ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.
Справа № 22/12-07-253

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого :                Михайлова М.В.

Суддів:                             Тофана В.М.,

Журавльова О.О.

При секретарі:                 Бритавській Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився, належним чином повідомлений;

від відповідача:  Трофімов О.В., за довіреністю;

розглянувши  апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"

на рішення  господарського суду Одеської області від  11 квітня 2007 року

у справі №22/12-07-253

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний", АР Крим, Джанкойський р-н, с. Ізумрудне, вул. Свободна, 33

до Відкритого акціонерного товариства "Октябрьский", Одеська обл., Білгород –Дністровський р-н, с. Олексіївка

про стягнення 113 026,56 грн., -

ВСТАНОВИВ:

16.01.2007 року Сільскогосподарский виробничий кооператив "Ізумрудний" (далі Позивач) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Октябрьский" (далі  Відповідач) про стягнення боргу за договором на реалізацію саджанців виноградних № 65 від 09 березня 2005 року за поставлені відповідачу саджанці виноградні  на суму 113026,56 (сто тринадцять тисяч двадцять шість) гривень 56 (п’ятдесят шість) копійок,  з яких  84 800,00 грн. сума основного боргу,  14 113,28 грн. пені та  14 113,28 грн. штрафу.

20 березня 2007 року за вих. №582 позивач, Сільскогосподарский виробничий кооператив "Ізумрудний", уточнив  свої позовні вимоги, зменшив суму заборгованості та запропонував суду стягнути з відповідача  84 800,00 грн. основного боргу,  8 040,40 грн. пені,  8 040,40 грн. штрафу, суму витрат на забезпечення судового процесу у розмірі  118 грн. та витрати на державне мито.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить в задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю, посилаючись на те, що договір наданий до суду позивачем не є оригіналом документа, а є чорновим варіантом даного договору,  який   дійсно   існує та виник в результаті обговорення угоди по даній поставці в стадії переддоговірних перемовин та листування,  з боку Відкритого акціонерного товариства "Октябрьский"  факсимільний  договір не підписувався,  тому не може бути основою для розгляду відносин по даному договору. Відповідач відмовляється виконувати зобов’язання у повній міри, згідно з умовами договору, мотивуючи свої дії тім, що він вважає не виконаними зобов’язання позивача у повному обсязі, які  існують в  нього  на  підставі  укладеного  між  сторонами  договору,  де є мокрі  печатки  сторін  та  підписи  керівників .

Рішенням господарського суду Одеської області від  11 квітня 2007 року (суддя Торчинська Л.О.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення господарського суду мотивовано тим, що позивач не виконав свої зобов’язання у повному обсязі, не дозволивши відповідачу провести посадку даних саджанців в передбачений виробничим циклом період на заздалегідь підготовлений майданчик сільськогосподарських угідь, тим самим створив підприємству відповідача у момент не використання землі під посадку винограду збиток, але одночасній оплаті оренди даної земельної ділянки, відповідач отримав фінансові витрати на пошуки іншого постачальника даній продукції, також позивач не виконав свої зобов'язання в частині постачання не сертифікованих саджанців в кількості 3630 на суму 19965 грн. Позивач не надав суду оригінал договору, який підтверджує правомірність позивних вимог позивача, таким чином вимоги позивача не були документально обґрунтовані.

Напроти, позивач  надав  суду  для  огляду та  ознайомлення  оригінал  договору  на  реалізацію  саджанців  виноградних  №65  від  09  березня  2005  року за  підписами  директорів  Белякова  В.С.  та  Мальцева І.В.  та  печатками  сторін,  оригінал  карантинного  сертифікату №75/01-442  виданого  Державною   інспекцією  з карантину  рослин,  пункт  8-й  якого  передбачає  обов’язок  позивача  надати для  повторного  огляду місцевої  державної  інспекції  з карантину  рослин  продані  саджанці. Представник  позивача  ніяких  клопотань  та  заяв  з  приводу  вказаних  документів  суду  не  надав.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Сільськогосподарський виробничий кооператив "Ізумрудний" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від  11 квітня 2007 року по справі № 22/12-07-253, прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача суму боргу 84800 грн., пеню 8040,40 грн., штрафу 8040,40 грн. та судові витрати.

