ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2007                                                                                   Справа № А27/330(37/54)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кузнецової І.Л. (доповідача)

суддів:Швець В.В., Чимбар Л.О.

при секретарі Гайдук Ю.А.

за участю представників сторін :

від позивача: Пурис Н.І., довіреність №10888/П/100  від 23.05.07

від  відповідача: Бєлік І.А., довіреність №1646 від 01.12.06

від третьої особи: не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином

за участю прокурора: Кріпак Н.В., посвідчення №148 від 19.09.03

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства “Кривбассвітло”, м.Кривий Ріг на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  01.02.07р.  у справі № А27/330(37/54)

за позовом Центральної міжрайонної державної податкової інспекції у м.Кривому Розі

до комунального підприємства “Кривбассвітло”, м.Кривий Ріг

третя особа: Криворізька міська рада, м.Кривий Ріг

за участю прокурора Дніпропетровської області

про  звернення стягнення на активи боржника

ВСТАНОВИВ:

- постановою господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.2007р. у справі №А27/330(37/54) (суддя Татарчук В.О.) позов Центральної міжрайонної державної податкової інспекції (далі-МДПІ) у м.Кривому Розі, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 31.01.2007р., задоволено, звернуто стягнення на активи комунального підприємства( далі-КП) “Кривбассвітло” на користь держави на суму податкового боргу в розмірі 1 419 654грн.84коп.;

- не погодившись з прийнятою постановою, КП”Кривбассвітло” подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права просить цю постанову скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог;

- у поданій скарзі йдеться про те, що передбачений п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”(далі-Закон №2181) судовий порядок звернення стягнення на активи платника податків поширюється лише на випадки, коли сума податкового боргу є попередньо неузгодженою, а, у даному випадку, сума заборгованості по податках є попередньо узгодженою, у зв”язку з чим, остання підлягає стягненню в порядку, встановленому ст.11 Закону, про те, що підприємство перебуває у комунальній власності і відповідно до цієї статті податкова інспекція повинна була звернутися до Криворізької міської ради з пропозицією прийняття рішення щодо продажу його активів і тільки у разі незадоволення такої пропозиції звернутися з відповідною заявою до суду, про пропуск податковою інспекцією строку позовної давності по стягненню податкових зобов’язань, які були зазначені в акті звіряння №8905/10/240 від 14.04.2005р. в розмірі 495516грн. 66коп. (сальдо на 01.01.2002р.), оскільки вони були узгоджені до 01.01.2002р., а позовна заява до суду першої інстанції подана 08.02.2005р., при цьому такий акт взагалі був складений після набрання чинності п.7.7 ст.7 Закону №2181, а також про порушення податковою інспекцією термінів нарахування пені і невідповідність такого нарахування у ст.72 Цивільного кодексу України в редакції, чинній на цей період;

- третя особа вимоги апеляційної скарги підтримує;

- позивач вважає постанову господарського суду обґрунтованою, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що в порушення ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України підприємство не довело факт відсутності податкового боргу;

- прокурор також проти апеляційної скарги заперечує.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи та прокурора, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 01.01.2005р. КП“Кривбассвітло” має податковий борг по платежах до бюджету в сумі 1 419 654грн.84коп., а саме: по податку на додану вартість –1 212 428грн.81коп., у тому числі, 983 002грн. 74коп.- недоїмка, 229426грн. 07 коп. –пеня, по податку на прибуток –179 755грн., у тому числі, 143 952грн.88коп. –недоїмка, 36 162грн. 12коп. –пеня, по податку на землю –27 471грн.03коп., у тому числі, 27295грн.20коп. –недоїмка, 175грн.83коп. –пеня.

Даний податковий борг виник внаслідок несвоєчасної сплати підприємством узгоджених сум податкових зобов’язань, визначених ним у податкових деклараціях та розрахунках, а також нарахованих податковою інспекцією згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, що підтверджується копіями цих податкових декларацій, розрахунків та податкових повідомлень-рішень.

Матеріали справи свідчать також і про те, що податковий борг у вказаній вище сумі складається, у тому числі, і з податкового боргу, який обліковується за підприємством станом на 01.01.2002р. в сумі 495 516грн.66коп.

Протягом періоду, за який виник спірний податковий борг підприємством було сплачено: по податку на додану вартість –508 897грн.48коп., по податку на прибуток –65821грн.58коп., по земельному податку –80 955грн.

Відповідно до п.1.3 ст.1 Закону №2181 під терміном “податковий борг(недоїмка)” слід розуміти податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

В процесі розгляду справи господарським судом вірно встановлено, що сума заборгованості підприємства в розмірі 1 419 654грн.84коп. є саме податковим боргом, який самостійно узгоджений ним згідно з вимогами законодавства.

П.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону №2181 передбачено, що активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

При врахуванні положень наведеної норми та вищезазначених фактичних обставин справи, зокрема наявності податкового боргу підприємства, ненадання останнім доказів його сплати господарським судом зроблено правильний висновок про правомірність дій податкової інспекції по зверненню до суду з позовом щодо стягнення такого боргу.

Одночасно слід зазначити, що відповідно до п.1.7 ст.1 Закону №2181 активами платника податків є кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Комунальне підприємство “Кривбассвітло” згідно з Статутом, зареєстрованим виконкомом Криворізької міської ради 04.09.2000р. та довідкою Дніпропетровського обласного управління статистики №8571 від 11.09.2000р. є підприємством з комунальною власністю.

