ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 3/321/06

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Миколаїв (далі -  територіальне відділення АМК)

на рішення господарського суду Миколаївської області від 19.09.2006 та

постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007

зі справи  № 3/321/06

за позовом відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго”, м. Миколаїв (далі - ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго”)

до територіального відділення АМК

про визнання недійсним рішення.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача – Колодяжної Ю.А., Юрченко О.В.,

відповідача – Іванової О.В., Яковлевої Р.А.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов (з урахуванням подальших уточнень позовних вимог) було подано про визнання недійсним та скасування пунктів 2, 3, 4, 5 резолютивної частини рішення адміністративної колегії територіального відділення АМК від 28.04.2006 № 7-ріш зі справи № 1-26.213/2-2006 (далі - оспорюване рішення).

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 19.09.2006 (суддя Смородінова О.Г.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 (колегія суддів у складі: Лашин В.В. –головуючий, судді Воронюк О.Л. і Савицький Я.Ф.), позов задоволено частково: визнано недійсними пункти 2, 3, 4, 5 резолютивної частини оспорюваного рішення; на територіальне відділення АМК віднесено судові витрати зі справи. У прийнятті зазначених рішення та постанови попередні судові інстанції виходили з висновку про прийняття оспорюваного рішення за неправильного застосування норм законодавства, зокрема, Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі -  НКРЕ) від 31.07.1996 (в редакції постанови НКРЕ від 20.04.2001 № 393). Водночас часткове задоволення позову мотивоване тим, що “вимога про скасування рішення не передбачена правилами Господарського процесуального кодексу України”.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України територіальне відділення АМК просить оскаржувані судові рішення з даної справи скасувати та передати останню на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаргу мотивовано порушенням попередніми судовими інстанціями у прийнятті цих рішень норм матеріального і процесуального права, в тому числі статті 13 Закону України “Про захист економічної конкуренції” (далі - Закон), статей 203, 215 Цивільного кодексу України, Правил, статей 47, 34, 43, 84, 105 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” зазначає про недоведеність доводів територіального відділення АМК та безпідставність його висновків і просить оскаржувані судові рішення залишити без змін, а скаргу –без задоволення.

У письмових запереченнях на відзив територіальне відділення АМК, у свою чергу, не погоджується з доводами ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго”, наведеними у згаданому відзиві, та зазначає про неправильне застосування господарськими судами норм процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені  будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: “Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції” встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)”.

Отже, спір у цій справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами ГПК України.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та про необхідність зміни оскаржуваних судових рішень з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено, що:

-          згідно з оспорюваним рішенням:

·          визнано, що ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” з моменту його створення і до теперішнього часу займає монопольне становище на ринках передачі електроенергії;

·          визнано, що ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” діями, які полягають у невизначенні обов’язку енергопостачальної організації оформляти акт прийняття-передачі електроенергії із споживачем протягом місяця, наступного після звітного, у договорах про користування електричною енергією (далі - електроенергія) та/або договорах про постачання електроенергії і про технічне забезпечення електропостачання споживача встановленої компанією форми, які передбачали здійснення розрахунків за встановленою в договорі потужністю та годинами в разі неподання в енергопостачальну організацію показань розрахункових лічильників у певну дату, а також бездіяльністю щодо своєчасного приведення у відповідність до чинних Правил договорів установленої компанією форми в частині обов’язку сторін при визначенні обсягів спожитої електроенергії для її оплати відповідно до показань приладів обліку, зокрема, не виключивши з договорів умови про розрахунок обсягів спожитої електроенергії за годинами та встановленою для об’єктів споживача потужністю в разі неподання показань лічильників у певну дату, “вчинило зловживання” монопольним становищем, передбачене пунктом 1 частини другої статті 13 Закону на ринку постачання електроенергії за регульованим тарифом існуючими місцевими (локальними) електричними мережами, а саме –встановлення таких умов реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку, що згідно з пунктом 2 статті 50 Закону є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції;

·          на підставі абзацу другого частини першої, абзацу другого частини другої статті 52 Закону на ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” накладено штраф у сумі 17 000 грн.;

·          назване товариство зобов’язано припинити порушення та усунути причини, що призвели до останніх, зокрема: неухильно дотримуватись чинних Правил та умов типових договорів у відносинах із споживачами при виконанні укладених договорів на енергопостачання; привести чинні на момент прийняття цього рішення договори у відповідність з чинними Правилами та умов типових договорів шляхом повідомлення споживачів електроенергії та застосування “типових форм” при переукладенні договорів;

·          ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” зобов’язано оприлюднити за власні кошти офіційну інформацію стосовно цього рішення в газеті “Вечерний Николаев” в обсязі, визначеному територіальним відділенням АМК, у двомісячний строк з дня отримання такого рішення, повідомивши про це назване відділення у 5-денний термін з дня оприлюднення;

- ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” (в особі Березанського району електричних мереж) і виробничо-комерційна фірма “Добро” (далі -  ВКФ “Добро”) уклали договір від 19.06.2001 № 290 на користування електроенергією для непромислових споживачів (далі -  Договір від 19.06.2001); при укладанні цього договору ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” керувалося Правилами, затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996          № 28 (в редакції постанови НКРЕ від 20.04.2001 № 393). Сторонами Договору від 19.06.2001 були складені та підписані також додатки до нього;

- за умовами Договору від 19.06.2001 ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” зобов’язувалося відпускати ВКФ “Добро” електроенергію, а остання зобов’язалося здійснювати щомісячні платежі за відпущену електроенергію;

- відповідно до пункту 3.1 цього договору встановлено такий порядок зняття показань спожитої електроенергії, за яким ВКФ “Добро” зобов’язувалася самостійно знімати і надавати енергопостачальній організації за встановленою формою показання розрахункових засобів обліку до 25 числа кожного місяця; цей пункт Договору від 19.06.2001 аналогічний за змістом пунктові 3.1 Договору про постачання електроенергії, що є додатком № 2 до Правил  (у редакції постанови НКРЕ від 20.04.2001 № 393);

- згідно з пунктом 9 Договору від 19.06.2001 цей договір набирає чинності з дня його підписання і вважається “щорічно продовженим”, якщо за місяць до закінчення строку “не наступить заява від жодної з сторін про відмову або перегляд договору”;

- додаткові угоди до Договору від 19.06.2001 не укладалися; умови пунктів 1.2 і 3.1 цього договору не суперечать вимогам пунктів 7.8, 7.25 Правил, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996 № 28 (в редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 № 928), які були чинні на момент здійснення ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” нарахувань у травні та червні 2005 року, та пункту 4.2.3 Типового договору про постачання електроенергії, що був додатком до Правил;

- за домовленістю сторін Договору від 19.06.2001 згідно з пунктом 3.1 цього договору споживач зобов’язався знімати і надавати енергопостачальній організації (ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго”) за встановленою формою показання розрахункових лічильників і електролічильників субспоживачів згідно з календарним графіком 25 числа щомісячно;

- з урахуванням наведеного та приписів пунктів 7.25 Правил (в редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 № 928) та пункту 4.2.3 названого Типового договору (що був додатком до цих Правил) не підтверджуються доводи територіального відділення АМК про те, що ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” застосувало “дещо інші” умови постачання та розрахунків за електроенергію, які не були передбачені чинними Правилами, за розробленими цим товариством типовими формами договорів на користування електроенергією, що обтяжує споживача умовою про визначення обсягів спожитої електроенергії для здійснення розрахунків за встановленою потужністю у випадку, що не передбачений чинними Правилами та визначеною ними формою Типового договору;

- споживачем (ВКФ “Добро”) не було подано звіт про спожиту електроенергію за травень 2005 року, і розрахунки з ним було здійснено відповідно до абзацу першого пункту 7.25 Правил (у редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 № 928) за середньодобовим обсягом споживання електроенергії за попередній розрахунковий період, а саме: 7 299 кВт/год. У сумі 1 945, 60 грн. (в тому числі ПДВ 331, 31 грн.) згідно з рахунком від 27.05.2005 № 36/290/5;

- у червні 2005 року споживач вдруге не подав звіт про спожиту електроенергію, тому згідно з абзацом другим пункту 7.25 Правил ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” (енергопостачальною організацією) було здійснено розрахунок обсягу спожитої електроенергії за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку; потужність струмоприймачів згідно з Договором від 19.06.2001 та доповнення до цього договору від 02.08.2001 становить 43 900 кВт/год. Про це складено рахунок від 25.05.2005 № 36/290/6 на суму 12 605, 43 грн. (в тому числі ПДВ                      2 100, 90 грн.);

- за роз’ясненням НКРЕ (лист від 01.11.2004 № 05-34-11/4808), якщо споживач не надав у зазначений термін (як передбачено в договорі) рапорт про покази розрахункових засобів обліку наприкінці розрахункового періоду, не забезпечив (відповідно до умов договору) доступ уповноважених осіб постачальника електроенергії до розрахункових засобів обліку тощо, постачальник електроенергії виставляє йому рахунок за спожиту протягом цього періоду електроенергію виходячи з середньодобового обліку споживання за попередній розрахунковий період і кількості днів у розрахунковому періоді, за який виставляється рахунок.

Судом апеляційної інстанції не взято до уваги надану територіальним відділенням АМК постанову НКРЕ від 22.04.2005 № 280 “Про накладення штрафу на ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” за порушення ліцензійних умов з постачання і передачі електричної енергії”, оскільки ця постанова “фактично має характер додаткового доказу”, але названим відділенням ніяк не обґрунтована неможливість подання такого доказу судові першої інстанції. Крім того, як зазначено апеляційним господарським судом, з названої постанови НКРЕ вбачається порушення ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” ліцензійних умов з постачання електроенергії, але з її змісту не можна зробити висновок про порушення цим товариством вимог Правил при укладанні Договору від 19.06.2001 або законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 13 Закону:

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб’єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб’єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку;

- зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку.

