ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"24" квітня 2007 р.
Справа № 17/120

м. Чернігів
« 24 »квітня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому
засіданні за участю:

Секретаря судового засідання:
Чепурна О.В.

Представника позивача:  Тужик А.В. -головний спеціаліст-юрисконсульт,
дов.№2211/06 від 16.11.06р.

Представника відповідача: не
з'явився.

матеріали справи №17/120

За ПОЗОВОМ: Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі

15000, Чернігівська область, смт. Ріпки, вул. Попудренка, 8

До ВІДПОВІДАЧА: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Про стягнення 170 грн. штрафних
санкцій

СУТЬ СПОРУ:

УПФУ в Ріпкинському районі заявлено
позов до СПД ОСОБА_1 про стягнення 170 грн. боргу зі штрафних санкцій за
несвоєчасну реєстрацію в органах Пенсійного фонду.

Відповідач відзив на позовну заяву
або письмові пояснення суду не надав, представника для участі в судовому
засіданні не направив. Ухвали про призначення та відкладення розгляду справи,
двічі направлені Відповідачу рекомендованими листами, повернуті з відмітками:
відмовились від одержання.

За таких обставин, суд вважає, що
відмова Відповідача від отримання та не направлення в засідання свого
представника і ненадання відзиву, не перешкоджають розгляду справи по суті.

Справа розглядається за наявними
матеріалами.

Заслухавши представника Позивача,
дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ :

Згідно ст.1 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.03р. №1058-ІV
(далі Закон №1058) страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування
та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із
законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.15 Закону
№1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники,
зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині
першій статті 12 цього Закону. Страхувальники набувають статусу платників
страхових внесків із дня їх реєстрації у територіальному органі Пенсійного
фонду, а особи, визначені частиною першою статті 12 цього Закону, - з дня
набрання чинності договором про їх добровільну участь.

Згідно п.1 ч.1 ст.14 Закону №1058

Страхувальниками відповідно до цього
Закону є роботодавці -підприємства, установи і організації, створені відповідно
до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та
господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі
філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених
підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних
партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та
інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок,
єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,
10, 15 статті 11 цього Закону.

Згідно ч.3 ст.17 Закону №1058:

“Страхувальники, зазначені у
пунктах 1 - 5 статті 14 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", повинні подати заяву про взяття на облік в територіальних
органах Пенсійного фонду в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, як
платників страхових внесків.”

Даний обов'язок Відповідачем не виконано,
про що свідчить акт перевірки щодо ухилення страхувальника від реєстрації або
несвоєчасної реєстрації в органах Пенсійного фонду.

Згідно п.1 ч.9 ст.106 Закону №1058:

„Виконавчі органи Пенсійного фонду
застосовують до страхувальників такі фінансові санкції:

1) у разі ухилення страхувальників,
зазначених у пунктах 1 - 5 статті 14 цього Закону, на яких не поширюється дія
Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців", від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про
взяття на облік в територіальних органах Пенсійного фонду накладається штраф у
розмірі 10 відсотків суми страхових внесків, які підлягають сплаті за період
ухилення від взяття на облік або несвоєчасного подання заяви про взяття на
облік, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.”

Рішенням №НОМЕР_1  відповідачу були нараховані  фінансові санкції в розмірі 170грн. за
несвоєчасну реєстрацію в органах Пенсійного фонду. Дане рішення було направлене
рекомендованим листом з повідомленням 06.08.2004р. та отримане Відповідачем
07.08.2004р., що підтверджується повідомленням про вручення №НОМЕР_2.

Відповідно до п.14 ст.106 Закону
№1058:

“Рішення органу Пенсійного фонду
про нарахування пені або накладення штрафу,
передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї статті, є виконавчим
документом.

У разі якщо страхувальник, банк чи
організація, яка здійснює виплату і доставку пенсій,  отримали рішення про нарахування  пені та
накладення штрафу, передбачених частинами дев'ятою і десятою цієї
статті, і не сплатили зазначені в них суми фінансових санкцій протягом  десяти робочих днів,  а також не оскаржили це рішення чи не
повідомили у цей строк відповідний виконавчий орган  Пенсійного фонду   про
його  оскарження,  воно
передається  для  виконання державній виконавчій службі та
страхувальнику.

Суми пені та фінансових
санкцій,  застосованих  за
порушення порядку  та  строків
обчислення,  нарахування та сплати
страхових внесків стягуються в тому ж
порядку,  що  й
недоїмка  із  сплати страхових внесків”.

Згідно ч.1-3 п.3 ст.106 Закону
№1058 територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені
правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку,
вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим
документом.

Протягом десяти робочих днів із дня
одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов'язаний сплатити
суми  недоїмки та суми фінансових
санкцій.

На підставі викладеного, 06.03.07р.
була направлена рекомендованим листом та отримана Відповідачем 07.03.07р.
(повідомлення про вручення №НОМЕР_3) вимога №Ф-НОМЕР_4. про сплату 170 грн.
штрафних санкцій

Згідно ч.8 п.3 ст.106 Закону №1058
у разі якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу
Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її
отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до
нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з
відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому
порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив
узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої
вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом
порядку і подає  вимогу про  сплату недоїмки до відповідного підрозділу
державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також
має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення
недоїмки. У разі звернення органу Пенсійного фонду з позовом про стягнення
недоїмки до господарського суду передбачені законодавством заходи досудового
врегулювання спорів не застосовуються.

Доказів оскарження вищевказаних
рішення та вимоги Відповідач не надав, а отже визначена в них сума є узгодженою,
Оскільки Відповідач добровільно протягом десяти робочих днів 170 грн. штрафних
санкцій не сплатив, Позивач звернувся з відповідною позовною заявою.

Згідно письмової інформації
Позивача №НОМЕР_5., наданої в судовому засіданні, рішення про застосування
фінансових санкцій  та вимога
стосовно  Відповідача на виконанні в
органах виконавчої служби не знаходиться.

За викладених обставин, позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання розподілу
судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства України:

“У справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем  -  фізична
чи  юридична  особа,
судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.”

Покладення на Відповідача держмита
у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, даною статтею
взагалі не передбачено.

На підставі викладеного, суд не
знаходить підстав для покладення на Відповідача обов'язку сплачувати держмито
за розгляд даної справи.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6
Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ :

1.
Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код
НОМЕР_6) на користь Управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області (15000, Чернігівська область, смт. Ріпки, вул.
Попудренка, 8, р/р216 в Ріпкинському відділенні ВАТ “Державний
ощадний банк України”, МФО 343165, код 14249938)  170 грн. штрафних санкцій.

Виконавчий лист видати після
набрання постановою законної сили в разі надходження заяви особи, на користь
якої ухвалено судове рішення.

3. Дана Постанова може бути
оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному
порядку. Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява.  Обґрунтування  мотивів
оскарження  і вимоги до суду
апеляційної інстанції  викладаються  в
апеляційній скарзі. Заява
про  апеляційне  оскарження
та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного
суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції. Заява
про  апеляційне  оскарження
постанови  суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі
складення   постанови  у
повному  обсязі  відповідно
до статті 160 цього Кодексу -
з  дня  складення
в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження,  якщо скарга
подається  у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

4. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження,  встановленого цим
Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву
про  апеляційне  оскарження,
але апеляційна  скарга  не
була  подана  у
строк,  встановлений  цим Кодексом,
постанова або  ухвала  суду
першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього
строку. У  разі  подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його  не  скасовано,
набирає  законної  сили
після   закінчення апеляційного
розгляду справи.

5. Дана Постанова після набрання
законної сили,  є обов'язковою для
осіб,  які беруть  участь
у  справі,  для
їхніх правонаступників,  а також
для всіх органів,  підприємств, установ
та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України. Обставини,
які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,
в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій
судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя
І.В. Кушнір