Отже, при вирішенні питання про стягнення з даного підприємства податкового боргу слід враховувати особливості, встановлені ст.11 Закону №2181.

Так, п.11.1 ст.11 Закону передбачено, що у разі коли платник податків, який перебуває у державній або комунальній власності, не погашає податкового боргу у строки, встановлені цим Законом, податковий орган здійснює заходи щодо продажу активів такого платника податків, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує здійснення основної діяльності платника податків.

Відповідно до ч.2 п.п.3.2.8 Закону України “Про податок на додану вартість” під цілісним майновим комплексом слід розуміти активи, сукупність яких забезпечує ведення окремої підприємницької діяльності на постійний і регулярній основі і термін використання яких перевищує двадцять календарних місяців.

Щодо досліджуваної справи, то як вбачається з службової записки посадової особи податкової інспекції від 02.03.2005р. №5278/10/240, в рахунок погашення боргу підприємством вже виділялися активи для реалізації, а саме транспортні засоби з нульовою залишковою вартістю. Дані активи були реалізовані 30.03.2004р., кошти від реалізації в сумі 977грн.50коп. надійшли до державного бюджету.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що кошти підприємства не відносяться до цілісного майнового комплексу, колегія суддів вважає за доцільне звернути стягнення на ці кошти в рахунок погашення податкового боргу.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Тому постанову місцевого господарського суду слід скасувати частково, як таку, що прийнята при неповному з’ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Доводи скаржника колегією суддів не прийняті до уваги, оскільки господарським судом правильно враховано, що правило п.7.7 ст.7 Закону №2181 відносно погашення податкового боргу попередньо погашенню податкових зобов’язань, які не є податковим боргом, у порядку черговості його виникнення було введено законодавцем шляхом внесення змін в цей пункт Законом України від 20.02.2003р. №550-ІV, який набрав чинності з 26.03.2003р.

Таким чином, дії податкової інспекції щодо зарахування поточних платежів підприємства в рахунок погашення податкового боргу в порядку черговості його виникнення з дати набуття чинності вказаним Законом є правомірним.

Стосовно п.7.7. ст.7 Закону в редакції до 26.03.2003р. слід зазначити наступне.

Аналіз положень цього пункту свідчить про те, що останній не містить конкретної заборони на виконання відповідних дій податковим органом, а стосується лише порядку черговості погашення податкового боргу платників податків при наявності останнього перед різними бюджетами або державним цільовими фондами.

При цьому відповідно до п.5.3, п.5.4 розділу 5 Інструкції про порядок ведення органами державної податкової служби оперативного обліку податків  і зборів (обов’язкових платежів), що надходять до бюджетів та до державних цільових фондів, затвердженої наказом головної Державної податкової інспекції України від 03.09.2001р. №342 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.10.2001р. за №887/6078 дані про надходження платежів до бюджету повинні бути відображені органом державної податкової служби в особових рахунках платників у день отримання від органів Державного казначейства України відомостей про зарахування платежів у вигляді електронного реєстру розрахункових документів. Облік надходження платежів в картках особових рахунків здійснюється у порядку календарної черговості настання граничних термінів сплати узгоджених податкових зобов’язань.

У цьому зв”язку зарахування поточних платежів підприємства в погашення боргу попередніх періодів (до 26.03.2003р.), колегія суддів вважає обґрунтованими.

Посилання скаржника на пропуск податковою інспекцією строку позовної давності визнані колегією суддів безпідставними.

Так, відповідно до п.п.15.1.1 п.15.1 ст.15 Закону №2181 за винятком випадків, визначених п.п.5.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов’язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов’язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов’язання, а спір стосовно такої декларації не підпадає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п.п.15.2.1 п.15.2 ст.15 Закону №2181 у разі, коли податкове зобов’язання було нараховано податковим органом до закінчення строку давності, визначеного у п.15.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв”язку з відмовою у самостійному погашенні податкового зобов’язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів від дня узгодження податкового зобов’язання. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або до визнання боргу безнадійним.

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити беззаперечний висновок про те, що встановлений Законом строк нарахування податкових зобов’язань та стягнення податкового боргу (1095 днів) стосується виключно випадків коли таке нарахування було здійснено податковим органом згідно з вимогами ст.4 Закону №2181.

На підставі наведених норм та матеріалів справи, якими підтверджується, що спірна сума податкового боргу до 01.01.2002р. була визначена і узгоджена підприємством самостійно шляхом подання податкових декларацій по податку на додану вартість та по податку на прибуток, а  також розрахунків з податку на землю господарський суд правильно послався на неможливість застосування до вказаної суми боргу строку давності в 1095 днів.

У зв”язку зі складністю справи у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- постанову господарського суду Дніпропетровської області від 01.02.07р.  у справі № А27/330(37/54) скасувати частково;

- звернути стягнення на грошові кошти комунального підприємства “Кривбассвітло” в доход держави на суму податкового боргу в розмірі 1 419 654грн.84коп.;

- в решті у позові відмовити;

- стягнути з комунального підприємства “Кривбассвітло” в доход держави 1 700грн. судового збору;

- постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення в повному обсязі до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                                            І.Л.Кузнецова

Суддя                                                                                                        В.В.Швець

Суддя                                                                                                        Л.О.Чимбар

Дата виготовлення у повному обсязі 19.06.2007р.