Свої вимоги скаржник мотивує тим, що суд не повністю з’ясував обставини, що мають значення для справи, та порушив норми матеріального та процесуального права, а саме: позивач був позбавлений достатнього часу для ознайомлення с документами та підготовки заперечень; обов'язки сторін були встановлені судом на підставі оригіналу договору, проти якого заперечував позивач, однак документи судом не розглядалися, додаткові докази не витребувані, а експертиза не призначалась; висновок суду про невиконання обов'язків позивача в частині недопоставки саджанців в кількості 3630 штук суперечать позовним вимогам, оскільки позов був пред'явлений за фактично відпущені саджанці, відповідачем факт отримання товару підтверджено; відповідачем документів про виклик представника поставника для перевірки якості саджанців, отримання проб та інших повідомлень не направлено, товар не повернуто, згоди позивача та документів про його знищення суду не надано та підстав для звільнення від його оплати немає.

Сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду апеляційної скарги, а матеріали справи дають можливість розглянути справу у відсутності представника позивача.

У судовому засіданні відповідно до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва.

Дослідивши  доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та обставини на які посилається скаржник, а також перевіривши додержання та правомірність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга   не підлягає  задоволенню з  наступних підстав.

Між Сільскогосподарським виробничим кооперативом "Ізумрудний"  в особі директора Белякова В.С.,  та Відкритим акціонерним товариством "Октябрьский" в особі директора Мальцева І.В.,  укладено договір  на реалізацію саджанців виноградних № 65 від 09 березня 2005 року, відповідно до якого позивач зобов’язався передати саджанці виноградні: "Каберне" у кількості 17210 шт.  по ціні 05,50 грн. за штуку на суму 94 655,00 грн.,  "Сапераві"  у кількості 7300 шт.  по ціні 05,50 грн. за штуку на суму 40 150,00 грн.,  "Голубок" у кількості 720 шт.  по ціні 05,50 грн. за штуку на суму 3 960,00 грн., всього у кількості 25 230 шт.  по ціні 05,50 грн. за штуку на суму 138 765,00 грн. у строк до 15 квітня 2005 року.

Також позивач зобов’язався, згідно з умовами вищевказаного договору, при відпуску саджанців виноградних відвантажити їх на транспортний засіб відповідача та оформити необхідні документи що підтверджують кількість та якість продукції.

Відповідач, згідно з умовами даного договору, зобов’язався прийняти саджанці виноградні  та виконати сплату їх вартості згідно з умовами договору.

На виконання умов договору, позивач передав відповідачу саджанці виноградні в кількості 21600 шт. на суму 118 800,00 грн., що підтверджується накладними за № 1608/05 від 08.04.2005року, та дорученням на отримання саджанців виноградних за № 636424 від 07.04.2005 року на ім’я Марченко О.М., а також надав відповідачу карантинний сертифікат №75/01-442, виданий Державною Інспекцією з карантину рослин у АР Крим Міністерства Аграрної політики України від  19 квітня 2005 р. на загальну кількість  саджанців  виноградних  25 230 000 шт.

Відповідачем  саджанці виноградні в кількості 21600 шт. на суму 118 800,00 грн. прийняті та здійснена  часткова сплату  у розмірі 34 000 грн.,  він  відмовляється виконувати зобов’язання у повній міри, згідно з умовами договору, мотивуючи свої дії тім, що  вважає не виконаними зобов’язання позивача у повному обсязі.

Відповідачем  господарському  суду  надана  завірена  його  печаткою  копія  договору №65  від  09  березня  2005  року.  У  судовому  засіданні  колегією  суддів  оглянутий  оригінал    вказаного  договору,  завірений  мокрими  печатками  сторін, та підписаний  їх  керівниками,  який  повністю  співпадає  з  тим,  що  є  у  справі.

При  розгляді  справи у  господарському  суді   представник  позивача  підпис  директора  Белякова  В.С.  та  печатку  Сільскогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний"  визнав,  ніяких  клопотань  стосовно  дійсності  або  недійсності  договору  суду  не  заявляв,  хоча  вважає  перший  аркуш  договору,  наданий  відповідачем,  підробленим,  не  оспорюючи  дійсність  другого  аркушу  договору.

При  розгляді  апеляційної  скарги  свою позицію  відносно  підробки    першого  аркушу  договору  представник  позивача підтримав,  дійсність  другого  аркушу  договору  не  оспорював.  Клопотання  при  призначення  експертизи  ним  не  було  заявлено. Крім  того  колегія  суддів,  оговорюючи  питання  про  призначення  судової  експертизи, про  яке  йдеться  у  апеляційної скарзі,  вважає  призначення  експертизи  недоцільним  тому, що  оригінал  договору  №65,  наданий  суду  відповідачем,  не викликає   у  колегії  суддів  сумнівів.

