ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.07 р.                                                                               Справа № 44/278пн

Господарський суд Донецької області, у складі головуючого судді Мєзєнцева Є.І., при секретарі Семенюшко Г.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою прокурора Куйбишевського району міста Донецька  (помічник прокурора Любарець Н.П., посвідчення 2112) в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі міста Донецька (представник Сичова І.О., довіреність від 06.08.07 року), до відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку (представник до судового засідання не з’явився), спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” (представник Усач Ю.Є., довіреність 45/05-07 від 10.04.07 року) та товариства з обмеженою відповідальністю „Ардон” (представник Єдаменко С.В., довіреність 87 від 23.07.07 року), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору відкритого акціонерного товариства „Автотранспортне підприємство № 11425” (представник Несвіт О.В., довіреність 1 від 08.06.07 року), про:

1.          визнання недійсними торгів, проведених 31.03.04 року Донецькою філією спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст”, по відчуженню належного відкритому акціонерному товариству „Автотранспортне підприємство № 11425” арештованого нерухомого майна відділом Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Ардон”:

ь          будівлі адміністративно-побутового корпусу загальною площею 3’490,4 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          загальної збірної ж/б огорожі загальною площею 10,6 м2 та 8,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для особистого транспорту загальною площею 846,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для автобусів загальною площею 2’181,7 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 229,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 106,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 15,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 400 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 1’185 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі компресорної загальною площею 114,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          масляного резервуару загальною площею 31,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі гаражу загальною площею 88,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          паливного резервуару загальною площею 119 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі насосної загальною площею 139,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисних стічних споруд загальною площею 16,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі автозаправки загальною площею 45,9 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі виробничого корпусу загальною площею 6’530,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі КПП з диспетчерською загальною площею 499,6 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку.

2.          визнання недійсними виданих 02.04.04 року приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Фесік С.В. свідоцтв №№ 2682, 2702, 2701, 2700, 2699, 2698, 2697, 2696, 2695, 2694, 2693, 2692, 2691, 2690, 2689, 2688, 2687, 2686, 2685, 2684, 2683 та 2681 – про придбання товариством з обмеженою відповідальністю „Ардон” з прилюдних торгів від 31.03.04 року нерухомого майна, належного відкритому акціонерному товариству „Автотранспортне підприємство № 11425”:

ь          будівлі адміністративно-побутового корпусу загальною площею 3’490,4 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          загальної збірної ж/б огорожі загальною площею 10,6 м2 та 8,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для особистого транспорту загальною площею 846,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для автобусів загальною площею 2’181,7 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 229,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 106,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 15,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 400 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 1’185 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі компресорної загальною площею 114,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          масляного резервуару загальною площею 31,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі гаражу загальною площею 88,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          паливного резервуару загальною площею 119 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі насосної загальною площею 139,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисних стічних споруд загальною площею 16,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі автозаправки загальною площею 45,9 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі виробничого корпусу загальною площею 6’530,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі КПП з диспетчерською загальною площею 499,6 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Куйбишевського району міста Донецька (далі – Прокурор) 24.07.07 року звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі міста Донецька (далі – Інспекція) з позовом до відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку (далі – Відділ), спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” (далі – Підприємство) та товариства з обмеженою відповідальністю „Ардон” (далі – Набувач) про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 31.03.04 року Донецькою філією Підприємства (далі – Торги), по відчуженню Відділом Набувачеві арештованого нерухомого майна, яке належало відкритому акціонерному товариству „Автотранспортне підприємство № 11425” (далі – Боржник), а саме, розташовані в місті Донецьку по проспекту Веселому 46 нерухомості: будівлі адміністративно-побутового корпусу загальною площею 3’490,4 м2, загальної збірної ж/б огорожі загальною площею 10,6 м2 та 8,0 м2, відкритого майданчику (стоянки) для особистого транспорту загальною площею 846,0 м2, відкритого майданчику (стоянки) для автобусів загальною площею 2’181,7 м2, будівлі складу загальною площею 229,0 м2, очисної споруди ливньових вод загальною площею 31,0 м2, очисної споруди ливньових вод загальною площею 106,0 м2, будівлі складу загальною площею 15,0 м2, будівлі складу загальною площею 31,0 м2, будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 400 грн., будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 1’185 грн., будівлі компресорної загальною площею 114,0 м2, масляного резервуару загальною площею 31,0 м2, будівлі гаражу загальною площею 88,0 м2, паливного резервуару загальною площею 119 м2, будівлі насосної загальною площею 139,0 м2, пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, очисних стічних споруд загальною площею 16,70 м2, будівлі автозаправки загальною площею 45,9 м2, будівлі виробничого корпусу загальною площею 6’530,70 м2, а також будівлі КПП з диспетчерською загальною площею 499,6 м2 (далі – Будівлі).

Позивач та Прокурор також висунули вимоги щодо визнання недійсними виданих 02.04.04 року приватним нотаріусом Фесік С.В. свідоцтв №№ 2682, 2702, 2701, 2700, 2699, 2698, 2697, 2696, 2695, 2694, 2693, 2692, 2691, 2690, 2689, 2688, 2687, 2686, 2685, 2684, 2683 та 2681 (далі – Свідоцтва) про придбання Набувачем з Торгів Будівель. Позовні вимоги Прокурора ґрунтуються на порушенні Відділом заборони (обтяження) на відчуження майна Боржника, встановленого Інспекцією 05.08.98 року шляхом передачі всіх активів Боржника до податкової застави, а також порушення заборони на відчуження майна Боржника, встановленого ухвалою господарського суду Донецької області від 09.03.04 року у справі № 15/50Б, винесеної для забезпечення вимог кредиторів Боржника та встановлення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Представник Прокурора та позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали суду додаткові докази. Інспекція зазначила, що в силу пункту 8.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Боржник мав заборгованість по платежах до бюджету, через що 05.08.98 року в силу закону виникла податкова застава на все майно Боржника. В порушення приписів пункту 8.6.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” Відділ здійснив відчуження Будівель без погодження цього питання з Інспекцією, тому Торги та Свідоцтва є незаконними.

Відповідач Набувач в судовому засіданні заперечив проти позову, зазначивши, що інтереси Інспекції проведенням Торгів не порушені, наявність податкової застави за законом не є перешкодою для проведення процедури примусового виконання рішення суду, оскільки Відділ не є платником податків, до того ж, порушення справи про банкрутство не є підставою для зупинення виконавчого провадження про стягнення боргів із заробітної плати. Набувач зазначив про внесення значних інвестицій в Будівлі, а також на те, що слідчим прокуратури в грудні 2005 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за фактом незаконного проведення Торгів – через відсутність складу злочину. Додатково відповідач Набувач заявив про застосування судом строку позовної давності та надав окремі матеріали судової практики по подібних спорах.

Представник відповідача Відділу до судового засідання жодного разу не з’явився, не зважаючи на належне повідомлення судом про час та місце судового засідання, відзиву та витребуваних документів не надав, втім це не є перешкодою для розгляду справи по суті, оскільки наявних в справі матеріалів, наданих іншими учасниками процесу, достатньо для належної правової оцінки відносин сторін.

Відповідач Підприємство заперечив проти позову, вказуючи на правомірність проведення Торгів та на те, що Торги фактично провадились Підприємством не самостійно, а за дорученням Відділу в процесі здійснення останнім передбаченої Законом України „Про виконавче провадження” компетенції. Підприємством заявлено про пропущення строків позовної давності.

Судом за письмовим клопотанням Інспекції в порядку статті 27 ГПК України залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на предмет спору – Боржника, оскільки майно цього суб’єкта господарювання, який був боржником у виконавчому провадженні, було піддано відчуженню на користь Набувача.

Боржник в судовому засіданні пояснив суду, що Інспекція не надавала дозволу на відчуження Будівлі, наразі перебування всього майна Боржника у податковій заставі з 05.08.98 року підтверджено відповідним витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Боржник зазначив, що всупереч тверджень Набувача, на теперішній час залишилася непогашеною заборгованість по заробітній платі у розмірі 582 тисячі гривень.

Суду не надано деяких з витребуваних у сторін та інших осіб документів, наразі суд вважає за можливе розглянути справу за наявними документами, оскільки наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності дають змогу надати належну юридичну кваліфікацію правовідносинам, що склалися у справі.

