ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
УХВАЛА ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"15" травня 2007 р.

Справа № 14/512-06-14072А

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого Бойко Л.І.

суддів
Величко Т.А., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання
Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: Горюхін Р.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

СПД -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову господарського суду
Одеської області від "01" березня 2007 р.

у справі №14/512-06-14072А

за позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1

до  Державної податкової інспекції у Біляївському
районі Одеської області;

про скасування
податкових повідомлень-рішень

встановив:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1 звернулася з позовом про скасування податкових
повідомлень -рішень від 8.08.2006р. НОМЕР_1 та від 12.09.2006р. НОМЕР_2.

Постановою господарського суду
Одеської області від 1.03.2007р. у справі №14/512-06-14072А у позові відмовлено
з посиланням на те, що в порушення норм чинного законодавства ОСОБА_1 не
зареєструвалась платником податку на додану вартість, хоча обсяг її
оподатковуваних операцій за останні 12 місяців склав 499542,60 грн. (обсяг
виручки за 2005 рік) та не подала за 1 кв. 2006р. декларацію ро отримані доходи
згідно вимог Декрету Кабінету міністрів України „Про прибутковий податок з
громадян” №13-92 від 26.12.1992р.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить постанову
господарського суду Одеської області скасувати, позов задовольнити, так як
судом порушено вимоги ст.19 Конституції України, ст.5 Указу Президента України
„Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємства” від 3 липня 1998р. №727/98, ч.1 ст.9 КАС України.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає,
що висновки суду є такими, що ґрунтуються на всебічному, повному з'ясуванні
всіх обставин, що мають значення для справи та оцінки доказів, виходячи з
наступного.

З 12.07.2001р. ОСОБА_1
зареєстровано Біляївською райдержадміністрацією як суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичну особу. З 2001р. по 2005р. (включно) позивач обирала
спрощену систему оподаткування відповідно до Указу Президента України „Про
спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого
підприємства”. При цьому представник позивача пояснив, що ОСОБА_1 щорічно
отримувала свідоцтво про сплату єдиного податку на підставі заяв, з якими
зверталась до ДПІ в грудні поточного року, але не пізніше ніж 15 днів до
початку слідуючого року відповідно до вимог „Порядку видачі свідоцтва про
сплату єдиного податку”.

В червні -липні 2006р. ДПІ у
Біляївському районі Одеської області здійснила комплексну планову документальну
перевірку з питань дотримання вимог законодавства про оподаткування СПД
-фізичної особи ОСОБА_1 за період з 1.01.2004р. по 31.03.2006р. та склала Акт
від 6.07.2006р. №242/17-01/, в якому вказала про порушення абз.2
ст.13 розділу 14 Декрету Кабінету міністрів України „Про прибутковий податок з
громадян” №13-92 від 26.12.1992р. із змінами та доповненнями та донарахування
податку з доходів фізичних осіб у сумі 23231,26 грн., та п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7,
п.п.6.1.1 п.6.1 ст.6, п.7.8 ст.7 Закону України „Про податок на додану
вартість” №168/97 від 3.04.97р. (із змінами та доповненнями) та донарахування
податку з ПДВ у сумі 45092,83 грн. На підставі цього акту ДПІ були прийняті
податкові повідомлення рішення від 14.07.2006р. НОМЕР_3, яким визначено
податкове зобов'язання податку на додану вартість у сумі 63899,37 грн.
(основний платіж -45092,83 грн. та штрафні санкції -18806,54 грн.) та від
8.08.2006р. НОМЕР_4, яким визначено зобов'язання з податку з доходів  фізичних осіб у сумі 22348,07 грн.

Не погоджуючись з вищевикладеними
податковими повідомленнями -рішеннями
позивач звернувся зі скаргами в адміністративному порядку, які були
вищестоящим податковим органом залишені без задоволення, після чого ОСОБА_1
звернулася до суду про скасування податкових повідомлень -рішень ДПІ у
Біляївському районі НОМЕР_1 від 8.08.2006р. та НОМЕР_2 від 12.06.2006р. з
посиланням на те, що по- перше вона 5.12.2005р. подала до ДПІ у Біляївському
районі заяву про бажання застосувати спрощену систему оподаткування в 2006
році, по-друге, якщо б вона і не подала заяву 5.12.2005р. то і не повинна була
її подавати, так як вона з 2001 по 2005 роки знаходилась на цій системі, а  заява подається лише при переході на спрощену
систему оподаткування з іншої системи.

