ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.08.07р.

Справа № 12/194-07

За позовом  Комунального підприємства "Управління житлово-комунального господарства", м. Павлоград Дніпропетровської області

до  Закритого акціонерного товариства фірми "Книга", м. Павлоград Дніпропетровської області

про розірвання договору оренди № 52 від 16.08.2002р. та усунення перешкод в користуванні майном.

Суддя  Жукова Л.В.

при секретарі - пом. судді Конєва С.О.

Представники:

Від позивача Адаменко О.О. довіреність від 19.01.2007р.

Від відповідача  Тропін В.В. довіреність від 10.01.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить розірвати договір № 52 оренди комунального майна від 16.08.2002р. укладений між Закритим акціонерним товариством фірма „Книга” та Комунальним підприємством „Управління житлово-комунального господарства”; зобов’язати відповідача усунути перешкоду КП УЖКГ м. Павлограда в користуванні приміщенням розташованим за адресою: м. Павлоград, вул. К.Маркса, 19.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що  книжковий магазин „Кобзар” розташований по вул. К.Маркса, 19 рішенням Павлоградської міської ради народних депутатів від 12.03.1998р. № 17114-ХХП виключено з переліку  об’єктів приватизації та віднесено до комунальної власності міста. 16.08.2002р. між позивачем та відповідачем було укладено договір  № 52 оренди комунального майна, а саме: приміщення по вул. К.Маркса, буд. 19 в м. Павлограді загальною площею 332,8 м.кв. Позивач в позові вказує на те, що відповідачем порушуються умови п.4.2, п.7.2 договору оренди щодо своєчасної і повної сплати орендної плати, станом на 01.05.2007р. борг з урахуванням індексу інфляції складає 85 685 грн. 48 коп., який не погашений,  згідно акту складеного позивачем від 15.08.2006р. встановлено, що відповідач використовує приміщення  не за призначенням, а саме:  комісією позивача було виявлено, що 60 % від займаної загальної площі приміщення використовуються для торгівлі побутовою хімією, а не літературою та учбово-методичними виданнями. Також,  позивач обгрунтовує свої посилання  і ст.188 ГК України, ст. 18 Закону України „Про оренду державного комунального майна”.

Представник відповідача проти позову заперечує, у відзиві просить в позові відмовити посилаючись на те, що позивачем не доведена наявність заборгованості у відповідача по орендній платі; відсутні докази використання 60% площі орендованих приміщень не за призначенням; акт від 15.08.2006р. не може служити належним доказом, так як не містить інформації  з посиланням на спірний договір оренди;  акт не містить посилань відносно якого приміщення проводилась перевірка; не зазначено, що в приміщенні, які перевіряються, 60% загальної площі використовувалося саме для торгівлі побутовою хімією, як це стверджує позивач. Вказані факти вважає представник відповідача не відносяться до договору № 52 від 16.08.2002р. і договірних відносин щодо орендованого приміщення розташованого за адресою: вул. К.Маркса, 16 в м. Павлограді, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги. Позивачем також не доведений і факт використання майна з порушенням п.4.1 договору оренди яким встановлено, що відповідач повинен використовувати  орендоване майно у відповідності з його призначенням, визначеним статутом підприємства майно якого передано в оренду  і умовами даного договору.

В судовому засідання оголошувалася перерва до 16.08.2007р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши  представників сторін, господарський суд –

ВСТАНОВИВ :

16.08.2002р. між  Державним комунальним підприємством „Управління житлово-комунального господарства м. Павлограду та  Закритим акціонерним товариством фірмою „Книга” було укладено договір № 52 оренди комунального майна.

Відповідно до п.1.1 договору орендодавець (позивач) передає, а орендар (відповідач) приймає в тимчасове платне володіння і користування наступне комунальне майно: приміщення по вул. Карла Маркса, 19 площею 332,8  м2 , яке знаходиться на балансі  ДКП УЖКГ, вартістю по експертній оцінці на 01.08.2000р. –76091 грн. без ПДВ, магазин.

16.08.2002р. зазначене вище приміщення   площею 332,8 м2   за  договором оренди № 52 передано позивачем відповідачеві, що підтверджується актом прийому-передачі орендованого майна,  який  є додатком до договору оренди № 52 від 16.08.2002р.

