ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" липня 2007 р.
Справа №  11/269/05

м. Миколаїв

За позовом:  СПД -ОСОБА_1

(АДРЕСА_1)

до відповідача:    1. Первомайська міська рада

(55213, м.Первомайськ,
вул..Грушевського, 3)

2. Миколаївська обласна спілка споживчих товариств

(54001, м.Миколаїв, вул..В.
Морська, 49)

ІІІ особи без самостійних вимог на
предмет спору на боці позивача:

1. Первомайське міжміське бюро
технічної інвентаризації (м.Первомайськ, вул.Грушевського, 1)

2. АТЗТ «Меркурій»(м.Первомайськ, вул.Краснофлотська,
102)

ІІІ особа без самостійних вимог на
предмет спору на боці відповідача:

КП «Первомайський ринок»
(м.Первомайськ,вул.Гагаріна, 29)

Суддя Василяка
К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

від
позивача:

від
1 відповідача:

від
2 відповідача: Спічак Ю.Ю. -дов. №01-01/104 від 31.01.2007р.

від
Первомайського МБТІ:

від
АТЗТ «Меркурій»:

від
КП «Первомайський ринок»:

СУТЬ СПОРУ:
визнання недійсним рішення

1-й відповідач у відзиві проти
позовних вимог заперечує, посилаючись на наступне:

-          при прийнятті п.12 рішення від
24.12.2003р. №5 Первомайською міськрадою не було допущено порушення чинного
законодавства, оскільки рішенням Первомайської міської ради від 23.07.1992р.
№8  Центральному ринку надано в постійне
користування земельну ділянку для торгівельного обслуговування населення.
Миколаївська облспоживспілка, у зв'язку з викупом об'єктів нерухомого майна -
Первомайський ринок, звернулась до міської ради з клопотанням про оформлення
права оренди земельної ділянки, яка раніше знаходилась у користуванні
Первомайського ринку. Підстави для відмові у задоволенні клопотання у 1-го
відповідача були відсутні;

-          у задоволенні заяви позивача про
відведення їй земельної ділянки в оренду було відмовлено, і вказана відмова СПД
ОСОБА_1 оскаржена не була.

2-й відповідач проти позовних вимог
також заперечує, посилаючись на те, що права позивача як землекористувача не
порушені, оскільки наявність у його власності металевого кіоску не надає йому
автоматично право власності на земельну ділянку, на якій він розташований.

Представники позивача, 1-го
відповідача та ІІІ осіб у судове засідання не з'явились, незважаючи на те, що
були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

11.07.2007р. від позивача надійшла
телеграма з проханням відкласти розгляд справи у зв'язку з участю СПД ОСОБА_1 у
справі, яка розглядається Верховним судом України. Оскільки будь-яких доказів
такої участі позивачем не надано, суд розцінює вказане клопотання як
затягування розгляду справи та не вбачає підстав для його задоволення.

З 01.09.2005р. набрав чинності
Кодекс адміністративного судочинства України.

Згідно ч.1 ст.17 КАС України, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження
його рішень, дій чи бездіяльності відносяться до компетенції адміністративних
судів.

Однак, враховуючи, що оскаржуване
позивачем рішення стосується земельних правовідносин, які за своєю правовою
природою не відносяться до публічно-правових спорів, пов'язане з орендними
правовідносинами, які витікають з оренди земельної ділянки та регулюються  положеннями Змеленого Кодексу України та
Закону України “Про оренду землі”, суд вважає, що даний спір має розглядатись
господарським судом за правилами господарського судочинства.

Заслухавши представників сторін,
вивчивши  матеріали справи,  суд -

в с т а н о в
и в:

24.12.2003р. Первомайською
міськрадою було прийнято рішення №5 “Про надання і вилучення та оформлення
земельних ділянок”.

Пунктом 12 вказаного рішення
Миколаївській облспоживспілці було затверджено проект відведення земельної
ділянки для обслуговування Первомайського ринку по вул.Гагаріна,29.

З земель Центрального ринку було
вилучено земельну ділянку площею 3,2 га, надану рішенням Первомайської міської
ради від 23.07.92р. №8, та зараховано її до земель запасу Первомайської міської
ради.

Миколаївській облспоживспілці
передано в оренду строком на 5 років земельну ділянку площею 2,5629 га для
обслуговування Первомайського ринку по вул.Гагаріна,29 з земель вилучених даним
рішенням.

Позивач вважаючи, що прийняття
вказаного рішення призвело до порушення приписів чинного законодавства та його
права на земельну ділянку, на якій розташовано належний йому торгівельний
павільйон, звернувся до суду з позовом про визнання п.12 рішення від
24.12.2003р. №5  Первомайської міської
ради  недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на вчинення 1-м відповідачем, при прийнятті п.12 рішення, порушень
вимог ст.ст.149, 151 Земельного Кодексу України та ст.16 Закону України “Про
оренду землі”, а саме не дотримано передбаченого цими нормативними актами
порядку укладання договору оренди земельної ділянки.