Суд першої інстанції не погодився з
доводами позивача і правильно вказав, що підставою для знаходження на спрощеній
системі  оподаткування (на єдиному
податку) є Свідоцтво про сплату єдиного податку, яке відповідно до „Порядку
видачі свідоцтва про сплату єдиного податку” видається на підставі письмової
заяви, яка подається в термін не пізніше ніж з 15 днів до початку кварталу, з
якого заявник вибирає спосіб оподаткування за єдиним податком та платіжного
документу, який свідчить про сплату єдиного податку. Свідоцтво видається на
зазначеній в заяві термін, але в межах календарного року.

Посилання ОСОБА_1, що 5.12.05р.
вона звернулася до ДПІ з такою заявою спростовується матеріалами справи, які
свідчать, що така заява була подана лише перед початком другого кварталу.

Враховуючи викладене ДПІ правильно
дійшла висновку, що ОСОБА_1, не подавши своєчасно таку заяву, не використала
права на застосування спрощеної системи оподаткування на умовах сплати єдиного
податку та за період з 1.01.2006р. по 31.03.2006р., знаходилась на загальній
системі оподаткування і повинна була
подати до ДПІ декларацію про отриманні доходи за 1 кв. 2006р. згідно
вимог п.4 розділу ІV Декларації Кабінету Міністрів України „Про прибутковий
податок з громадян” від 26.12.1992р. №13-92 (із змінами та доповненнями).

Пункт 1 ст.14 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий податок з громадян" №13-92 від
26.12.1992р. передбачає нарахування податку податковими органами на підставі
декларацій, поданих громадянами про очікуваний (оціночний) у поточному році
доход або про фактично одержані у звітному календарному році доходи та інших
відомостей про доходи громадян. СПД ОСОБА_1 взагалі не подала декларації про
очікуваний у поточному році дохід та про фактично одержаний доход. Відповідно
до п.2. ст.14 Декрету Кабінету Міністрів України "Про прибутковий податок
з громадян" №13-92 від 26.12.1992р. оподаткування доходів громадян
податковими органами здійснюється на підставі:

-          декларацій
громадян про очікуваний (оціночний) доход у поточному році або про фактично
одержані ними протягом року доходи;

-          матеріалів
перевірок діяльності громадян, проведених податковими органами.

Таким чином, суд обгрунтовано
зазначив, що СПД ОСОБА_1 було правомірно визначено податкове зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, на
підставі матеріалів перевірки.

Враховуючи дані податкового обліку СПД ОСОБА_1
загальна сума від здійснення операцій з поставки послуг, що підлягають
оподаткуванню згідно з Законом України „Про податок на додану вартість"
протягом останніх дванадцяти календарних місяців (обсяг виручки за 2005 рік
згідно даних податкового обліку по результатам перевірки) станом на
01.01.2006р. сукупно склала - 499542,60 грн. У зв'язку з цим відповідно
до вимог п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 Закону України "Про податок на додану
вартість" СПД ОСОБА_1 підлягала .обов'язковій реєстрації як платник ПДВ і
повинна була зареєструватися платником цього податку з 01.01.2006р.

Відповідно до пункту 9.4 Закону
України "Про податок на додану вартість", якщо обсяг оподатковуваних
операцій особи протягом звітного податкового періоду перевищує суму, визначену
п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2 цього Закону, не більше ніж в два рази, така особа
зобов'язана надіслати податковому органу заяву про реєстрацію протягом двадцяти
календарних днів, наступних за таким звітним податковим періодом. Особа, що не
надсилає таку заяву у таких випадках та у такі строки, несе відповідальність за
не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без
права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

В порушення вище наведеної норми
Закону, СПД ОСОБА_1 не зареєструвалась платником податку на додану вартість,
хоча обсяг її оподатковуваних операцій за останні 12 місяців станом на 01.01.2006р.
склав 499542,60 грн. (обсяг виручки за 2005 рік згідно даних податкового обліку
по результатам перевірки).

Таким чином, висновок суду, що СПД
ОСОБА_1 правомірно визначено податкове зобов'язання по податку з доданої
вартості є обґрунтованим.

Враховуючи зазначене судова колегія
вважає, що рішення господарського суду Одеської області відповідає вимогам
чинного законодавства, тому підстави для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Керуючись ст.ст.196, 198, 200, 205,
206, 212, 254 КАС України,

колегія суддів ухвалила:

Постанову господарського суду
Одеської області від 01.03.07р. у справі №14/512-06-14072А залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у
касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя
Л.І. Бойко

Судді :
Т.А. Величко

А. М. Жукова