В судовому засіданні 28.08.07 року оголошувалась перерва з 950 до 1045 години для підготовки процесуального документу.

Вислухавши в судовому засіданні представників учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що вимоги стосовно визнання недійсними Торгів та Свідоцтв підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням  Конституційного Суду України від 01.12.04 року у справі № 1/10-2004 визначено, що поняття „охоронюваний законом інтерес”, що вживається в законах України у логічно-смисловому зв’язку з поняттям „права”, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об’єктивного і прямо не опосередкований у суб’єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об’єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що Прокурор був вправі звертатися до суду в інтересах держави в особі позивача Інспекції, оскільки останній, як державний орган, який контролює надходження податків та зборів до бюджету, внаслідок дій державного виконавця був позбавлений можливості звернути стягнення на Будівлі, як на предмет податкової застави, з метою погашення бюджетних заборгованостей.

За змістом позовної заяви та доданих до неї документів, на виконанні Відділу перебувало зведене виконавче провадження про стягнення боргів з Боржника на користь юридичних осіб та заробітної плати на користь фізичних осіб.

12.03.04 року в порядку статті 61 Закону України „Про виконавче провадження” Відділ та Підприємство в особі Донецької філії уклали договори на реалізацію арештованого майна №№ 4050183, 4050184 та 4050185, за розділом 1 яких предметом договорів є реалізація арештованих Відділом Будівель, які належать Боржникові, з метою погашення боргів на загальну суму 580’000 грн. перед фізичними та юридичними особами.

За змістом наданих суду 22 актів державного виконавця від 01.04.04 року про проведення Відділом та Підприємством Торгів, оформлених згідно вимог статті 66 Закону України „Про виконавче провадження”, – 31 березня 2004 року Донецькою філією Підприємства проведені прилюдні торги з примусової реалізації належного Боржникові нерухомого майна – Будівель. Факт проведення Торгів додатково зафіксований документами, передбаченими пунктом 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.10.99 року № 68/5 – відповідними 22-ма протоколами проведення прилюдних торгів.

В проведенні Торгів брали участь два учасники – Набувач та товариство з обмеженою відповідальністю „Лотос+”, причому по всіх двадцяти двох позиціях переможцем Торгів визначено Набувача.

На підставі актів про проведення Торгів від 01.04.04 року приватний нотаріус Фесік С.В. видала 02.04.04 року Набувачеві Свідоцтва, які підтверджують юридичний факт придбання Будівель на Торгах та право власності Набувача на Будівлі.

До моменту проведення Торгів, а саме 05.08.98 року, Інспекцією було зареєстровано публічне обтяження на все майно та майнові активи Боржника, а саме, встановлено право податкової застави.

Окрім того, до моменту проведення Торгів Відділом та Підприємством, ухвалою господарського суду Донецької області від 09.03.04 року у справі № 15/50Б порушено справу про банкрутство Боржника, введено процедуру розпорядження майном і мораторій на задоволення вимог кредиторів, а також застосовано заходи забезпечення позову у вигляді заборони Боржникові та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження майнових активів Боржника. Зазначене судове рішення набрало законної сили, тому є обов’язковим для виконання усіма суб’єктами на території України в силу статті 124 Конституції України.

Згідно зі статтею 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах відповідно до Законів України. Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Втім, суд вважає, що дії Відділу та Підприємства щодо проведення Торгів (вчинення правочину з відчуження Будівель) здійснені з порушенням зазначених конституційних вимог, а правова суть Торгів суперечить нормам чинного законодавства України, через наступне.

Згідно частини 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України та іншим актам цивільного законодавства. Підставою для визнання судом господарського зобов’язання недійсним стаття 207 ГК України визначає невідповідність цього зобов’язання вимогам закону, або вчинення зобов’язання з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладення зобов’язання учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції.

Право податкової застави на все майно Боржника було зареєстроване Інспекцією 05 серпня 1998 року (до моменту проведення Торгів), до реєстраційного запису 07.05.03 року внесено зміни щодо обсягу податкової застави. Про означене свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 13963657, причому законність внесення Інспекцією обтяження на все майно та майнові права Боржника у встановленому законом порядку не оспорювалась. За даними позивача Інспекції, письмового дозволу на відчуження Будівлі ані Боржникові, ані іншим суб’єктам – не надавалося.

Відділом та Підприємством всупереч приписів статті 33 ГПК України також не надано доказів отримання дозволу Інспекції на примусову реалізацію Будівель.

Виходячи зі змісту статті 8.6.1 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” відчуження Будівель, які перебували у податковій заставі, може здійснюватися виключно за письмовою згодою Інспекції, як офіційно зареєстрованого публічного обтяжувача майна Боржника.

Згідно рішення Конституційного суду України у справі № 1-9/2005 від 24.03.05 року, податковому органу надається законна підстава узгоджувати стосовно боржника проведення таких господарських операцій з його активами, що забезпечать виконання податкового зобов’язання та реалізацію у зв’язку з цим конституційного обов’язку боржника щодо сплати податків та зборів, до того ж, сутність податкової застави полягає у запровадженні на певний строк особливого порядку розпорядження платником податків своїми активами.

Відповідно до наявних матеріалів справи (витяг № 13963657), арешт, накладений державним виконавцем Відділу, не був належним чином зареєстрований у відповідному Державному реєстрі, що є порушенням приписів частини 1 статті 23 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень”.

Податкова застава Інспекції та арешт Служби за своєю суттю та правовою природою є публічними обтяженнями (обмеженнями) майнових прав Боржника. Наразі, хронологічна перевага більш ранньої податкової застави над арештом державного виконавця, а також наявність державної реєстрації податкової застави та відсутність державної реєстрації арешту державного виконавця – визначають пріоритет податкової застави над арештом державного виконавця. Означене випливає зі змісту статей 14 та 39 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, норми якого суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин в силу статті 8 ЦК України – на підставі аналогії закону, оскільки приписи Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” прямо не встановлюють правил пріоритетності обмежень на нерухоме майно, а Закон України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”, предметом правового регулювання якого є правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, до спірної ситуації є найбільш близьким за змістом та предметом регулювання нормативним документом.

Як зазначалося вище, 09.03.04 року (до моменту проведення Торгів) ухвалою господарського суду Донецької області порушено провадження у справі про банкрутство № 15/50Б відносно Боржника, причому згідно пунктів 5-7 зазначеного судового рішення, судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, а також вжито заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони посадовим особам Боржника, власнику майна, а також будь-яким іншим особам (у тому числі Відділу) укладати угоди про відчуження майна Боржника.

08.04.04 року в офіційному друкованому виданні „Голос України” № 66 оприлюднено оголошення щодо порушення господарським судом Донецької області справи № 15/50Б про банкрутство Боржника.

Нормами пункту 4 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” передбачено, що протягом дії мораторію, введеного ухвалою господарського суду Донецької області від 09.03.04 року у справі № 15/50Б, забороняється стягнення на підставі виконавчих документів. Під зверненням стягнення на майно стаття 50 Закону України „Про виконавче провадження” розуміє три нерозривні стадії – арешт (опис), вилучення та примусова реалізація.

Посилання Набувача на норми пункту 6 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” (стосовно того, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на виплату заробітної плати, аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної здоров’ю та життю громадян, авторської винагороди), не береться судом до уваги, оскільки поширення або непоширення мораторію на певні категорії боргів Боржника – не скасовують дії цього мораторію (як юридичного факту) та не скасовують встановленої законодавчо заборони здійснення стягнення на підставі виконавчих документів з моменту введення мораторію до його скасування судом в порядку частини 7 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” – через припинення провадження у справі про банкрутство.

Норми пункту 8 частини 1 статті 34 Закону України „Про виконавче провадження” зазначають обов’язок державного виконавця зупинити виконавче провадження у разі порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо відповідно до закону на вимогу стягувача поширюється дія мораторію, введеного господарським судом. Однак, системний аналіз наведених вище норм права дає змогу суду зробити висновок, що порушення судом справи про банкрутство боржника, навіть при нездійсненні державним виконавцем зупинення виконавчого провадження по виконавчих документах щодо стягнення (наприклад) зарплатні та аліментів, у будь-якому разі позбавляє права державного виконавця звертати стягнення на майно в силу законодавчої заборони, встановленої пунктом 4 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Суть мораторію, визначена статтею 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, полягає у зупиненні виконання боржником грошових зобов’язань і зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов’язань та зобов’язань щодо сплати податків і зборів (обов’язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Зміст та правове значення процедури банкрутства полягає у відновленні платоспроможності Боржника та у справедливому та пропорційному розподіленні посеред кредиторів майнової (конкурсної) маси боржника. Задоволення судом, арбітражним керуючим або іншими особами протягом розгляду справи про банкрутство індивідуальних вимог кредитора (кредиторів), у тому числі за рахунок реалізації Будівель – є неприпустимим та порушує права інших кредиторів боржника. Аналогічні висновки містяться і в пунктах 1.2 та 8.5 рекомендацій президії Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” від 04.06.04 року № 04-5/1193.

З огляду на наведене, ініціація та здійснення державним виконавцем Відділу та Підприємством процесуальної процедури звернення стягнення на Будівлі Боржника шляхом проведення прилюдних Торгів – є порушенням пункту 4 статті 12 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Досліджуючи матеріали справи та оцінюючи обставини проведення Торгів щодо реалізації Нерухомості, суд доходить висновку, що означеним Підприємство та Відділ грубо порушили норми статті 124 Конституції України щодо обов’язковості виконання судового рішення, оскільки не дотрималися встановленої судовим рішенням (ухвалою господарського суду Донецької області від 09.03.04 року у справі № 15/50Б) заборони на укладення угод з відчуження Будівель, які належать Боржнику.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.02 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг” проти України”, а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії” встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Оскільки в силу частини 3 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є приоритетним джерелом права для національного суду, суд вважає безсумнівним те, що факт встановлення судом в ухвалі господарського суду Донецької області від 09.03.04 року у справі № 15/50Б заборони на відчуження майна Боржника – не міг ставитися Відділом та Підприємством під сумнів та грубо порушуватися шляхом проведення Торгів.

За таких обставин, передача Відділом на примусову реалізацію Підприємством Будівель, які знаходилися у податковій заставі, під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів Боржника та ще й під судовою забороною відчуження Будівель, а також самий правочин щодо відчуження Будівель Набувачеві на Торгах – є незаконними. Подібні висновки також висловлені Верховним судом України в постанові від 30.09.03 року у справі № А12/113. З огляду на наведене, суд доходить однозначного висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання недійсними Торгів з реалізації Будівель – підлягають задоволенню.

Недійсні правочини (Торги) не тягнуть за собою жодних правових наслідків, окрім тих, що пов’язані з їх недійсністю, що визначено статтею 216 ЦК України. Аналогічні висновки зроблені і в Постанові Пленуму Верховного суду України від 28.04.78 року № 3 „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”, а також в роз’ясненні Вищого арбітражного суду України від 12.03.99 року № 02-5/111 „Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними”.

З огляду на зазначене, протизаконні Торги не можуть тягнути за собою виникнення у Набувача права власності на Будівлі, навіть не зважаючи на приписи частини 2 статті 388 ЦК України, згідно яких майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Аналогічні висновки зроблені Вищим господарським судом України в мотивувальній частині постанови від 06.07.06 року у справі № 19/197а, зокрема, суд зазначив, що „...судова колегія погоджується з доводом позивача, що у разі визнання недійсними прилюдних торгів через порушення порядку, встановленого для виконання судових рішень, на набувача не поширюється інститут захисту добросовісного набувача від витребування його майна, якщо таке придбання відбулося в порядку виконання судових рішень...”. Наразі Свідоцтва, видані приватним нотаріусом Фесік С.В., як документи, що посвідчують право власності Набувача на Будівлі (встановлює юридичний факт, який порушує інтереси Інспекції), також є недійсними, оскільки видані на підставі недійсного правочину (Торгів).

Решта посилань сторін та учасників за позовом судом не приймається через невідповідність зазначених заперечень та обґрунтувань до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Заяви Підприємства та Набувача про пропущення строку позовної давності не беруться судом до уваги, оскільки Прокурор був проінформований про порушення інтересів держави у поточному спорі лише наприкінці 2005 року – після надіслання господарським судом Донецької області 04.11.05 року повідомлення про вчинення злочину в порядку статті 90 ГПК України та листа-інформації № 15/50Б від 19.12.05 року на адресу прокуратури Донецької області, у зв’язку з чим суд вважає трирічний строк звернення Прокурора до суду – непропущеним.

З огляду на наведене, причиною виникнення спору є порушення державним виконавцем Відділу та Підприємством вимог Законів України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” та „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” при здійсненні примусової реалізації Будівель.

Відповідно до статті 49 ГПК України, державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються судом на відповідачів Відділ та Підприємство, як на суб’єктів, з вини яких виник поточний спір.

На підставі зазначених норм національного та міжнародного матеріального права, керуючись ст.ст.1, 12, 22, 24, 29, 33, 35, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Задовольнити у повному обсязі позов прокурора Куйбишевського району міста Донецька в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Куйбишевському районі міста Донецька до відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку, спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” та товариства з обмеженою відповідальністю „Ардон”.

Визнати недійсними прилюдні торги, проведені 31.03.04 року Донецькою філією спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст”, по відчуженню належного відкритому акціонерному товариству „Автотранспортне підприємство № 11425” арештованого нерухомого майна відділом Державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Ардон”, зокрема:

ь          будівлі адміністративно-побутового корпусу загальною площею 3’490,4 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          загальної збірної ж/б огорожі загальною площею 10,6 м2 та 8,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для особистого транспорту загальною площею 846,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для автобусів загальною площею 2’181,7 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 229,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 106,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 15,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 400 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 1’185 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі компресорної загальною площею 114,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          масляного резервуару загальною площею 31,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі гаражу загальною площею 88,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          паливного резервуару загальною площею 119 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі насосної загальною площею 139,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисних стічних споруд загальною площею 16,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі автозаправки загальною площею 45,9 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі виробничого корпусу загальною площею 6’530,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі КПП з диспетчерською загальною площею 499,6 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку.

Визнати недійсними видані 02.04.04 року приватним нотаріусом Донецького нотаріального округу Фесік С.В. свідоцтва №№ 2682, 2702, 2701, 2700, 2699, 2698, 2697, 2696, 2695, 2694, 2693, 2692, 2691, 2690, 2689, 2688, 2687, 2686, 2685, 2684, 2683 та 2681 – про придбання товариством з обмеженою відповідальністю „Ардон” з прилюдних торгів від 31.03.04 року нерухомого майна, належного відкритому акціонерному товариству „Автотранспортне підприємство № 11425”, зокрема:

ь          будівлі адміністративно-побутового корпусу загальною площею 3’490,4 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          загальної збірної ж/б огорожі загальною площею 10,6 м2 та 8,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для особистого транспорту загальною площею 846,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          відкритого майданчику (стоянки) для автобусів загальною площею 2’181,7 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 229,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисної споруди ливньових вод загальною площею 106,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 15,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 31,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 400 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі складу загальною площею 56,9 м2 вартістю 1’185 грн., розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі компресорної загальною площею 114,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          масляного резервуару загальною площею 31,0 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі гаражу загальною площею 88,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          паливного резервуару загальною площею 119 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі насосної загальною площею 139,0 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          пожежного резервуару загальною площею 27,3 м2, розташованого по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          очисних стічних споруд загальною площею 16,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі автозаправки загальною площею 45,9 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі виробничого корпусу загальною площею 6’530,70 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку;

ь          будівлі КПП з диспетчерською загальною площею 499,6 м2, розташованої по проспекту Веселому 46 в місті Донецьку.

Стягнути зі спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” на користь Державного бюджету України суму державного мита 42,50 грн.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку на користь Державного бюджету України суму державного мита 42,50 грн.

Стягнути зі спеціалізованого державного підприємства „Укрспец’юст” на користь місцевого бюджету міста Донецька, Ворошиловський район, суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн.

Стягнути з відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції в місті Донецьку на користь місцевого бюджету міста Донецька, Ворошиловський район, суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 59 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття і може бути оскаржене (внесено подання прокурора) через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя