ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

19.06.07                                                                                           Справа  № 19/94

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого –судді                                                  Галушко Н. А.

Суддів                                                                      Процик Т. С.

Юрченко Я. О.

розглянув апеляційну скаргу Колективного підприємства перукарні «Вокзальна», м. Івано-Франківськ № 04/05-07к1 від 04.05.2007 року (далі КП перукарня «Вокзальна», м. Івано-Франківськ)

на рішення Господарського суду Івано-Франківсько області від 18.04.2007 року

у справі № 19/94

за позовом: Державного територіально –галузевого об’єднання «Львівська залізниця», м. Львів (далі ДТГО «Львівська залізниця», м. Львів)

до відповідача: КП перукарня «Вокзальна», м. Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ (далі РВ ФДМУ по Івано-Франківській області,  м. Івано-Франківськ)

про звільнення орендованого майна у зв’язку із закінченням терміну дії договору оренди державного майна

за участю представників сторін:

від позивача - Олійник В. І. –представник

від відповідача –Добрянський І.В. - представник

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача –Гайдай В.В. –начальник відділу юридичної роботи

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст. 22 ГПК України роз’яснено.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2007 року (суддя Максимів Т. В.) у справі № 19/94 задоволено позовні вимоги ДТГО «Львівська залізниця», м. Львів: зобов’язано КП перукарня «Вокзальна»звільнити орендоване приміщення площею 25,8 кв.м., яке розташоване в приміщенні залізничного вокзалу ст. Івано-Франківськ ДТГО «Львівська залізниця», у зв’язку із закінченням терміну дії договору оренди.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням Господарського суду Івано-Франківської області, КП перукарня «Вокзальна»подано апеляційну скаргу   № 04/05-07к1 від 04.05.2007 року, в якій просить рішення суду скасувати з тих підстав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає фактичним обставинам справи, винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також просить прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Представник скаржника в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав. Зокрема, зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не взято до уваги норми ст.764 ЦК України та п.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», яких не дотримано ДТГО «Львівська залізниця»при надсиланні листів про припинення дії договору оренди, яких скаржник не отримував, а також наголошує на тому, що вокзал станції Івано-Франківськ продовжує виставляти рахунки на оплату орендної плати, плати за вивіз сміття та теплоенергію, що на думку скаржника, підтверджує намір Позивача продовжити орендні відносини.

Позивачем подано письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що вважає доводи та твердження скаржника незаконними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що винесене із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Представник Позивача в судовому засіданні, зокрема, зазначив, що листи про припинення договірних відносин зі скаржником як орендарем направлялися вокзалом ст. Івано-Франківськ своєчасно та з дотриманням вимог ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а дії вокзалу ст. Івано-Франківськ щодо виставлення рахунків по оплаті за користування орендованим приміщенням у спірному випадку не підтверджують намірів орендодавця продовжити термін дії договору оренди. При цьому в судовому засіданні представник Позивача просив долучити до матеріалів справи довіреність від 01.01.2006 року за №НЮ-201 як доказ того, що начальник вокзалу ст. Івано-Франківськ був належно уповноваженою посадовою особою Позивача на підписання та направлення скаржнику листів про припинення орендних відносин.

Представником Регіонального відділенням Фонду держмайна в судовому засіданні підтримано доводи та твердження Позивача.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши представників сторін у судовому засіданні, судовою колегією встановлено наступне:

У квітні 2000 року між Львівською державною залізницею (тепер - ДТГО «Львівська залізниця») як орендодавцем та КП перукарня «Вокзальна»як орендарем було укладено договір оренди державного майна №6, за яким орендодавець передав в оренду нежитлове приміщення загальною площею 25,8 кв.м., яке розташоване за адресою м. Івано-Франківськ, пл. Привокзальна, 1 у приміщенні залізничного вокзалу ст. Івано-Франківськ, строком на три роки з 14.04.2000 року до 14.04.2003 року.

Зазначений договір оренди від імені орендодавця був підписаний начальником вокзалу ст. Івано-Франківськ Старчевським М. Й. 01.04.2000 року, тоді як від імені орендаря договір оренди був підписаний директором КП перукарня «Вокзальна»пізніше - 14.04.2000 року, що обумовило розбіжність у датах укладення одного й того ж договору (01.04.2000 року та 14.04.2000 року), які вказані у наявних у матеріалах справи та у сторін примірниках договору оренди.

У подальшому договір оренди був пролонгований сторонами до 14.04.2006 року.

Листами №996 від 15.02.2006 року та №1041 від 15.03.2006 року, підписаними начальником вокзалу ст. Івано-Франківськ та направленими на адресу КП перукарня «Вокзальна», скаржник повідомлявся про припинення дії договору оренди та необхідність звільнення орендованого приміщення 14.04.2006 року.

Додатково, після закінчення терміну дії договору оренди, листами №1147 від 04.05.2006 року та №1165 від 08.05.2006 року, підписаними начальником вокзалу ст. Івано-Франківськ, про припинення договірних відносин з оренди повідомлялася директор КП перукарня «Вокзальна»Каракутна М. М..

Проте, орендоване скаржником приміщення не звільнене.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні представників сторін, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Зважаючи на те, що наявні у матеріалах справи примірники договору №6 оренди державного майна від 01.04.2000 року та від 14.04.2000 року містять однакові за своїм змістом істотні умови, в тому числі й ті, що стосуються об’єкту оренди та строку дії договору, суд приходить до висновку, що вищезазначені примірники договору оренди, хоч і з різними датами укладення, є документальним оформленням одного і того ж юридичного факту, на підставі якого виникли, діяли та припинились орендні відносини між сторонами у спірному випадку. Оскільки, виходячи зі змісту умов обох примірників договору оренди, момент закінчення строку дії договору (враховуючи його пролонгацію) пов'язаний з однаковою датою - 14.04.2006 року –то суд не вбачає у розбіжності щодо дат укладення договору оренди правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Не підтверджуються фактичними обставинами справи також і твердження скаржника про те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не взято до уваги норму ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Однак, подання орендодавцем листа про припинення договору оренди до закінчення терміну його дії не є порушенням, визначеного ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», порядку повідомлення орендаря про припинення дії договору. До такого висновку колегія суддів апеляційного суду приходить зважаючи на положення абз.2  п.12 Роз‘яснення Президії Вищого арбітражного (господарського) суду України від 25.05.2000 року за №02-5/237 «Про деякі питання практики застосування Закону України "Про оренду державного та комунального майна"», відповідно до якого Президія Вищого арбітражного (господарського) суду України, при роз’ясненні порядку застосування ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», вказує, що заяву про припинення договору оренди заінтересована сторона може подати і до закінчення строку дії договору оренди.

За таких обставин повідомлення листами №996 від 15.02.2006 року та №1041 від 15.03.2006 року скаржника як орендаря про припинення дії договору оренди та необхідність звільнення орендованого приміщення до закінчення строку дії договору оренди, не може розглядатися як порушення Позивачем визначеного ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»порядку повідомлення про припинення дії договору оренди. Факт того, що зазначені листи були надіслані на адресу скаржника підтверджується наявними у матеріалах справи оригіналами поштових касових чеків, які, зважаючи на положення п. 36 Правил надання послуг поштового зв’язку, затв. Постановою Кабінету Міністрів України №1155  від 17.08.2002 року, є належним доказом прийняття для пересилання реєстрованого поштового відправлення.

Як вбачається із матеріалів справи листи №996 від 15.02.2006 року та №1041 від 15.03.2006 року про припинення договору оренди направлялися на адресу КП перукарня «Вокзальна»за підписом начальника вокзалу ст. Івано-Франківськ Когуча В. Р., який був належно уповноваженою посадовою особою Позивача на підписання заяв про припинення дії договорів, в яких стороною була Львівська державна залізниця, що підтверджується наявною у матеріалах справи довіреністю від 01.01.2006 року №НЮ-201, виданою Львівською державною залізницею на ім‘я начальника вокзалу ст. Івано-Франківськ Когуча В. Р..

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що проведення скаржником оплати виставлених вокзалом ст. Івано-Франківськ рахунків у спірному випадку є тільки оплатою за фактичне користування орендованим приміщенням після закінчення строку дії договору оренди.

Посилання скаржника на положення Постанови Верховного Суду України від 28.02.2006 року у справі №1/135-20/51. в підтвердження того, що виставлення вокзалом ст. Івано-Франківськ рахунків на оплату за фактичне користування орендованим приміщенням підтверджує факт визнання вокзалом ст. Івано-Франківськ орендних відносин з КП перукарня «Вокзальна»такими, що продовжились, а договір оренди –таким, що пролонгувався, у спірному випадку судом до уваги не може бути прийняте.

Вищевказана Постанова Верховного Суду України не містить висновків, які цитуються скаржником, не є узагальненням судової практики чи роз’ясненнями для застосування судами нижчестоящих інстанцій, приймалася Судовою палатою у господарських справах з огляду на обставини конкретної справи, у якій розглядалася касаційна скарга.

Зважаючи на те, що об’єктом оренди у спірному випадку було державне майно, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги той факт, що договір оренди №6 був для вокзалу ст. Івано-Франківськ тільки основою для визначення плати за фактичне користування орендованим приміщенням після закінчення строку дії договору, оскільки саме цим договором визначався розмір плати за користування орендованим державним майном, який розраховувався згідно затвердженої Кабінетом Міністрів України Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна. А тому дії щодо виставлення рахунків вокзалом ст. Івано-Франківськ за користування державним майном після закінчення строку дії договору оренди вчинялися з метою запобігання завдання збитків вокзалу та державним інтересам, і не можуть розглядатися у спірному випадку як правочин, на підставі якого пролонгований договір оренди.

Оскільки Закон України "Про оренду державного та комунального майна", який регулює спірні відносини, не визначає дії щодо виставлення орендодавцем рахунків після закінчення терміну оренди як правову підставу для пролонгації (продовження терміну дії) договору оренди державного майна, то суд також не розцінює дії вокзалу ст. Івано-Франківськ щодо виставлення рахунків на оплату за фактичне користування державним майном після закінчення строку дії договору оренди №6 та проведення такої оплати як правову підставу для продовження строку дії договору оренди у спірному випадку.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області прийняте з дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до фактичних обставин справи, а тому визначених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись  ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -

Львівський апеляційний господарський суд  П О С Т А Н О В И В:

1.          Залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.04.2007 року у даній справі, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий –суддя                                                                      Галушко Н. А.

Суддя                                                                                                    Юрченко Я. О.

Суддя                                                                                                    Процик Т. С.