ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

08 серпня 2007 р.

№ 9/3074

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Божок В.С. -головуючого,

Костенко Т.Ф., Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали  касаційної скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, смт. Ружин

на постанову

Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.06.2007р.

у справі

господарського суду Житомирської
області

за позовом

Ружинської центральної районної
лікарні, смт. Ружин Житомирської області

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, смт. Ружин

про

стягнення 65045, 31 грн.

за участю представників:

позивача: Зозуля
М.П., за дов. від 07.08.2007р. № 411,

відповідача: СПД
ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Ружинська центральна районна лікарня
звернулась до господарського суду Житомирської області з позовною заявою про
стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 65045, 31 грн.
заборгованості за договором купівлі-продажу від 15.04.2003р.

Рішенням господарського суду
Житомирської області від 25.12.2006р. у справі №9/3074 в задоволенні позову
відмовлено за пропуском строку позовної давності.

Постановою Житомирського апеляційного
господарського суду від 19.06.2007р. у справі №9/3074 рішення господарського
суду Житомирської області від 25.12.2006р. з даної справи скасовано, прийнято
нове рішення про задоволення позову.

Постанова мотивована обґрунтованістю
позовних вимог, з посиланням на ст. 11, 257, 267, 525, 526, 530 ЦК України, ст.
173, 174 ГК України.

Не погоджуючись з вказаною постановою
у даній справі СПД ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій просить її скасувати, а рішення місцевого
господарського суду залишити без змін, мотивуючи скаргу тим, що судом
апеляційної інстанції порушено та неправильно застосовано норми процесуального
та матеріального права, зокрема ст.ст. 42, 43, 22, 33,
43, 101, 107 - 11112 ГПК України, ст. 530 ЦК України.

Колегія суддів, приймаючи до
уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права при винесенні оспорюваного судового акту, знаходить необхідним в
задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
15.04.2003р. між Ружинською центральною районною лікарнею та СПД ОСОБА_1 було
укладено договір купівлі-продажу (далі Договір), згідно п.1.1. якого продавець
зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти і оплатити лікарські
засоби та вироби медичного призначення відповідно до накладних, які є
невід'ємною частиною цієї угоди.

Згідно п.5.1. Договору покупець
сплачує повну вартість отриманого товару шляхом прямих банківських переказів в
строк, визначений у видаткових накладних покупця на кожну конкретну поставку
товарів.

Відповідно до п.8.1. Договору, ця
угода вступає в дію з моменту її підписання та діє протягом одного року. У
випадку, коли сторони не завершили взаємні розрахунки в межах цього строку,
угода діє до повного завершення взаєморозрахунків.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526,
629 ЦК України та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як встановлено апеляційним господарським
судом, відповідно до умов Договору позивач поставив відповідачу товар
(лікарські засоби) на загальну суму 65045,31 грн., що підтверджується розхідною
накладною НОМЕР_1 від 16.04.2003р., в якій сторони відповідно до п.5.1 Договору
погодили термін   оплати до 09.09.2003р.

На час розгляду справи Договір
залишався чинним і доказів на його
виконання  в частині здійснення
розрахунків відповідачем суду не надано.

Отже, апеляційним господарським судом
встановлено наявність заборгованості відповідача за договором купівлі -продажу
в сумі 65045, 31   грн., що
підтверджується підписаною сторонами розхідною накладною, оригінал якої
оглянуто в засіданні апеляційним господарським судом, в якій  визначений термін оплати, з огляду на що та
враховуючи, що позов подано   в межах
трирічного строку позовної давності, висновок апеляційного господарського суду
щодо задоволення позовних вимог колегія суддів визнає правильним.

Таким чином, апеляційним господарським судом
встановлені обставини справи, що підтверджуються певними доказами, яким
попередній суд дав належну оцінку, правом переоцінки яких касаційна інстанція
не наділена, з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін та правильно
застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини сторін, з огляду
на що колегія вважає постанову такою, що відповідає положенням ст. 105 ГПК
України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України
від 29.12.1976 р. "Про судове рішення", а отже підстави для її
скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги щодо
порушення та неправильного застосування господарським судом апеляційної
інстанцій норм матеріального та процесуального права, які по суті зводяться до
оспорювання висновку суду стосовно доведеності обставин справи та намагань
відповідача надати перевагу його доказам над іншими, що суперечить вимогам ст.
1117 ГПК України, колегія вважає неприйнятними та такими, що не
можуть вплинути на правильність та законність оскаржуваного судового акту.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,
1118, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від
19.06.2007р. у справі № 9/3074 залишити без змін.

Головуючий суддя
В.С. Божок

Судді:
Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко