РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2007 р.
Справа № 9/86-1959

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Кропивної Л.В.

Розглянув справу

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Укренерго" вул. Конопницької, 10/7, м.Львів.

до  Державного підприємства "Ковалівський  спиртзавод" с.Ковалівка,Монастириський район, Тернопільська область.

За участю представників сторін:

позивача:   Терещук С.В., довіреність № 30/07 від 21.05.2007 р.

відповідача:  Тиліщак Іван Михайлович, доручення № 5 від 15.01.2007 р.

роз’яснивши  у розпочатому судовому засіданні представникам сторін  права та обов’язки  учасників господарського процесу згідно з ст.ст. 22,  29  ГПК  України,

Встановив

Позивач –Товариство з обмеженою відповідальністю „Укренерго”, м. Львів,  звернувся 25.04.2007 р. ( вх. № 1911)  до господарського суду Тернопільської області з позовом до Відповідача – Державного підприємства “Ковалівський спиртзавод”, с. Ковалівка, Монастириського району, Тернопільської області,  про стягнення  225 066,46 грн., з яких 218 432,55 грн. основного боргу, 5 646,48 грн. пені, 987,43 грн. –3 % річних,    посилаючись на ту обставину, що  Відповідачем  своєчасно  та у повному обсязі  не  виконуються грошові зобов’язання  за договором  від  16.11.2005 р.  № 3-т-06/п  на  постачання  природного газу.

За твердженням  Позивача,  станом на 25.04.2007 р. (день звернення з позовом до господарського суду) заборгованість Державного підприємства “Ковалівський спиртзавод” за спожитий  природний газ  становила  218 432,55   грн.

За неналежне виконання  умов договору  Позивач  нарахував Відповідачу  5 646,48 грн. пені  та   987,43  грн. –3% річних.

Ухвалою від  03.05.2007 р. порушено провадження  та призначено розгляд справи на 10:00 год.  24 травня  2007 р.

У судовому засіданні  24.05.2007 р. представник Позивача   повідомив, що станом на день розгляду спору сума заборгованості ДП “Ковалівський спиртзавод” зменшилась, оскільки  Відповідачем сплачено 50 432,00 грн. в рахунок погашення боргу за спожитий природний газ.

Представник Відповідача подав відзив на позовну заяву № 52 від 23.05.2007 р. (вх. № 15758 (н) від 24.05.2007 р.),  в якому  повідомив, що ДП “ Ковалівський спиртзавод” не погоджується з сумою заборгованості в частині суми податку на додану вартість, який становить 36 405,43 грн.

Представники сторін заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання їм можливості провести звірку взаєморозрахунків.

На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався до 10:00 год. 14 червня            2007 р.

В судовому засіданні 14.06.2007 р. сторони подали акт взаємних розрахунків станом на                  25 травня 2007 р., підписаний та завірений печатками обох сторін, з якого вбачається, що заборгованість Відповідача становить 168 000,00 грн.

Представник Позивача просить стягнути з ДП “Ковалівський спиртзавод” 168 00,00 грн. основного боргу,  5 646,48 грн. пені та 987,43 грн. річних.

Представник  Відповідача визнав заявлені позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив, що позов підлягає до задоволення,  виходячи з наступного.

16 листопада 2005 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Укренерго”,                  м. Львів,  як Постачальником,  та  Державним підприємством ”Ковалівський спиртзавод”, як Покупцем, був укладений  договір на постачання   природного газу за  № 3-т-06/п.

Спір виник внаслідок неналежного виконання Відповідачем, як Покупцем, умов договору щодо оплати за поставлений йому природний газ згідно  договору про постачання природного газу  № 3-т-06/п   від  16.11.2005 р  .

Згідно умов укладеної між сторонами  додаткової угоди № 3 від 26 квітня 2006 р. до договору  про постачання природного газу № 3-т-06/п від 16.11.2005 р., Відповідач зобов’язався здійснювати оплату за природний газ шляхом перерахування –50% вартості виділеного ліміту –не пізніше 10 числа поточного місяця, 50% - не пізніше 20 числа поточного місяця.

Як підтверджується  актами  прийому-передачі природного газу від  31.01.2007 р., та від 28.02.2007 р., реєстрами використання природного газу промисловими споживачами Тернопільської області, ТзОВ “Укренерго” поставило Відповідачу у  січні 2007 р. –161,000 тис. м  куб. . природного газу, а в лютому 2007 р. –240,613  тис. м. куб природного газу.

Позивач стверджував, що станом на 25.04.2007 р. (день звернення з позовом до господарського суду) Відповідач розрахунки за постачання та транспортування природного газу не здійснив, сума заборгованості складала  218 432,55 грн.

В судовому засіданні  24.05.2007 р. представник Позивача повідомив, що сума  основного бору ДП “Ковалівський спиртзавод” зменшилась, оскільки Відповідач сплатив 50 432,00 грн. боргу, а 14.06.2007 р. представники сторін надали витребуваний судом акт звірки  взаємних розрахунків, з якого вбачається, що станом на 25 травня 2007 р. заборгованість Відповідача за спожитий ним  природний газ становить 168 000,00 грн.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено обов’язок учасників господарських відносин належним чином виконувати свої зобов’язання відповідно до вказівок закону, інших правових актів, договору, а при відсутності таких вказівок –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених  Господарським кодексом України

У відповідності до ч. 2 ст. 193 ГК України,  кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Доказів,  що підтверджують  виконання  Відповідачем  оплати  вартості поставленого йому  природного газу в повному обсязі, та відновлення тим самим   порушених  майнових прав  кредитора  на момент  розгляду спору судом,   матеріали справи не вміщують.

Тому  правомірними є вимоги  щодо стягнення  з Відповідача 168 000,00 грн.  заборгованості, яка складається  із несвоєчасно оплаченої   вартості  поставленого  йому   січні та лютому  2007 р.  природного газу.

Відповідно до  ч. 1  ст.230 Господарського  Кодексу України    штрафними    санкціями    у   цьому   Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно  з ч. 4    статті 231  ГК України   у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не  визначено, санкції  застосовуються  в розмірі,  передбаченому договором.

За правилами ч. 6  ст. 232  цього кодексу нарахування штрафних  санкцій  за  прострочення  виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до  ч. 1 ст. 611 ЦК України  у разі порушення зобов’язання  настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобов’язання внаслідок  односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;  2) зміна умов зобов'язання;  3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити  три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу положень ч. 4 ст  232 ГК України  відсотки за неправомірне користування  чужим коштами справляються  по день сплати  суми цихкоштв кредитору, якщо законом або договором  не встановлено    для нарахування  відсотків   інший строк.

Отже  ,  такими, що підлягають до задоволення,оскільки грунутютсья на положеннях ст. 625 ЦК України та  ч. 4 ст.  232 ГКУкраїни    є  вимоги позову про стягнення з відповідача  987,43 грн. річних, нарахованих  за період з  21 лютого 2007 р. по 16 квітня 2007 р. .

Враховуючи, що  Відповідач порушив  господарське зобов’язання стосовно оплати вартості  газу,    отриманого  у  січні та лютому 2007 р.,     беручи до уваги  також   ту    обставину , що договором (п.5.3) встановлено  штрафні санкції  у вигляді  пені у розмірі  0,5 %  від суми простроченого платежу за кожен день прострочення,   суд вважає, що     підлягають  до задоволення  вимоги  стосовно  стягнення   5 646,48  пені, нарахованої   у розмірі  подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення оплати за період з  21 лютого по 16 квітня 2007 р., як такі, що відповідають положенням ст. 232 Господарського Кодексу України,  передбаченій договором  відповідальності  та положенням Закону України  „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”.

На підставі   викладеного, згідно ст. 20 ГК України, порушене майнове  право Товариства  з обмеженою відповідальністю “Укренерго”, підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з Відповідача  168 000,00 грн.  боргу,  5 646,48 грн. пені та  987,43 грн. –3% річних.

Згідно  ст. 3  Декрету Кабінету Міністрів України  №7/93 від 23.01.1993 р. з наступними змінами та доповненнями “Про державне мито”, із позовних заяв майнового характеру,  що подаються до  господарських судів  сплачується державне мито в сумі  1 відсоток  ціни  позову, але не менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і не більше 1500  неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Позивачем при  зверненні до суду сплачено  2250,66 грн. державного мита, однак до вирішення справи по суті зменшив суму позовних вимог на 50 432,00 грн., тому надмірно сплачене держмито в сумі 504,33 грн. підлягає   підлягає поверненню в порядку ст. 8 Декрету КМ України № 7/93 та Інструкції про порядок обчислення  та справляння державного мита, у зв’язку з тим, що сплачено в більшому розмірі, ніж передбачено чинним законодавством України.

Судові витрати, які складаються із 1746,33 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу згідно ст. 49 ГПК України покладаються на  Відповідача.

За згодою представників сторін  відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.06.2007  р. оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення господарського суду України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України, Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, ст. ст. 1, 4-2, 4-3, 4-4, 4-5, 4-7, 22, 29, 33, 34,  43, 49, 82, 84, 85, 116, 117 ГПК України, господарський суд

Вирішив:

1.          Позов задовольнити .

2. Стягнути  168 000,00 грн. боргу,  5 646,48 грн. пені, 987,43 грн. річних та  1 864,33 грн. судових витрат із  Державного підприємства “Ковалівський спиртовий завод”  (с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, р/р 1815 в ЦВ “Промінвестбанк”, м. Тернопіль,  ідент. код  00375059)  в користь  Товариства з обмеженою відповідальністю „Укренерго”, (вул. Конопницької, 10/7, м. Львів, поштова адреса : вул. Антоновича, 102, м. Львів, р/р 811 в 2-й ЛФ ВАТ “Кредобанк”, МФО  385372, ідент код  30162581).

3. Видати  Товариству з обмеженою відповідальністю “Укренерго”,   вул. Конопницької, 10/7, м. Львів, ідентифікаційний код 30162581, довідку на повернення зайво сплаченого державного мита в сумі  504,33 грн. Платіжне доручення № 454  від 17  квітня 2007 року про сплату державного мита в сумі  2250,66 грн., залишається в матеріалах справи.

4.   Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, а прокурор - апеляційне подання, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) “18” червня  2007 р. рішення, через місцевий господарський суд.

Суддя                                                                                          Л.В. Кропивна