв'язку із тим, що оплату проведених будівельних робіт призупинено та перенесено на квітень 2005 року.

06.04.05р. відповідач звернувся із листом до позивача з проханням продовжити строк сплати за транспортування техніки за рахунками № 226 та № 227 до 30.05.05р.

02.06.05р. позивач направив відповідачу претензію № 01, в якій запропонував  сплатити 102981,16 грн. боргу, з яких 98262,59 грн. заборгованість за спірним договором, 4718,57 грн. - пеня за прострочення оплати.

Відповідач листом № 300/2005-К від 25.06.05р.та листом № 245/1/2005-К від  06.07.05р. відхилив претензію позивача повністю.

На момент подання позову відповідачем сплачено частково послуги за рахунком № 211 від 24.01.05р. у розмірі 95000,00 грн..

Таким чином, заборгованість відповідача за спірним договором становить 98262,59 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Колегією суддів не приймаються до уваги твердження відповідача про те, що при укладанні спірного договору Сторони мали погодити всі істотні умови, передбачені ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.04р., оскільки на момент укладення спірного договору вказаний закон не набрав чинності.

Що до посилань відповідача на ст. 930 Цивільного кодексу України якою передбачено, що Клієнт повинен видати експедиторові довіреність, якщо вона є необхідною для виконання його обов'язків, то слід зазначити наступне.

Відповідно до Положення п. 2.1 Договору  необхідність видання документів, що підтверджують повноваження позивача, визначає відповідач. Як свідчать матеріали справи, Відповідач не вбачав настання випадків, коли він зобов'язаний діяти на підставі документу, що підтверджує його повноваження. Тому позивач, діючи на підставі спірного договору без додаткового документу, діяв правомірно.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до матеріалів справи  позивачем надано всі необхідні документи, що засвідчують належне виконання зобов'язань за спірним договором. Відповідач заяв щодо недоліків наданих послуг не зробив. Тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивач виконав належним чином свої зобов’язання за спірним договором.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач своїми діями визнав виконання спірного договору позивачем, а оплату здійснив тільки частково. Таким чином встановлено факт порушення відповідачем договірних зобов’язань.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пеня не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України та визначається згідно уточненого розрахунку, який прикладений до матеріалів справи.

Позивач нараховував пеню у розмірі 5034,94 грн. за 192 календарних дні за додатком до спірного договору від 24.01.05р. за період з 29.01.05р. по 08.08.05р. та 3529,93 грн. за 161 календарний день за додатком до спірного договору від 27.01.05р. за період з 28.02.05р. по 08.08.05р.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, право обчислення пені за додатком від 24.01.05р. припинилося 29.07.05р. Тому загальний розмір заборгованості відповідача становить 106 569,52 грн., з яких 98 262,59 грн. – сума основного боргу, 8 306,93 грн. – пеня за прострочення.

Відповідно до ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою зазначеної статті.

Згідно ст. 207 ГК України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано недійсним повністю або в частині.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем за зустрічним позовом не наведено обставин, з яким Закон пов’язує настання наслідку недійсності правочинів, на підставі яких він просив суд визнати недійсним договір № 1305/04-02 від 13.05.04р. недійсним.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 102, 103 – 105 ГПК України, суд, -

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва          від 18.08.2006 у справі № 48/269 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю спільного Німецько-британсько-українського підприємства „Трансгазбуд”- без задоволення.

2.          Матеріали справи № 48/269 повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

14.03.07 (відправлено)