ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 лютого 2007 р.

№ 25-9/217-03-6841

Вищий господарський суду України у
складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко
Л.П.

суддів                                                Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_1, м. Київ

на постанову

від  13.04.2006
Одеського апеляційного господарського суду

у справі   господарського суду

№
25-9/217-03-6841  Одеської  області

за  позовом        3-я особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Лікувально-санаторної
відновлюючої Асоціації державної канцелярії Республіки Молдова  Державного підприємства
Лікувально-санаторної відновлюючої Асоціації Державної канцелярії Республіки
Молдова “Medisan”   Фонд Державного
майна України, м. Київ

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Солодка мить”, м. Київ
Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями Державного
підприємства “Medisan” Лікувально-санаторної відновлюючої Асоціації Державної
канцелярії Республіки Молдова “Санаторій “Сенетатя”

про

визнання недійсним договору
оренди та усунення перешкод в користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не
відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального
кодексу України з таких підстав.

ОСОБА_1  звернувся з касаційною скаргою на постанову
від 13.04.2006 р. Одеського апеляційного господарського суду.

В касаційній скарзі ОСОБА_1
зазначає, що апеляційним судом прийнято постанову, що стосується його права
володіння та користування спірним майном, яке є об'єктом оренди за договором
оренди НОМЕР_1 та не було залучено скаржника до участі у розгляді справи.

Скаржник просить скасувати
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2006 р. і
передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

До Вищого господарського суду
України 29.05.2006 р. надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою
відповідальністю “Солодка мить”  на
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2006 р.

За результатами розгляду зазначеної
касаційної скарги Вищим господарським судом України прийнято постанову від
05.07-02.08.2006 р., якою залишено без змін постанову Одеського апеляційного
господарського суду від
13.04.2006 р.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 подано до
суду 10.01.2007 р., тобто після прийняття постанови касаційною інстанцію.

З викладеного вбачається, що
оскарження постанови Одеського апеляційного господарського суду від 13.04.2006
р. є недоцільним, оскільки оскаржувану постанову вже переглянуто Вищим
господарським судом України та прийнято відповідне рішення.

Крім того, ухвалою Верховного Суду
України від 14.09.2006 р. відмовлено ТОВ “Солодка мить” в порушенні касаційного
провадження з перегляду постанови Вищого господарського суду України від                                          05.07-02.08.2006 р.

Звертаємо увагу скаржника на те, що
він не позбавлений можливості звернутися до суду, за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів в позовному провадженні
на загальних підставах.

Зважаючи на те, що касаційна скарга
не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, скарга не
дає підстав для перегляду постанови Одеського апеляційного господарського суду
в касаційному порядку і підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 1119,
11110 Господарського процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті
касаційної скарги на постанову Одеського апеляційного господарського суду від
13.04.2006 р. у справі № 25-9/217-03-6841.

Касаційну скаргу повернути
скаржнику, а справу господарському суду Одеської області.

Повернути ОСОБА_1 з Державного
бюджету України державне мито у сумі 42,50 грн. сплаченого за квитанцією
НОМЕР_2.

Головуючий, суддя
Л.Невдашенко

Судді:
М.Михайлюк

Н.Дунаєвська