Крім того, прийняттям спірного
рішення було обмежено право позивача на вільне користування належною йому
земельною ділянкою.

Вивчивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з
наступного.

Визнання актів державних та інших
органів, є одним з засобів захисту цивільних прав.

Підставами для визнання акту
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або)
визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного
акту прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації
-позивача по справі.

Як вбачається з матеріалів справи,
по договору купівлі-продажу від 01.10.2003р. ОСОБА_1 було придбано у
власність  металевий торгівельний
павільйон, загальною площею 14,5 кв.м, розташований у м.Первомайську по
вул.Гагаріна, 29/31.

04.10.2003р. Первомайським МБТІ
було зареєстровано право власності на вказаний об'єкт (номер запису: 178 в
книзі: 1).

В матеріалах справи міститься
постанова ВГСУ від 14.04.2005р. по справі №3/294, якою визнано недійсним
рішення Первомайсього МБТІ від 04.10.2003р. №2741286 та запис у реєстрі №178
книги №1 про реєстрацію права власності на нерухоме майно -торгівельний кіоск
гр. ОСОБА_1

В обґрунтування свого рішення Вищий
господарський суд України послався на наступне.

Відповідно до п.1.6 наказу №75 від
07.02.2002р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.02.2002р. за
№157/6445 “Про Тимчасові положення про порядок реєстрації прав на нерухоме
майно” реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого
майна, які прийняті в експлуатацію в установленому порядку за наявності
матеріалів технічної інвентаризації.

Не підлягають реєстрації тимчасові
споруди, а також споруди не пов'язані фундаментом із землею.

Належний гр.ОСОБА_1 торгівельний
кіоск є малою архітектурною формою і за своєю правовою характеристикою не
належить до об'єктів нерухомого майна.

Згідно ст.35 ГПК України, факти
встановлені у рішенні суду під час розгляду однієї справи не доводяться знову
при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Однак, за клопотанням, позивача,
провадження у справі було зупинено до закінчення проведення судової будівельної
експертизи, яка призначалась Первомайським місцевим районним судом та
стосувалась визначення правової характеристики торгівельного кіоску.

В наданому суду  експертному
висновку №10981 від 09.11.2006р. зазначено, що  під час
встановлення наявності або відсутності фундаменту, на глибині 0,47 м
були виявлені ряди кладки з красної цегли на цементному розчині, двома
паралельними рядами, розміром 250х125 мм, що відповідає стрічкоподібному
фундаменту, з чого експерт робить висновок про те, що до спірний павільйон, до
його перенесення, був встановлений на фундаменті.

Відповідно до ч.5 ст.42 ГПК
України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за правилами, встановленими ст.43 ГПК України,
тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Представлений суду експертний
висновок не дає можливості зробити однозначний висновок про те, що спірний
павільйон є нерухомістю.

Позивачем не доведено того, що
відкопаний експертом фундамент було збудовано саме для металевого кіоску, який
і стоїть на ньому.

Наявність елементів фундаменту була
виявлена експертом тільки після шурфування грунту на глибину близько одного
метру.

Таким чином, металевий кіоск не
пов'язаний з залишком  рядів червоної
цегли, які відкопав експерт.

У висновках експерта недопустима
припустимість, однак, експерт припущення, що будівельне сміття, яке є про
слойкою між основою павільйону та фундаментом можливо утворилось під час
демонтажу торгівельного павільйону.

Більш того, для будівництва
капітальної споруди існує інший порядок, який включає в себе, зокрема,
отримання дозволу на розробку проекту, сам проект, прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту (капітальної споруди). Між тим, жодного з
названих документів позивачем суду не надано.

Крім того, висновок експерта про
те, що торговельний павільйон  неможливо
вільно перемістити у просторі є сумнівним, оскільки саме павільйон, як знову
таки зазначає експерт, є металевою конструкцією заводського виготовлення, тобто
був переміщений в просторі з заводу до сьогоднішнього місця знаходження.
Вказане також є підтвердженням того, що металевий павільйон та виявлений
експертом фундамент  є подільними і
самостійно існуючими.

За таких обставин, посилання
позивача на порушення при прийнятті оскаржуваного рішення приписів ст.377 ЦК
України, яка передбачає, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, не приймаються судом до уваги, оскільки  придбаний позивачем торгівельний кіоск не
відноситься до будівлі або споруди в розумінні вказаної норми закону.

Що стосується відмови позивачу у
задоволенні його заяви від 08.10.2003р. щодо надання дозволу на оренду з
послідуючим викупом земельної ділянки по вул.Гагаріна,29/31, викладеної у листі
№Т-404-3 від 04.11.2003р., то згідно приписів ст.151 Земельного Кодексу України
вказана відмова може бути оскаржена до суду, чого з  матеріалів справи не вбачається.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що позивачем не доведено порушення його прав та охоронюваних законом
інтересів у зв'язку з прийняттям оспорюваного рішення.

За таких обставин, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.44,49,82-85 ГПК
України, суд, -

В И Р І Ш И
В:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного
подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.

Суддя
К.Л.Василяка

13.07.2007р.