СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"28" квітня 2007 р.
Справа  № 7/119

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю „Саніда Пласт”

Відповідач
-підприємець ОСОБА_1

-  про розірвання договору і стягнення 16456
грн. збитків

Суддя
Маціщук А.В.

За
участю представників сторін :

від
поз.- юр.Панчук Н.Т./пост.дор.НОМЕР_5-01/У7 від 16.01.07 р./

від
відп.- під-ць ОСОБА_1, пред-к ОСОБА_2/пост.дор.НОМЕР_1/

Позивач у позовній заяві просить
розірвати агентський договір НОМЕР_2, укладений сторонами 08.09.05 р.,
зазначивши про невиконання відповідачем обов'язків за п.п.1.1,2.1,2.2 договору,
а саме -протягом липня-вересня 2006 року не знайдено жодного потенційного
покупця продукції принципала у південному регіоні, не укладено жодного договору
на поставку продукції, не проведені маркетингові дослідження, не проведені
зустрічі і техніко-комерційні переговори між представниками принципала і
замовника. Просить також стягнути з відповідача збитки, завдані невиконанням
зазначених зобов'язань за договором, які складаються з таких сум:  756 грн. витрат на оплату реклами у місцевій
пресі; 10000 грн. витрат на оплату оренди приміщення під офіс і склад;  5700 грн. коштів, які протягом липня-вересня
2006 року були перераховані позивачем відповідачеві на можливі витрати,
пов'язані із виконання зобов'язань за договором.

23.04.07 р. позивач подав суду заяву
про зміну підстав позову, відповідно до якої виключив з обгрунтування позовних
вимог посилання на норми ст.220 ГК України. Така заява відповідає нормам ст.22
ГПК України і приймається судом до розгляду по суті.

Відповідач позов не визнає, вважає,
що зобов'язання за договором виконувались, про що позивачеві надавались усні
звіти. На підтвердження належного виконання посилається обставини, які є
доведеними згідно зі ст.35 ГПК України відповідно до рішення господарського
суду Рівненської області у справі НОМЕР_6 від 07.02.07 р., яке набрало законної
сили. Зазначає також, що оренда приміщення та реклама у газеті були вчинені за
власною волею позивача, тому витрати на орендну плату і оплату реклами не мають
відношення до дій відповідача.

Вивчивши матеріали даної справи та
господарської справи НОМЕР_6, заслухавши в судовому засіданні пояснення
представників сторін, суд встановив слідуюче.

Відповідно до агентського договору
НОМЕР_2, укладеного сторонами 08.09.05 р., підприємець ОСОБА_1/агент
зобов'язана за винагороду представляти інтереси ТОВ «Саніда Пласт»/принципала в
південному регіоні України і здійснювати за рахунок та за дорученням принципала
від свого імені такі дії - пошук покупців продукції принципала, укладання угод  на поставку продукції, проведення
маркетингові досліджень. Крім того, агент зобов'язаний знаходитись в
м.Сімферополь як представник ТОВ “Саніда Пласт” і займатись облаштуванням та
поточним ремонтом складу, відкритої площадки та офісного приміщення.

За умовами п.2.6 договору агент
зобов'язаний надавати принципалу усні звіти про хід виконання договору та
укладених угод, і якщо принципал не повідомляє про свої заперечення до звіту
агента в триденний строк, звіт вважається прийнятим принципалом.

Принципал згідно з п.3.2 і розд.4
зобов'язаний своєчасно оплатити агенту винагороду, яка встановлена у актах
виконаних робіт відносно угод, укладення яких пов'язане з функціями агента, а
також -компенсувати всі витрати, які виникли у агента в зв'язку з виконанням
доручень принципала.