За цими законодавчими приписами згідно з оспорюваним рішенням кваліфіковано дії ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго”.

Згідно з пунктом 8.3 Правил (у редакції, що була чинною на час укладення Договору від 19.06.2001) показання розрахункових приладів обліку підтверджується споживачами документом, який направляється до енергопостачальної організації відповідно до договору; у разі ненадання даних про спожиту електроенергію в зазначений термін визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній період.

За приписом абзацу другого пункту 7.8 Правил (у редакції, що була чинною на час виставлення ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” згаданих рахунків ВКФ “Добро”) покази розрахункових засобів обліку знімаються представником постачальника електроенергії та підтверджуються споживачем відповідно до договору. Водночас за домовленістю сторін у договорі може бути передбачений інший порядок зняття показів розрахункових засобів обліку.

Такий порядок, як з’ясовано попередніми судовими інстанціями, був передбачений пунктом 3.1 Договору від 19.06.2001.

Відповідно до пункту 7.25 Правил (у редакції постанови НКРЕ від 22.08.2002 № 928) у разі неможливості отримання постачальником електроенергії даних про спожиту електроенергію в зазначений термін (незалежно від причин) визначення обсягу спожитої електроенергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній період; період до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного місяця, після чого розрахунок обсягу спожитої електроенергії здійснюється постачальником за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

У прийнятті оскаржуваних судових рішень попередні судові інстанції з урахуванням установлених ними обставин та наведених приписів Правил виходили, зокрема, з того, що:

- Договір від 19.06.2001 укладено з додержанням вимог чинного на час такого укладення законодавства, його умови погоджено сторонами цього договору і в подальшому ними не змінювалися;

- дії ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” щодо виставлення ВКФ “Добро” рахунків за спожиту електроенергію узгоджувалися з приписами законодавства, чинного на час здійснення ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” відповідних дій, та умовам укладеного цими підприємствами договору;

- посилання в оспорюваному рішенні на Правила в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910 безпідставні, оскільки правовідносини між ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” і ВКФ “Добро”, яких стосується це рішення, виникли раніше, ніж набрала чинності відповідна постанова;

- твердження територіального відділення АМК щодо бездіяльності ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” у приведенні укладених ним договорів у відповідність з чинними Правилами (в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910) не може бути взято до уваги, оскільки згідно з пунктом 1 відповідної постанови НКРЕ, якою внесено зміни до Правил, суб’єктам господарювання, на яких поширюється дія цього нормативно-правового акта, надано строк у три роки з дня набрання чинності цією постановою для приведення взаємовідносин між собою у відповідність до вимог Правил.

Доводи касаційної скарги не спростовують зазначених висновків попередніх судових інстанцій. Водночас установлені цими судовими інстанціями обставини справи свідчать про відсутність підстав для кваліфікації дій ВАТ “ЕК “Миколаївобленерго” за наведеними в цій постанові приписами статті 13 Закону, оскільки неодмінною умовою такої кваліфікації є протиправність дій (бездіяльності) суб’єкта господарювання, якої, за встановленими попередніми судовими інстанціями обставинами справи, не з’ясовано. Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази. Водночас скаржником не наведено обґрунтованих доводів щодо порушення названими судовими інстанціями передбачених статтею 43 названого Кодексу правил оцінки доказів.

Визначених законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

У мотивувальній частині рішення місцевого господарського суду з даної справи має місце описка: в абзаці сьомому на стор. 3 цього судового акта (а. с. 180) вказано номер договору “230”, хоча по всьому тексту цього рішення він зазначався під номером “290”. Ця описка може бути виправлена самим судом у порядку статті 89 ГПК України.

Місцевий господарський суд припустився помилки, задовольняючи позов частково з посиланням на те, що “вимога про скасування рішення не передбачена правилами” ГПК України. Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини першої статті 12 названого Кодексу (в редакції, що була чинною на час прийняття рішення місцевого господарського суду в цій справі) господарським судам підвідомчі, зокрема, справи у спорах про визнання недійсними актів державних та інших органів з підстав, зазначених у законодавстві. Заявлена позивачем вимога про скасування оспорюваного рішення за своєю правовою природою тотожна вимозі про визнання цього рішення недійсним, а тому у місцевого господарського суду не було правових підстав для відокремлення вимоги про скасування рішення від вимоги про визнання його недійсним (до того ж у резолютивній частині рішення місцевого господарського суду ще й не зазначено про відмову в задоволенні вимог позивача в будь-якій частині); тим часом позовні вимоги в даному разі підлягали задоволенню повністю, а не частково.

Суд апеляційної інстанції зазначеної помилки місцевого господарського суду не виправив. Тому з урахуванням вимог частини першої статті 11110 ГПК України прийняті по суті справи судові рішення слід належним чином змінити.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Миколаївської області від 19.09.2006 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 06.02.2007 зі справи № 3/321/06 змінити, виключивши з пункту 1 резолютивної частини зазначеного рішення слово “частково”.

В іншій частині відповідні рішення та постанову залишити без змін.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов