СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"30" травня 2007 р.
Справа  № 15/168

за позовом          підприємець ОСОБА_1

до відповідача   Товариство з обмеженою відповідальністю
"Захід Агро"

про стягнення в сумі 8 577 грн. 56
коп.

Суддя  Коломис В. В.

Представники:

Від позивача  :
ОСОБА_2 - дов. в справі

Від відповідача :  Дума Н.В. - дов. №324 від 11.05.06р.Дума В.І.
- директор

СУТЬ СПОРУ:     Позивач - підприємець ОСОБА_1 м.Рівне
просить суд стягнути з ТОВ "Захід-Агро" с.Тесів Острозького району,
Рівненської області 8577,56 грн., в тому числі 2659,34 грн. основного боргу,
2004,81 грн. відсотків річних та  3913,41
грн. інфляційних втрат.

Відповідач позов не визнає в
зв'язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. Щодо позовних вимог в
частині стягнення  2659,34 грн. основного
боргу, то як вказує відповідач,
позивачем не враховано  харчування
найманих працівників, які працювали у підприємця ОСОБА_1, затрати на яке склали
4135,00 грн.

Враховуючи це, з огляду на
здійснену переплату в сумі 710,00 грн., зазначає, що саме позивач має перед ним
заборгованість в сумі 765,00 грн.

А так, просить позов залишити без
задоволення.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об'єктивну
оцінку суд прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував
таке.

28 травня 2006 року між сторонами у
справі був укладений договір про виконання робіт по збиранню урожаю
сільськогосподарських культур  з відповідними
додатками (обсяги виконання робіт) (далі договір а.с. 8-11), згідно з яким
позивач зобов'язувався виконати для відповідача роботи по збиранню урожаю
сільськогосподарських культур, а останній в свою чергу, зобов'язувався провести
розрахунок за виконані роботи.

Розглядом матеріалів справи судом
встановлено, що позивачем на виконання умов договору було виконано для
відповідача робіт на загальну суму 209522,00 грн. Зазначене підтверджується
наявним в матеріалах справи Актом приймання наданих послуг по виконанню
сільськогосподарських робіт від 20 вересня 2006 року, підписаним відповідачем
без будь-яких зауважень (заперечень) щодо якості чи (або) вартості виконаних
робіт.

Згідно п.4.4 Договору оплата  за фактично виконані роботи здійснюється
замовником після підписання Акту виконаних робіт.

Як з'ясовано судом, і про що
свідчать наявні в матеріалах справи докази, відповідачем в порядку здійснення
розрахунків за виконані роботи було відпущено позивачу цукор на загальну суму
206862,66 грн., а саме:

24.10.06р. було відпущено цукру на
суму 33000,00 грн.;   27.11.06р.відпущено
цукру на загальну суму 78240,00 грн. та
29.11.06р. відповідно на суму 95622,66 грн.

Зазначена обставина сторонами не
оспорюється.

В свою чергу, позивач у вимозі про
оплату НОМЕР_1. (а.с.13) повідомив відповідача про зарахування поставленого на
той момент цукру-піску в сумі 33000,00 грн. в рахунок погашення існуючої
заборгованості за виконані роботи і, відповідно, про необхідність погасити
решту, а саме 176522,00 грн.

В подальшому, а саме, 06.04.07р.
(а.с.15), позивач направив відповідачу заяву про зарахування зустрічних
однорідних вимог на загальну суму 173862,66 грн. (за поставлений відповідно
17.11.06р. та 29.11.06р. цукор пісок), при цьому повідомивши відповідача про
необхідність ліквідувати решту, а саме 2659,34 грн.

Натомість відповідач, в порушення
взятих на себе зобов'язань та умов договору, залишок боргу, а саме 2659,34 грн.
не ліквідував, і розрахунків відповідно не здійснив.

Доказів сплати 2659,34 грн.
основного боргу відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні
вимоги про стягнення 2659,34 грн. основного боргу обгрунтовані, законні,
підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і на підставі стст.
173,193,225 ГК України, стст. 509, 525, 526, 530 п.2 ЦК України, підлягають до
задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний на
вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу
інфляції, а також три проценти річних з простроченої суми.

Оскільки прострочення виконання з
боку відповідача має місце, позовні вимоги про стягнення з останнього 2004,81
грн. відсотків річних та 3913,41 грн. інфляційних втрат, згідно поданого
позивачем розрахунку (а.с.4) обгрунтовані і підлягають до задоволення.

При цьому, посилання відповідача на
проведення розрахунків в момент здійснення поставки цукру-піску, а саме
24.10.06р., 27.11.06р. та 29.11.06р., відтак на
неправильно             здійснені
позивачем нарахування, так само, як і здійснене ним харчування працівників
заслуговують на увагу.

Умовами договору, зокрема п.п 4.2,
4.4 Договору передбачено, що оплата за фактично виконані роботи здійснюється
замовником після підписання акту шляхом перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідно до п.4.3 Договору,
сторонами може бути погоджена інша форма розрахунку. При цьому, будь-які зміни
та доповнення до договору дійсні при умові, якщо вони викладені в письмовій
формі, підписані повноваженими посадовими особами та скріплені печатками обох
сторін (п.9.1 Договору).

Натомість, як з'ясовано, будь-яких
додаткових угод щодо проведення розрахунків за виконані роботи цукром-піском,
так само, як і здійсненим харчуванням, сторони не укладали. Відсутні такі
докази і в матеріалах справи.

Оскільки позивач мав зобов'язання
перед відповідачем за поставлений цукор, придбаний відповідно 24.10.06р.,
27.11.06р. та 29.11.06р., зважаючи на направлені ним у відповідності до ч.2
ст.601 ЦК України заяви про зарахування зустрічних однорідних  вимог 10.11.06р. та 06.04.07р., суд
погоджується з доводами позивача, що оплата за виконані роботи мала місце не в
момент здійснення поставок, а в момент зарахування зустрічних вимог в сумі
206862,66 грн.

Крім того, в договорі відсутні
будь-які зобов'язання сторін по здійсненню харчування працівників, так і по
його оплаті.

Викладене спростовує твердження
відповідача.

Позивач у відповідності до стст.33,
34 ГПК України належними і достатніми доказами довів обставини, на які він
посилається, як на підставу своїх вимог.

Судові витрати, передбачені ст.44
ГПК України і понесені позивачем в зв'язку з зверненням до суду за захистом
порушеного права на підставі ст.49 ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з відповідача - Товариства
з обмеженою відповідальністю "Захід Агро" (35810, Рівненська обл.,
Острозький район, с.Тесів, ) фактична адреса: 35800,
м.Острог, вул.Цілковського,45, кв.1 - Думі В.І.) на користь позивача - суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1, ідентифікаційний
НОМЕР_2) - 2659 (дві тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп. основного
боргу, 2004 (дві тисячі чотири) грн. 81 коп. відсотків річних та 3913 (три
тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 41 коп. інфляційних втрат, а всього 8577
(вісім тисяч п'ятсот сімдесят сім) грн. 56 коп., 1120 (одна тисяча сто
двадцять) грн. 00 коп. понесених судових витрат.

Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Коломис В. В.

підписано
"06" червня 2007 р.