До  апеляційної  скарги   додана  копія  договору  №65  від 09  березня  2005  року  по  версії   позивача.  При  простому  огляді  перших  сторінок   обох  договорів,  вбачається,  що  інтервали  між  пунктами 2.2.3  та  3.1 ,  3.2  та 4.1 на  копії  позивача  є  значно  більшими  ніж  між  відповідними  пунктами   другого  аркушу договору та  такими ж пунктами  договору,  наданого  відповідачем.  Крім того зміст перших  аркушів  договорів,  наданих  сторонами,  суттєво  відрізняється.

Але насамперед  колегія  суддів  вважає  за  необхідне  зазначити  наступне.  У  пункті  п.8 карантинного сертифікату №75/01-442, наданого Державною Інспекцією з карантину рослин у АР Крим Міністерства Аграрної політики України від  19 квітня 2005 р. на загальну кількість  виноградних  саджанців 25 230 000 шт., вказано: "Надати для повторного огляду місцевої  Державної інспекції з карантину рослин".

Карантинний  сертифікат  №75/01-442 був наданий  позивачу,  тому  з  сертифікату  витікає   його  обов’язок  надати  продані  саджанці  для  огляду місцевої  Державної інспекції з карантину рослин.  Але  цього  не  було  зроблено.

Цей  обов’язок  позивача,  відображений  також  у п.2.2.2  Договору №65  від  09  березня  2005  року,  наданого  відповідачем,  де  йдеться "... відпуск  продукції по наступному  договору  вважається  призведеним  з  боку  "Підприємства" (Позивача)  з моменту  надання  "Підприємством" сертифікату  якості на  саджанці наданого  державною  інспекцією  по  карантину  по  місцю знаходження "Замовника"  після  доставки  саджанців  "Замовнику". Тобто   державною  інспекцією  по  карантину Білгород-Дністровського  району.

Відповідно  до п.2.2.4  Договору  №65,  наданого відповідачем,  "Підприємство"  зобов’язується  зробити  аналіз  по  якості  за  свій  рахунок.  Але  такі  обов’язки  в  договорі,  наданому  позивачем,  не  існують,  хоча  вони  обов’язково  витікають з  інших  матеріалів  справи  (а.с.54).

Колегія  суддів  вважає,  що  позивач був зобов’язаний згідно з умовами п. 2.2.4. договору здійснити проведення аналізу за свій рахунок доставлених відповідачеві по цьому спору виноградних саджанців до місцевої Державної інспекції з карантину рослин на предмет перевірки відповідності якості згідно вимог ДСТУ України для даної продукції.

Враховуючи  викладене,   колегія  суддів  вважає  підробленою  першу  сторінку договору  наданого  позивачем  з  апеляційною  скаргою. Форма  та  зміст  договору  №65  від  09  березня  2005  року, з  відповідними  реквізитами,  наданого  відповідачем,  у  колегії  суддів  сумніву  не  викликає.

Факсимільний  екземпляр  договору  не  може  бути  прийнятим  судом  до  уваги, тому  що  його  зміст  відрізняється  від  змісту  договору,  який  не викликає у  суду  сумніву. Крім  того  на  ньому  відсутня  печатка  відповідача,  підпис –не  чіткий.

Відповідач надав суду "акт тестування виноградних саджанців на приховані ураження збудником бактерійного раку винограду" №48 від 26.04.2005 р., який  він зробив за свій рахунок в лабораторії вірусології, мікробіології та агрохімії Великодолинської робочої дільниці ЗАТ "Одеський коньячний завод".Результати аналізу виявили ураження постачених саджанців бактерійним раком винограду.

Такі  дії  відповідача  колегія  суддів  вважає  правомірними,  оскільки вартість  роботи  місцевої Державної інспекції з карантину рослин на предмет перевірки відповідності якості   саджанців  згідно вимог ДСТУ України  є  значною,  але  такі  витрати  не  передбачалися  договором  №65. Позивач,  не  виконавши  умови  п.8  карантинного сертифікату  №75/01-442 від  19 квітня 2005  року,  вимусив  відповідача  діяти  саме  так.