В позові позивач посилається на те, що  відповідачем порушуються умови п.4.2  договору оренди щодо своєчасної і повної сплати орендної плати, у зв’язку з чим  станом на 01.05.2007р. борг  по орендній платі за зазначеним договором з урахуванням індексу інфляції складає 85 685 грн. 48 коп., який не погашений.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідач використовує приміщення  не за призначенням, а саме:  комісією позивача було виявлено, що 60 % від займаної загальної площі приміщення використовуються для торгівлі побутовою хімією, а не літературою та учбово-методичними виданнями про що складено акт від 15.08.2006р. та акт від 02.07.2007р.

В судовому засіданні представник позивача наголосив на тому, що підставою розірвання договору оренди є саме нецільове використання  відповідачем орендованого  приміщення, а саме:  відповідачем проводиться торгівля не тільки книгами, але й шкільними  приладдями та кожгалантереєю, однак процентна ставка орендної плати за спірним договором встановлена у розмірі 15 % від експертної оцінки, яка відноситься  тільки для торгівлі книгами.

Вивчивши надані документи та аналізуючи їх з наданими поясненнями сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Згідно умов  п.1.1, п.3.1, п. 4.1,  договору  № 52 від 16.08.2002р. передбачено, що відповідач (орендодавець) передає, а  відповідач (орендар) приймає в тимчасове  платне володіння і  користування комунальне майно: приміщення по вул. Карла Маркса, 19 площею –332,8 кв.м., яке знаходиться на балансі позивача вартістю за експертною оцінкою на 01.08.2000р. –76091 грн. без ПДВ, магазин. Відповідач (орендар) зобов’язувався використовувати орендоване приміщення у відповідності з його призначенням, встановленим  статутом підприємства, майно якого передано в оренду і умовами даного договору.

Пунктом  7.2 договору   оренди  встановлено, що виступати з ініціативою відносно внесення змін в договір оренди або його розірвання у випадку  погіршення стану орендованого майна внаслідок його неналежного використання або невиконання вимог договору. Також,  п.п. 9.3 договору оренди  визначено, що орендар (відповідач) не має права передавати обов’язки по договору третім особам, а також здавати приміщення в суборенду; згідно п.9.4  зазначеного договору передбачено, що у випадку невиконання сторонами договірних зобов’язань договір розривається у встановленому законодавством порядку по ініціативі зацікавленої  сторони.

Таким чином, з вищенаведених  умов договору   вбачається, що зміст договору № 52 від 16.08.2002р. не містить умов  цільового призначення та використання майна, яке передано в оренду відповідачеві за зазначеним договором.

Статтею 526 ЦК України  передбачено, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх  вимог і заперечень.

Посилання  позивача на наявність у відповідача заборгованості по орендній платі за зазначеним договором оренди станом на 01.05.2007р. у розмірі 85 685 грн. 48 коп. не підтверджено  доказами, а посилання на те, що процентна ставка у розмірі 15 %  орендної плати встановлена як для торгівлі книгами є безпідставним, оскільки договір оренди  не містить застережень, яких слід дотримуватися відповідачеві  в процесі використання  спірного  орендованого приміщення. Не надано  також і доказів позивачем щодо погіршення стану орендованого приміщення внаслідок  його неналежного використання або невиконання вимог договору відповідачем,  чи передачу спірного приміщення в суборенду, що передбачено  п.7.2, п. 9.3  договору оренди.

Акти  перевірки використання приміщення за призначенням за адресою м. Павлоград, вул. Карла Маркса, 19 від 15.08.2006р. та від 02.07.2007р. не можуть бути  прийняті  судом до уваги, як докази  використання приміщення відповідачем не за цільовим   призначенням, оскільки договір № 52 від 16.08.2002р. не містить   посилань на цільове використання орендованого приміщення.

Згідно  ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках встановлених договором або законом. Істотне є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що вона розраховувала при укладенні договору.

Жодних доказів того, що  відповідачем порушені істотні умови договору  оренди № 52 від 16.08.2002р.  позивачем не надано.

Що ж стосується позовних вимог  позивача про зобов’язання відповідача усунути перешкоду  в користуванні  позивачем спірним майном, то дані позовні вимоги також не підлягають  задоволенню, оскільки не підтверджені доказами, які б свідчили про перешкоди, що  чинить відповідач щодо доступу в орендоване  спірне приміщення  працівників позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.  526, 651 Цивільного Кодексу України,  ст.ст. 33, 49, 82-85    Господарського  процесуального  кодексу України, господарський  суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

Л.В. Жукова

Рішення підписано 16.08.2007р. відповідно до ст.ст. 84, 85 ГПК України.