ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

26.06.07                                                                                           Справа№ 3/304-15/94а

за позовною заявою Кам”янко-Бузької районної державної адміністрації, м.Кам”янка-Бузька

до відповідача Прибужанівської сільської ради, с.Прибужани

за участю 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ВАТ „Львівський обласний виробничий рибний комбінат”

про визнання незаконним та скасування рішення сесії Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997р.

Суддя Т.Костів

при секретарі О.Вітинській

Представники

Від позивача: Муранець В.Д. - представник

Від відповідача: не з”явився.

Від 3-ої особи: Депа Р.І. - представник

Суть спору:

Позовну заяву подано Кам’янко-Бузькою районною державною адміністрацією, м.Кам’янка-Бузька до Прибужанівської сільської ради, с.Прибужани за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору –ВАТ “Львівський обласний виробничий рибний комбінат”, с.Рудники про визнання незаконним та скасування рішення сесії Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997 р. “Про передачу безкоштовно у власність земельну ділянку садково-рибному господарству на базі термальних вод Добротвірської ДРЕС ВАТ Львівського рибокомбінату”.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 22.05.2007 р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 14.06.2007 р. Розгляд справи відкладався на 26.06.2007 р. з мотивів, зазначених в ухвалі суду від 14.06.2007 р.

У відповідності до ст. 71 КАС України справа розглядається за наявними в ній доказами. Представникам сторін роз’яснено їх права згідно зі ст. ст. 49, 51 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що рішенням Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997 р. ВАТ “Львівський обласний виробничий рибний комбінат” надано безкоштовно у власність земельну ділянку в урочищі "біля Бугу" (нинішня назва - "Березина") площею 4,5 га. Однак, дана земельна ділянка знаходить поза межами с. Руда і не належить до комунальної власності. Крім того, до складу даної земельної ділянки входить 0,8 гаштучних водойм, а відповідно до ст. 79 ЗК України (в редакції 1990 р.) землі водного фонду могли надаватись за рішенням районної ради і лише у тимчасове користування. Просить позов задовольнити, визнати незаконним та скасувати оспорюване рішення.

Представник відповідача позов заперечив, вважає рішення законним, а позовну заяву безпідставною. Відзиву по справі, однак, не надав.

Представник третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору позов заперечив з мотивів, зазначених у запереченні. Ствердив, що оспорювань рішення не виконувалось з вини позивача. Вважає пропущеним строк на оскарження даного рішення. Просить у позові відмовити.

Розглянувши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Рішенням сьомої сесії Прибужанівської сільської ради народних депутатів Кам’янко-Бузького району Львівської області від 12.09.1997 р. "Про передачу безкоштовно у власність земельну ділянку садково-рибному господарству на базі термальних вод Добротвірської ДРЕС ВАТ "Львівського рибокомбінату", передано безкоштовно у власність садково-рибному господарству земельну ділянку в урочищі "біля Бугу" площею 4,5 га.

З матеріалів справи вбачається, що Прибужанівська сільська рада намагалась скасувати зазначене рішення. Зокрема, рішенням від 10.08.2004 р. “Про відміну рішення 7-ої сесії Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997 р. “Про передачу безкоштовно у власність земельну ділянку садково-рибному господарству на базі термальних вод Добротвірської ДРЕС ВАТ "Львівського рибокомбінату" зазначене рішення було відмінено. Однак, рішенням господарського суду Львівської області від 09-11.08.2005 р. у справі №1/734-11/136 (1/716-20/284) це рішення було визнано недійсним, а оспорювань по цій справі рішення Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997 р. визнано таким, що відповідає законодавству. Крім того, рішенням господарського суду Львівської області від 14.12.2006 р. у справі №3/325-10/321 було визнано незаконним (нечинним) та скасовано рішення №1 третьої сесії п’ятого демократичного скликання Прибужанівської сільської ради від 30.08.2006 р. “Про скасування рішення сесії Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997 р.”.

Зазначене рішення є чинним, що підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що частина зазначеної земельної ділянки надавалась іншій особі, у зв’язку з чим виник спір, який розглядався в судовому порядку. Згідно із рішенням господарського суду Львівської області по справі №1/734-11/136 від 09-11.08.2005 р., позов ВАТ "Львівський обласний виробничий рибний комбінат" задоволено, рішення виконавчого комітету Прибужанівської сільської ради щодо надання частини вказаної земельної ділянки іншій особі визнано недійсними. Рішення суду вступило в законну силу.

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.05.2006 р. у справі №1/359-15/99а було визнано протиправною бездіяльність Кам’янко-Бузької районної державної адміністрації щодо невжиття заходів по розробці технічної документації для оформлення державного акта про право власності на земельну ділянку площею 4,5 га в с. Руда, урочище “Березина”, переданої садково-рибному господарству ВАТ “Львівський обласний виробничий рибний комбінат” відповідно до рішення Прибужанівської сільської ради від 12.09.1997 р. та встановлено, що оспорюване рішення про передачу у власність відповідно до ст. ст. 5, 17 ЗК України 1990 р. було прийняте 12.09.1997 р.. Строк виконання вказаного рішення не зазначений, а згідно із ч. 1 ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення ради є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території, а відтак підлягає виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 35 ГПК України, ч. 2 ст. 255 КАС України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З матеріалів справи вбачається, що позивач довідався про прийняття відповідачем оспорюваного рішення одразу після його прийняття. Згідно із ст. 71 ЦК УРСР, який діяв на час існування спірних відносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки. При цьому, згідно із ст. 76 ЦК УРСР, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов –з дня коли особа довідалась або повинна була дізнатися про порушення свого права. Ст. 75 ЦК УРСР встановлювала обов’язок суду застосовувати строк позовної давності не залежно від заяви сторін. Відповідно, суд приходить до висновку, що строк позовної давності за вимогою позивача сплив до дати вступу в силу ЦК України.

Згідно із п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ЦК України про позовну давність застосовуються лише до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом.

Належних доказів поважності пропуску строку позовної давності суду не подано, як і заяв про поновлення пропущеного строку. Крім того, матеріали справи свідчать, що даний позов подано з метою ухилення від виконання рішення судів, зазначених вище, що підтверджується, зокрема, запереченнями, заявами тощо. Суд наголошує, що згідно із ч. 1 ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов’язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають покладенню на позивача. Керуючись ст.ст. 2, 11, 69-71, 86, 161-163, 245-247, 252, 253 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили у відповідності із ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАС України.

Суддя