ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28.08.07 р.                                                                               Справа № 36/209

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Діамет” м.Дімітров

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Лозоватський сад” Красноармійського району

про стягнення 3 114,20грн.

за участю:

представників сторін:

від позивача:

від відповідача:

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Діамет” м.Димитров, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Лозоватський сад” Красноармійського району, про стягнення заборгованості в сумі 3 000грн., 3% річних в сумі 114,20грн.

В обґрунтування вимог посилається на договір №7-гсм.06.Д від 09.06.06р., накладну, акт звірки взаєморозрахунків, претензію, лист №61 від 14.05.07р., лист №73 від 30.05.07р.

Відповідач у судове засідання не з’явився, заявлені вимоги не оспорив, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджено поштовим повідомленням №7235719.

Оскільки про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, неможливість присутності в судовому засіданні представника документально підтверджена не була, в матеріалах справи достатньо документів та доказів для вирішення спору по суті, господарський суд вважає можливим розглянути справу відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

09.06.06р. позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Діамет”, та відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Лозоватський сад”, уклали договір №7-гсм.06.Д, за умовами якого позивач зобов’язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити пально-мастильні матеріали.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу пально-мастильні матеріали на суму 8 920грн., що підтверджується видатковою накладною №1229 від 10.06.06р., підписаною з боку обох сторін без зауважень та заперечень.

Відповідно до п.3.2 договору розрахунки за товар здійснюються грошовими коштами на розрахунковий рахунок позивача протягом 3-х банківських днів після відвантаження товару.

Однак взяті на себе зобов’язання відповідач належним чином не виконав, отриманий товар оплатив частково в сумі 5 920грн.

04.05.07р. позивач направив на адресу відповідача претензію №62, в якій просив погасити заборгованість в сумі 3 000грн.

Листом №61 від 14.05.07р. відповідач вказану претензію визнав, та гарантував оплату боргу у строк до 01.09.07р.

30.05.07р. позивач повторно направив на адресу відповідача письмову вимогу №73 про погашення боргу в сумі 3 000грн., яка відповідачем була залишена без відповіді та задоволення.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 3 000грн. відповідач суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором  №7-гсм.06.Д від 09.06.06р., накладною, актом звірки взаєморозрахунків, претензією, листом №61 від 14.05.07р., листом №73 від 30.05.07р., суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 3 000грн. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України прострочення відповідачем грошового зобов’язання також тягне за собою обов’язок сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних з простроченої суми.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого 3% річних складають 114,20грн., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193,  Господарського кодексу України, керуючись ст. ст. 33, 48, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Діамет” м.Димитров до Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Лозоватський сад” Красноармійського району про стягнення 3 114,20грн.

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Лозоватський сад”, (85350, Донецька область, Красноармійський район, с.Прогрес, вул. Миру, б.1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Діамет” (85322, Донецька область, м.Димитров, пров.Лісний, 1, р/р0599 в Донецькому РУ „ПриватБанк”, МФО 335496) основний борг в сумі 3 000грн.. 3% річних в сумі 114,20грн.,   витрати по сплаті державного мита в сумі 102грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя