ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.

Справа № 14/75-2134

12 год. 59 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Руденка О.В.

при секретарі судового
засідання  Єднаку О.М.

Розглянув справу

за позовом  Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
АДРЕСА_1

до  Бучацької міжрайонної державної податкової
інспекції пл. Волі, 1, м. Бучач, Тернопільська область

про  скасування рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій Бучацької МДПІ (Монастириське відділення) від 18.04.2007
р. за НОМЕР_1.

За участю представників сторін:

позивача: не
з'явився;

відповідача: Гладиш
А.С., довіреність № 5035 від 28.12.06 р.;

Бругер Р.В.,  довіреність
№ 3250  від 10.07.07 р.

Суть справи:

Суб'єкт підприємницької діяльності
- фізична особа ОСОБА_1, м.Монастириська, Тернопільська область звернулася у
господарський суд Тернопільської області з позовом до Бучацької міжрайонної
державної податкової інспекції про скасування рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 18.04.2007 р. за НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог,
підтриманих у судовому засіданні повноважним представником, позивач посилається
на невідповідність висновків, викладених у актах перевірки фактичним обставинам
справи, відсутність з його боку порушень законодавства, яке визначає правові
засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг, з огляду на що, на думку позивача,
оспорюване рішення суперечить вимогам нормативно - правових актів України, а
відтак підлягає скасуванню.

Відповідно до заперечень на позов
та згідно з поясненнями уповноваженого представника, відповідачем позовні
вимоги відхилені повністю, як безпідставні. Державна податкова інспекція вказує
на доведеність матеріалами перевірки порушень з боку підприємця вимог Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", вважаючи при цьому, що
оскаржуваний правовий акт індивідуальної дії прийнятий внаслідок з'ясування
всіх обставин справи, ґрунтуються на чинному законодавстві України, з огляду на
що у задоволенні вимог просить позивачу відмовити.

Учасникам судового процесу
роз'яснено їх процесуальні права та обов'язки згідно  ст.ст. 49, 51, 130 Кодексу адміністративного
судочинства України.

За відсутності відповідного
клопотання технічна фіксація судового процесу не здійснювалась.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне:

За результатами проведеної планової
документальної виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових платежів) суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 ід.н. НОМЕР_2, посадовими
особами контролюючого органу 04.04.2007р. складено акт за №2/017-НОМЕР_2.
Період діяльності платника податків, що охоплений перевіркою з 27.10.2005 року
по 31.12.2006 року.

За наслідками дослідження
документів позивача, податковим органом зроблені, поряд з іншими, висновки про
порушення підприємцем вимог Закону України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 01.06.2000р. №1776-ІІІ (далі - Закон, Закон про РРО).

Зважаючи на наведені обставини, 18.04.2007
року контролюючим органом відповідно до пункту 11 статті 11 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" та згідно статті 17 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", позивачу згідно з рішенням
НОМЕР_1 застосовано штрафні (фінансових) санкції в розмірі 206550 грн.

Наведений правовий акт
індивідуальної дії оспорений платником податків у судовому порядку.

Оцінивши зібрані у справі докази,
заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 1 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг"  реєстратори
розрахункових операцій застосовуються фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які здійснюють операції з розрахунків в готівковій
та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних
чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг.

Пунктом 1 ст. 3 Закону про РРО
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язано проводити
розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через
зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний
режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів.

За порушення вимог цього Закону до
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції за
товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної податкової служби
України застосовуються фінансові санкції, визначені статями 17-24 цього Закону.

Відповідно до вимог пункту 7 статті
11 Закону України "Про державну податкову службу в Україні" органи
державної податкової служби мають право застосовувати до підприємств, установ,
організацій і громадян фінансові санкції у порядку та розмірах, встановлених
законом.

Згідно із статтею 15 Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" контроль за додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку проведення розрахунків за товари (послуги),
інших вимог цього Закону здійснюють органи державної податкової служби України
шляхом проведення планових або позапланових перевірок згідно із законодавством
України.

Як вбачається з акта перевірки від
04.04.2007 року, в ході її проведення було встановлено порушення приватним
підприємцем вимог п. 1-2  статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", яке полягало у не проведенні
розрахункових операцій на суму наданих послуг по пошиттю одягу через
зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у
фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових операцій. Сума не проведених розрахункових операцій
через РРО за період з 01.03.06 р.  по
09.08.2006 року становить 41310 грн.

Порядок оформлення результатів
документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства
суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, затверджений Наказом
ДПА України від 11.06.2004р. №326 який зареєстровано в Міністерстві юстиції України
30 червня 2004 р. за № 803/9402 та розроблено відповідно до вимог Закону
України  "Про державну податкову
службу в Україні" та Указу Президента України  "Про деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності" для використання посадовими особами органів
державної податкової служби при проведенні документальних перевірок щодо
дотримання податкового та валютного законодавства суб'єктами підприємницької
діяльності - фізичними особами.

Вимогами згаданого Порядку
передбачено, що за результатами проведеної документальної перевірки складається
акт документальної перевірки. Акт документальної перевірки повинен містити
систематизований виклад виявлених у ході перевірки фактів порушень,  а також невиконання платником податків
законних вимог посадової особи податкових органів, яка проводила перевірку.

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської
діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, які мають відношення до фактів
виявлених порушень податкового та валютного законодавства. Факти виявлених
порушень податкового та валютного законодавства викладаються в акті
документальної перевірки чітко, об'єктивно та в повній мірі, з посиланнями на
первинні або інші документи, які зафіксовані за обліком та підтверджують
наявність зазначених фактів (п.16.-1.7 згаданого Порядку).

У частині II розділу 2 цього
Порядку містяться вимоги щодо належного оформлення акта документальної
перевірки, зокрема передбачено, що за кожним відображеним в акті фактом
порушення податкового та валютного законодавства необхідно:

- висвітлити показники, які
відображаються платником податків у податковій звітності, та фактичні
показники, виявлені у ході перевірки на підставі первинних документів обліку
платника податків у розрізі періодів;

- у разі виявлення розбіжностей
чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті
нормативно-правових актів, що порушені платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, в
якому дане порушення здійснено;

- зазначити первинний документ, на
підставі якого вчинено записи з обліку, а у разі відсутності такого - інші
докази, що достовірно підтверджують наявність факту порушення;

У висновку акта документальної
перевірки відображається узагальнений опис виявлених перевіркою порушень
податкового та валютного законодавства з посиланням на підпункти, пункти,
статті нормативно-правових актів.

В розумінні статті 1 Закону України
"Про захист прав споживачів", послуга
- це  діяльність виконавця  з
надання  (передачі) споживачеві
певного визначеного   договором
матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за   індивідуальним замовленням споживача для
задоволення його особистих потреб.

В розумінні Правил побутового обслуговування
населення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4
червня 1999 р. № 974 (далі - Правила), побутова послуга -це  вид діяльності  суб'єктів
підприємницької діяльності, пов'язаної   із
задоволенням  конкретної побутової
потреби індивідуального замовника.

Як слідує із висновків акту
перевірки, заперечень на позов до відповідальності суб'єкта господарювання
контролюючим органом притягнуто саме за не проведення розрахункових операцій
через реєстратор розрахункових операцій на суму наданих послуг по
пошиттю одягу.

Проте, із залученого до матеріалів
справи акта перевірки на підставі якого прийнято оспорюване рішення не
вбачається які саме документи були досліджені перевіряючими і відповідно на
підставі яких даних платника, зроблено висновок про отримання останнім доходу в
обревізований період саме і виключно за надані ним послуги по пошиттю одягу.

Так, із сторінки 3 акту перевірки
вбачається що посадовими особами ДПІ досліджувались суцільним порядком
накладні, податкові накладні, книги обліку придбання та продажу товарів (робіт,
послуг), тобто документи, який містить
відомості  про господарські
операції та підтверджують її здійснення.

Однак, вказавши на факти порушень,
жодного посилання на вказані первинні документи, що його підтверджують,
всупереч вимогам Порядку, перевіряючим не зазначено.

На сторінках 5-6 акту перевірки
посадові особами ДПІ зазначаючи, що валовий дохід підприємця складається із сум
виручки отриманої від пошиття одягу, вказують, що за даними поданих декларацій
приватний підприємець у першому та другому кварталах 2006 року  підприємницькою діяльністю не займалась та
роблять висновок при відсутність порушень при визначенні   валових доходів в обревізованому періоді. В
той же час, знову ж таки без посилань на жоден первинний документ ДПІ вказує на
отримання приватним підприємцем валових доходів у 1-2 кварталах 2006 року  в загальній сумі 28600 грн.

Як слідує із таблиці 5 акту
перевірки сума валового доходу приватного підприємця за 2005-2006 роки
становить 113502,60 грн. Із п.2.3 та таблиці 6 акту перевірки слідує, що всі
доходи отримані від надання послуг по пошиттю одягу приватному підприємцеві
ОСОБА_2. В той же час, із долучених до матеріалів справи позивачем первинних
документів (копії у справі) слідує, що на протязі обревізованого періоду ним
надавались не виключно послуги приватному підприємцеві ОСОБА_2., а здійснювалась
реалізація продукції власного виробництва (штанів) фізичним особам, при
цьому в об'ємах (для прикладу 10.07.2006 р. фізичній особі ОСОБА_3. продано 200
пар штанів на загальну суму 3 тис.грн., 06.06.20006 року ОСОБА_4. реалізовано
також кількість продукції на таку ж суму), які вказують на те що наведені
фізичні особи дану продукцію придбавали не для власного використання, а для
подальшої її реалізації, як і те що діяльність позивача не підпадала під
критерії визначені  Правилами і не була
пов'язана виключно  із наданням послуг,
як помилково вважає контролюючий орган.

В свою чергу, не з'ясування в
процесі перевірки чи підпадали операції по реалізації ТМЦ під положення
правових норм Закону про РРО, які зобов'язують суб'єкта господарювання
застосовувати реєстратор розрахункових операцій (оптова чи роздрібна торгівля,
торгівля продукцією власного чи іншого виробництва, виникнення між позивачем по
справі та його контрагентами зобов'язань на підставі публічного (ст.633 ЦК
України) чи інших видів договорів, час проведення розрахунків за товар
(попередня чи інша оплата)) унеможливлює
висновок про наявність з боку позивача порушень вимог статті 3 Закону
України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг", за які до нього і були
застосовані фінансові санкції.

В процесі розгляду справи судом не
здобуто жодного доказу який би вказував на отримання приватним підприємцем на
протязі 01.03.06 р. - 09.08.2006 року коштів в сумі  41310 грн. за ті чи інші послуги.

Крім того, застосувавши штрафні
санкції за порушення, які нібито мали місце у першому кварталі 2006 року
податковим органом поза увагою залишені приписи статті 250 Господарського
кодексу України.

З огляду на норми, які містяться у
Постанові Правління Національного банку України від 15.12.2004  № 637, що зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 13 січня 2005 р., судом критично оцінюються і твердження контролюючого
органу про неможливість застосування приватними підприємцями при розрахунках
касових ордерів.

При цьому, судом враховано і
положення статті 71 КАС України, згідно із якою
в адміністративних справах про протиправність рішень суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій покладено на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову. Всупереч вказаної норми,
належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність дій
контролюючого органу у спірних правовідносинах суду не представлено, факт
невиконання позивачем вимог  законодавчих
актів зібраними у справі доказами не підтверджується, а відтак позовні вимоги,
як обґрунтовані та належним чином доведені слід задовольнити.

У відповідності до ст. 94, 95, 97,
98 КАС України судові витрати по справі підлягають відшкодуванню позивачу з
Державного бюджету України.

Враховуючи наведене та керуючись
ст.ст.  6, 7, 86, 89, 94 - 98, 162, 163
КАС України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов
задоволити.

2. Скасувати
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій Бучацької МДПІ
(Монастириське відділення) від 18.04.2007р. НОМЕР_1.

3. Стягнути
з Державного бюджету України на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1(АДРЕСА_1, Ідент. номер НОМЕР_2) - 3 (три) грн. 40 коп.
сплаченого судового збору.

4. Видати
виконавчий лист за заявою СПД-ФО ОСОБА_1.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про
апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в
повному обсязі -27.07.07 року -  до
адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом 20 днів після подання
заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя
О.В. Руденко