ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"05" березня 2007 р.                                                  Справа № 15/46

Господарський суд Чернігівської області у складі

Головуючого -                                                   судді Федоренко Ю.В.

При секретарі судового засідання -                     Пищолка А.Г.

За участю  представників сторін:

Від позивача: Міщан О.М. дов. № 520/07 від 26.02.2007р.

Від відповідача: не з’явився

Розглянувши в м. Чернігові у відкритому судовому засіданні  справу  № 15/46

За позовом: Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі,

м. Бахмач, вул. Пушкіна, 2

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Аверс”,

м. Бахмач, вул. Б. Хмельницького, 23

Про  стягнення  9485,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  в сумі 8538,17 грн. та  нарахованих фінансових санкцій і пені  в сумі 947,10 грн.

16.02.2007р. від позивача  надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача  10791,95 грн. боргу  з урахуванням фінансових санкцій та пені.

Відповідно до ст. 51 Кодексу адміністративного судочинства України  позивач має право змінити підставу або предмет адміністративного позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог або відмовитися від адміністративного позову в будь-який час до закінчення судового розгляду.

Заяву про збільшення розміру позовних вимог   подано у відповідності до норм чинного законодавства, вона не порушує права та охоронювані законом інтереси сторін при розгляді справи, а тому приймається судом до розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав, представника у судове засідання для участі у розгляді справи не направив. Про час та місце розгляду справи у суді повідомлений належним чином.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті господарський суд встановив:

Згідно п.1 ч.1 ст.14 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV від 09.07.2003р. страхувальниками є роботодавці –підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.15 Закону України №1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону. Страхувальники набувають статусу платників страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Згідно п.6 ч.2 ст.17 Закону України №1058 страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Згідно ч. 4 „Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України” затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України 19.12.2003р. № 21-1 розміри страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування встановлюються  відповідно до Закону України „Про збір на обов”язкове державне пенсійне страхування”.

Відповідно до ч.6, 12 ст.20 Закону України №1058 страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідач  зареєстрований в управлінні Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі як платник страхових внесків на обов”язкове державне пенсійне страхування  з 25.03.1991р.

У ТОВ „Аверс” за листопад, грудень 2005р., січень-жовтень 2006р. виникла заборгованість по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду в сумі 8538, 17 грн., що підтверджується відповідними розрахунками суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, які знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” за несплату або не своєчасну сплату страхових внесків до відповідача була застосована фінансова санкція та нарахована пеня на суму 947,10 грн. про що були винесені рішення від 18.01.2006р.  № 33 та  від 09.03.2006р. № 76. Рішення отримані представником відповідача, у встановлений  десятиденний строк оскаржені не були.

За листопад-грудень 2006р. ТОВ „Аверс”  було нараховано страхових внесків  в сумі 1286,37 грн. Ця сума страхових внесків до УПФУ в Бахмацькому районі не перераховувалась.

Згідно рішення № 224 від 12.12.2006р. боржнику були нараховані фінансові санкції та пеня за несплату  страхувальником страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальником або   органом Пенсійного фонду у сумі 20,31 грн.

Всього за відповідачем рахується заборгованість по сплаті страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, пені, фінансових санкцій за листопад-грудень 2005р. та січень-грудень 2006р. в сумі 10 791,95 грн.

02.02.07 відповідачу направлено вимогу на суму 10791,95 грн. в тому числі 9824,54 недоїмки по страхових внесках, 746,85 грн. штрафних санкцій та 220,56 грн. пені. Вимогу отримано представником відповідача  05.02.07.

Відповідно до абзацу 8 ч. 3 ст. 106 Закону № 1058   у разі    якщо    страхувальник,    який    одержав    вимогу територіального  органу  Пенсійного  фонду  про  сплату недоїмки і протягом  десяти  робочих  днів  після  її  отримання  не  сплатив зазначену  у  вимозі  суму  недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією,  включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним  органом  Пенсійного  фонду,  або не оскаржив вимогу в судовому порядку,  а  також  у  разі  якщо  страхувальник  узгодив вимогу,  але  не  сплатив  узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги,  відповідний орган Пенсійного  фонду  звертається  в  установленому законом порядку і подає  вимогу  про  сплату  недоїмки  до  відповідного  підрозділу державної   виконавчої   служби.   У   зазначених  випадках  орган Пенсійного  фонду  також  має  право   звернутися   до   суду   чи господарського  суду  з  позовом  про  стягнення недоїмки.  У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення недоїмки до   господарського   суду   передбачені   законодавством   заходи досудового врегулювання спорів не застосовуються.

Частиною 13 ст. 106 Закону № 1058 також встановлено, що суми пені  та  штрафів,  передбачених  частинами  дев'ятою  і десятою цієї статті,  підлягають сплаті страхувальником, банком чи організацією,  яка здійснює виплату і  доставку  пенсій,  протягом десяти  робочих  днів  з  дня одержання відповідного рішення.  При цьому в цей же  строк  страхувальник,  банк  чи  організація,  яка здійснює виплату і доставку пенсій,  має право оскаржити зазначене рішення до вищого органу Пенсійного фонду або в судовому порядку з одночасним    обов'язковим    письмовим   повідомленням   про   це відповідного виконавчого органу Пенсійного фонду, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення  виконавчого  органу  Пенсійного фонду про нарахування пені та накладання штрафів зупиняє строки їх сплати до винесення  вищим  органом  Пенсійного  фонду  або  судом рішення у справі.  Строки сплати фінансових санкцій також призупиняються  до винесення  судом  рішення в разі оскарження страхувальником вимоги про сплату недоїмки,  якщо накладення фінансових санкцій пов'язано з її виникненням або несвоєчасною сплатою.

Відповідач рішення та  вимогу у встановленому порядку не оскаржив, суми недоїмки, штрафу та пені не сплатив, а позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов’язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного  судочинства України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Аверс”, м. Бахмач, вул. Б. Хмельницького, 23 ( р/р 0 ВАТ ”Держощадбанк”, МФО 343013, код 32936720)  на користь Управління Пенсійного фонду України в Бахмацькому районі,  м. Бахмач, вул. Пушкіна, 2 (р/р 301 в ВАТ „Державний ощадний банк” Бахмацького відділення, МФО 343013, код 14248270)  9824,54 грн. недоїмки по страхових внесках, 746,85 грн. фінансових санкцій ( штрафи ), та 220,56 грн. пені.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не  скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного господарського суду.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                                      Ю.В. Федоренко