Строк дії договору визначений з
моменту підписання до 04.07.08 р., а в частині взаєморозрахунків -до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Вимагаючи розірвання договору та
стягнення збитків, позивач стверджує про істотні порушення відповідачем умов
договору, які полягали у тому, що відповідачем не знайдено жодного потенційного
покупця продукції принципала у південному регіоні, не укладено жодного договору
на поставку продукції, не проведені маркетингові дослідження, не проведені
зустрічі і техніко-комерційні переговори між представниками принципала і
замовника. Такі твердження позивача, а також -твердження про те, що відповідач
не надавав усні звіти, не повідомляв про хід виконання агентського договору, не
повідомляв про можливе невиконання ним зобов'язань, не попереджав про можливе
невиконання ним зобов'язань, - не підтверджені доказами в порядку ст.ст.32-34
ГПК України, а спростовані матеріалами справи. Так, відповідач стверджує
протилежне і на підтвердження виконання своїх зобов'язань за договором
представила суду листи різних господарюючих суб'єктів, місцезнаходженням яких є
м.Сімферополь, про те, що ними від підприємця ОСОБА_1 протягом липня-вересня
2006 року була одержана інформація про продукцію ТОВ “Саніта Плюс”, в т.ч.
-рекламні матеріали, контактні телефони та прайси з відомостями про цінову
політику та умови співпраці /а.с.41-57, 75-91/.

Крім того, позивач і ВАТ “Монтажне
управління № 14” уклали договір оренди приміщення під склад, і у липні 2006
року позивачем звільнено належне ВАТ “Мехсервіс” приміщення, яке позивач
орендував попередньо. Позивач не заперечує, що відповідач у червні-вересні 2006
року знаходилась в м.Сімферополі і займалась перевезенням майна з одного
приміщення в інше. Наведене підтверджене також листом ВАТ “Монтажне управління
НОМЕР_4 НОМЕР_5 про те, що представник фірми ТОВ “Саніда Пласт” підприємець
ОСОБА_1 в період з 01.07.06 р. по 01.10.06 р. займалась підготовкою нежитлового
приміщення під склад і підтримувала його у відповідному стані /а.с.75/.

Таким чином, вищепереліченими
матеріалами справи підтверджено, що відповідач підприємець ОСОБА_1 протягом
липня-вересня 2006 року перебувала у м.Сімферополі, утримувала приміщення,
займалась пошуком покупців продукції ТОВ “Саніда Пласт”, поширювала рекламні та
інші інформаційні матеріали, пов'язані із продукцією ТОВ “Саніда Пласт”, тощо
-відповідно до умов розд.1-2 договору від 08.09.05 р.

07.02.07 р. господарський суд
Рівненської області прийняв рішення у справі НОМЕР_6 за позовом ТОВ “Саніда
Пласт” до підприємця ОСОБА_1 про стягнення 5700 грн. заборгованності, яким
позивачеві було відмовлено у стягненні 5700 грн. за безпідставністю. Зазначеним
рішенням встановлено, що відповідач в період з 01 липня по 30 вересня 2006 року
виконувала виконувала взяті на себе за договором зобов'язання (п.п.1.1, 1.2,
2.1 договору). Встановлено також, що відповідач підприємець ОСОБА_1 згідно з
п.5.2 договору вжила всіх залежних від неї заходів для належного виконання
зобов'язань за договором. ТОВ “Саніда Пласт” рішення у справі НОМЕР_6 не
оскаржувало в установленому порядку, і рішення набрало законної сили.
Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського
суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У позовній заяві позивач стверджує,
що кошти в загальній сумі 5700 грн. були перераховані відповідачеві як кошти на
можливі витрати, про які відповідач мала звітуватись. Таке твердження не
ґрунтується на матеріалах даної справи, поскільки у платіжних документах
підставою платежу, яку платник визначає самостійно, ТОВ “Саніда Пласт”
зазначило 'оплата за агентські послуги зг.дог.НОМЕР_2 від 08.09.05
р.'/а.с.10-13,19-21/. Суд звертає увагу, що умовами договору не визначена конкретна
сума винагороди і розмежовано обов'язок принципала оплачувати агенту винагороду
та обов'язок компенсувати всі витрати, які виникли у зв'язку із виконанням
доручень принципала. В судовому засіданні та у додаткових письмових поясненнях
/а.с.98-99/ позивач не зміг чітко пояснити, на компенсацію яких саме витрат
виконані платежі протягом липня-вересня 2006 року. Одночасно суд звертає увагу,
що позивач протягом трьох місяців перераховував кошти різними сумами на рахунок
відповідача -без будь-яких зауважень до роботи чи бездіяльності підприємця
ОСОБА_1 у ці місяці. Відповідно до п.2.6 відповідач зобов'язана надавати усні
звіти позивачеві про хід виконання договору, а не тільки про укладені угоди.
Такий звіт вважається прийнятим, якщо принципал не повідомив про свої
заперечення до звіту в трьохденний строк. Тому з врахуванням відсутності
зауважень/заперечень представлені відповідачем докази щодо виконання
зобов'язань за п.п.1.1, 1.2, 2.1 договору є підставою для висновку щодо оплати
виконуваної роботи, що не суперечить умовам п.2.6 договору.

