СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 червня 2007 року
Справа № 2-24/18778-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача: Мєдвєдєва О.А. за довіреністю б/н від 01 жовтня 2006 року; Яра С.А. за довіреністю б/н від 01 жовтня 2006 року; Коваленко С.С. за довіреністю б/н від 01 жовтня 2006 року;

відповідача: Абрамкина М.В. за довіреністю  №4 від 15 січня 2007 року;

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Сімферополя  Автономної Республіки Крим на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Колосова Г.Г.) від 13 березня 2007 року у справі № 2-24/18778-2006А

за позовом           Військової частини А 2760 (вул. Льдозаводська, 1, Сімферополь, АРК, 95047)

до           Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Сімферополя Автономної Республіки Крим (вул. Гагаріна, 14а, Сімферополь, АРК, 95026)

про визнання нечинною вимоги №793 від 17 липня 2006 року

ВСТАНОВИВ:

16 листопада 2006 року військова частина А 2760 міста Сімферополя звернулась до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі міста Сімферополя про визнання нечинною вимоги за №Ю-793 від 17 липня 2006 року про сплату недоїмки зі страхових внесків на загальнообов’зкове державне пенсійне страхування у сумі 6345,15 грн. (5973,72 грн. на рахунок 512 і 371,43 грн. на рахунок 513).

У судовому засіданні, яке відбулося 13 березня 2007 року, позивач частково відмовився від визнання нечинною вимоги за №Ю-793 від 17 липня 2006 року про донарахування страхових внесків за січень 2005 року на суму 2,54 грн. та зменшення страхових внесків за  лютий 2005 року на суму 1,25 грн.

Суд закрив провадження у справі в частині визнання нечинною вимоги №Ю-793 від 17 липня 2006 року про сплату недоїмки у розмірі 1,29 грн.

В іншій частині позивач підтримав вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог заперечував, посилаючись на довільну трактовку позивачем підпункту 3.31 Інструкції зі статистики заробітної плати за №5 від 13 січня 2004 року .

Постановою господарського суду Автономної Республіки Крим позов задоволено, визнано нечинною вимогу Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі міста Сімферополя за №Ю-793 від 17 липня 2006 року. Стягнуто з відповідача 3,40 грн. державного мита.

Не погодившись з винесеною постановою, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову місцевого господарського суду скасувати, як прийняту в порушення норм матеріального права. Більш детальніше доводи вказані в апеляційній скарзі.

Розпорядженням першого заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду Видашенко Т.С. від 27 червня 2007 року у зв'язку з відпусткою суддя Лисенко В.А. була замінена на суддю Антонову І.В.

Судова колегія, відповідно до вимог статті 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, вислухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, вважає апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 17 квітня 2006 року Управлінням ПФУ в Залізничному районі міста Сімферополя була проведена позапланова перевірка військової частини № А-2760 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та перерахування страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та збору на обов'язкове державне пенсійне страхування за період з 02 жовтня 2000 року по 20 січня 2006 року та достовірності відомостей, що надані у систему персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України за 2003, 2004, 2005 роки.

За результатами перевірки був складений акт № 81-ю від 29 травня 2006 року (а.с. 25-33).

На підставі вказаного акту було винесено вимогу про сплату боргу № Ю-595 від 29 травня 2006 року на суму 7715,95 грн. (а.с. 35).

Позивач оскаржив акт перевірки від 29 травня 2006 року № 81-Ю та вимогу про сплату боргу № Ю-595 від 29 травня 2006 року до Управління ПФУ у Залізничному районі міста Сімферополя та до Головного Управління ПФУ в Автономній Республіці Крим (а.с. 8-14).

Рішенням Головного Управління ПФУ в Автономній          Республіці Крим по результатам розгляду скарги № 4171/0612 від 13 липня 2006 року скарга позивача була задоволена частково (а.с. 37-40), так як ПФУ було включено в розрахунок матеріальну допомогу за 2004 рік.

Зобов'язано Управління ПФУ в Залізничному районі міста Сімферополя сформувати нову вимогу на суму донарахованих внесків без врахування матеріальної допомоги за 2004 рік (а.с. 36-40).

ПФУ сформувало вимогу про сплату страхових внесків №Ю-793 від 17 липня 2006 року на суму 6345,15 грн. (а.с. 36), що є донарахованими страховими внесками за ставками 32%, 32,3% та 1-2% на матеріальну допомогу, сплачену у грудні 2005 року всім працівникам.

Актом документальної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і переліку внесків страховок на загальнообов'язкове пенсійне  страхування, достовірності відомостей, наданих в систему персоніфікованого обліку відомостей за № 81-Ю от 29 травня 2006 року встановлено заниження фонду оплати праці за грудень 2005 року на 18509,00 грн.

Згідно частини 1 статті 19 Закону України №1058 від 09.07.2003р. „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) страхові внески в солідарну систему нараховуються на суми фактичних витрат на оплату праці (грошового забезпечення) працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, у тому числі в натуральній формі, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці" ( 108/95-ВР ), виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також на суми оплати перших п’яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця та допомоги  з тимчасової непрацездатності.

Відповідно до підпункту 2.3.3. пункту 2.3. Інструкції зі статистики заробітної плати, яка затверджена наказом Держкомстата України  від 13 січня 2004 року за №5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713, до інших заохочувальних та компенсаційних виплат відносяться, зокрема, матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв’язку з екологічним станом, крім сум, вказаних у пункті 3.31).

Пунктом 3.31 вищезгаданої Інструкції передбачено, що до фонду оплати праці не відноситься матеріальна допомога разового характеру, яка надана підприємством окремим робітникам за сімейними обставинами, на оплату лікування, оздоровлення дітей, поховання.

З матеріалів справи вбачається, що наказом командира військової частини А2760 за №168 від 19 грудня 2005 року усім 49 робітникам військової частини виплачена матеріальна допомога за 2005 рік. У зв'язку з чим, вона підпадає під вимоги підпункту 2.3.3 пункту 2 Інструкції №5 від 13 січня 2004 року, входить до фонду заробітної плати і на неї не нараховуються страхові внески

В своїй постанові господарський суд вказує, що матеріальна допомога була надана кожному робітнику одноразово, тому вона підпадає під вимоги підпункту 3.31. Інструкції №5 від 13 січня 2004 року і страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в систему персоніфікованого обліку не повинні нараховуватися.

Судова колегія погоджується з твердженням апелянта, що матеріальна допомога за 2005 рік невірно віднесена господарським судом до пункту 3.31. вищезгаданої Інструкції, так як на момент проведення перевірки  у позивача були відсутні документи, підтверджуючі разовий характер даної виплати і наявність обставин, передбачених підпунктом 3.31. пункту 3 Інструкції.

Роздаточна відомість №86, 85 та 49 заяв від 19 грудня  2005 року спростовують заперечення  військової частини А2760 (а.с.61-111).

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, як прийнята з порушенням та невірним тлумаченням норм матеріального права.

Керуючись статтями 24, 195, пунктом 3 частини 1 статті 198, пунктами 1 та 4 частини 1 статті 202, 207  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Залізничному районі міста Сімферополя  Автономної Республіки Крим задовольнити.

2. Постанову господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 березня 2007 року у справі № 2-24/18778-2006А скасувати.

3. Постановити нове рішення: у позові військовій частині А 2760 відмовити.

3.  Постанова набирає законну силу з моменту проголошення.

4. Постанова може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтями 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                              підпис

Судді                                                            підпис

підпис