Його  доводи  відносно того,  що  акт №48  не  підтверджує  перевірку  саджанців поставлених  відповідачу саме  позивачем та  не  містять  заборони на  посадку  саджанців, не  заслуговує  на  увагу, тому  що досліджувались  виноградні  саджанці "Каберне  Совіньон" та "Сапераві", які  надав відповідач, ВАТ  "Октябрьський". Саме  такі  саджанці були отримані  по  договору  №65  від  позивача,  він  цього  не  заперечує.  У  акті  №48  від  26  квітня  2005  року (а.с.70) зазначено : "Висаджування  саджанців  винограду  з  таким  процентом  ураження  не  рекомендується". Доказів  того,  що  на  дослідження  були  надані  саджанці  іншого  підприємства,  позивач  суду  не надав

Колегія  суддів  не  приймає  до  уваги  посилання  позивача  на  той факт,  що  позивач  не  був  повідомлений  про  неналежну  якість  виноградних саджанців.  Як  пояснили  представники  сторін,  питання  про  неналежну  якість поставлених  саджанців  тривалий  час  було предметом  розмов у  телефонному  режимі  між  керівниками  сторін. Акт  тестування  виноградних  саджанців  на  приховане  ураження  збудником  бактеріального раку  винограду  був  складений 26  квітня  2005  року (а.с.55).  Відповідач  вважає,  що вартість  неуражених  саджанців  складає  34 000  грн. Ця  сума  була  перерахована  позивачу  06.10.2005  року  платіжним  дорученням №49 .  Але  позивач  не  зробив  ніяких  кроків  щодо вирішення питання  про  якість  поставлених  саджанців  та  належного  виконання  умов  договору  №65, а обмежився  двома  претензіями (а.с.14,23).

З  матеріалів  справи  не  вбачається,  що  судом  витребувався  акт  про  знищення  саджанців. На  вимогу  апеляційного господарського  суду  він  був  наданий  17  липня  2007  року  відповідачем  та  залучений  до  справи.  Відповідно  до  вказаного  акту   від 02 листопаду  2005  року  виноградні  саджанці:  каберне  у  кількості 12000  штук,  сапераві  у  кількості  4000 штук  отримані  по  договору  №65 от  03.09.2005  року  від  СВК  "Ізумрудний" та  уражені  бактеріальним  раком  винограду,  відповідно  до  акту №48 від 26.04.2005  року  знищені  шляхом  спалення. Як  повідомив  представник  відповідача,  уражені  саджанці  пропонували  повернути  позивачеві,  але  той  їх забрати   відмовився.

Колегія  суддів вважає  за  необхідне  зазначити,  що не сертифіковані  в місцевої Державної інспекції з карантину рослин по місту знаходження відповідача після доставки відповідачу виноградні саджанці, не можуть бути предметом поставки за даним договором, оскільки мають другу вартість, та не можуть бути використаними за їх прямим призначенням.

Таким  чином  позивач не виконав свої зобов’язання  перед  відповідачем  у повному обсязі, не дозволивши йому провести посадку даних саджанців в передбачений виробничим циклом період на заздалегідь підготовлений майданчик сільськогосподарських угідь.

Пред'явлені вимоги позивача про сплату санкцій за прострочення виконання зобов'язань, колегія  суддів  вважає також  безпідставними внаслідок того, що в період основної діяльності по виноградарству, після продажу якого отримані кошти повинні були поступити для розрахунку з позивачем, в нього наступили обставини непереборної сили (Форс-мажор), тобто вимерзання виноградників, що підтверджується довідкою торгової промислової палати України №776/05-4 від 21.03.2006г., яка була надана суду.

Згідно з умовами п. 3.1. договору передбачено здійснення  розрахунку між сторонами за договором після складання і підписання сторонами за договором акту прийому-передачі саджанців винограду за якістю, передбаченою вимогами ДСТУ України. Даний акт не складений і не підписаний сторонами за договором до теперішнього часу, внаслідок не відповідності поставлених саджанців винограду вимогам ДСТУ України за якістю. Відповідач вважає, що дана обставина відповідно до умов договору є підставою для несплати за поставлені саджанці винограду. З  його позицією погодились  господарський  та  апеляційний  суд

Згідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України,  кожна сторона повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не надав суду оригінал договору, який підтверджує правомірність позивних вимог позивача.

Відповідно до п.1 ст. 509 ЦК України, зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових актів.

З  урахуванням  наведеного  колегія  суддів  вважає,  що  апеляційна  скарга  не  підлягає  задоволенню, а  рішення  господарського  суду  слід  залишити  без  змін.

Керуючись ст. ст. 99,101,103,105 ГПК України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Ізумрудний", с. Ізумрудне  Джанкойського  району  Автономної Республіки  Крим,  на рішення господарського суду господарського суду Одеської області від 11 квітня 2007 року по справі № 22/12-07-253  залишити  без  задоволення, а рішення  господарського  суду – без  змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя:                                                                                  М.В. Михайлов

Суддя:                                                                                                 В. М. Тофан

Суддя:                                                                                                  О.О. Журавльов