Сторони пояснити, що позивач
відмовився від підписання акту виконаних робіт НОМЕР_2 від 30.09.06 р.,
поскільки заперечує виконання. При цьому суд звертає увагу, що акти виконаних
робіт за попередні періоди за змістом та формою є подібними до акту від
30.09.06 р. і також не містили відомостей про укладання договорів відповідачем
/а.с.100-109, 129-130/, однак не стали підставою для тверджень позивача про
невиконання умов договору. Одночасно суд звертає увагу, що умовами договору не
визначено, на яку із сторін покладається складання акту виконаних робіт, тому
суд критично оцінює твердження позивача про те, що такий акт не був наданий
йому відповідачем.

Претензія позивача НОМЕР_3 з
вимогою до відповідача про повернення 5700 грн.- всієї суми коштів, які були
перераховані у липні-вересні 2006 року, ґрунтується на твердженнях про
невиконання зобов'язань за договором, поскільки відповідачем не знайдено
жодного потенційного покупця продукції позивача, не укладено жодної угоди на поставку
продукції та не розповсюджувались рекламні матеріали, пов'язані з продукцією
позивача. Суд звертає увагу, що укладання угод на поставку продукції позивача є
не єдиним зобов'язанням відповідача за умовами договору, тому відсутність
укладених угод не свідчить про невиконання відповідачем умов договору за
наявності доказів виконання інших, покладених на відповідача обов'язків. Крім
того, сама по собі та обставина, що у південному регіоні протягом певного
періоду були відсутні покупці на продукцію позивача не свідчить про
порушення/невиконання відповідачем зобов'язань за договором.

Відповідно до п.п.5.1-5.2 договору
сторона вважається невинуватою за порушення своїх зобов'язань, якщо нею вжиті
всі залежні від неї заходи для належного виконання зобов'язання.

Відповідно до норм ст.218 ГК
України підставою для господарсько-правової відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Порушення зобов'язання виявляється у його невиконанні чи неналежному виконанні.
Неналежне виконання може проявлятись в недотриманні вимог до виконання
зобов'язання, що встановлюються актами цивільного/господарського законодавства
або договором, і факт неналежного виконання повинен бути посвідчений відповідно
до встановлених законодавством вимог. Майнова відповідальність за шкідливі
наслідки такого правопорушення застосовується при наявності вини згідно з ч.1
ст.614 ЦК України та причинного зв'язоку між цивільним правопорушенням особи і
збитками. Оцінивши докази в їх сукупності за ст.43 ГПК України, суд вважає, що
обставини справи не свідчать про факт невиконання/неналежного виконання
відповідачем зобов'язання. Крім того, за нормами ст.ст.42-44 ГК України
підприємництво передбачає здійснення господарської діяльтності на власний ризик.
В даному випадку вини відповідача у ненастанні позитивного господарського
результату не вбачається.

Платежі на оплату оренди приміщення
складу товариству „Монтажне управління № 14” і за рекламу товариству „Вторая
половина” /а.с.14-18,20-25/ вчинені позивачем самостійно за правочинами, що
фактично відбулись між позивачем та зазначеними товариствами. Витрати позивача
в загальній сумі 10756 грн. на оренду приміщення та публікацію реклами вчинені
ним за власним волевиявленням і підстав для покладення відповідальності за ці
витрати на відповідача немає.

Вимогу про розірвання договору
позивач також обґрунтовує невиконанням відповідачем зобов'язань за цим
договором з посиланням на норми цивільного і господарського законодавства,
якими регулюються правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність
за такі порушення. Поскільки правопорушення відповідача є недоведеним, у суду
відсутні підстави для застосування норм п.1 ст.611 ЦК України, і прийняття
рішення про розірвання договору як наслідку порушення зобов'язання, тоді як у
порядку, визначеному ст.188 ГК України, сторони не вживали заходів до
перетворення правовідносин - не звертались одна до одної з пропозицією про
розірвання договору.

За наведених обставин відсутні
підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у
позові.

Суддя                                                                          Маціщук
А.В.