ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

24 травня 2007 р.

№ 13/601

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого

Грейц К.В.,

суддів:

Глос О.І., Бакуліної С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ВАТ "Українська страхова
компанія "Дже нералі Гарант"

на постанову

Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2007 р.

у справі

№13/601

господарського суду

м.Києва

за позовом

ВАТ "Українська страхова
компанія "Дже нералі Гарант" в особі Київської філії
"Сіті" ВАТ "УСК "Дженералі Гарант"

до

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про

стягнення 9 030,25 грн.

у судовому
засіданні взяли участь представники:

від позивача:

не з'явився

від відповідача:

ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м.Києва
від 20.12.2006 р. у справі №13/601 (суддя Кондратова І.Д.) провадження у справі
№13/601 припинено на підставі п. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального
кодексу України, оскільки даний спір не підлягає вирішенню в господарських
судах України (спір не підвідомчий господарським судам).

Не погоджуючись із ухвалою
господарського суду, ВАТ "Українська страхова компанія "Дже нералі
Гарант" було подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного
господарського суду.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2007 р. у справі №13/601 (судді Капацин Н.В.,
Заленін В.О., Синиця О.Ф.) апеляційну скаргу ВАТ "Українська страхова
компанія "Дже нералі Гарант" на ухвалу господарського суду м.Києва
від 20.12.2006 р. у справі №13/601 залишено без задоволення, а ухвалу
господарського суду м.Києва від 20.12.2006 р. у справі №13/601 -без змін.

У касаційній скарзі ВАТ
"Українська страхова компанія "Дже нералі Гарант" просить
скасувати ухвалу господарського суду м.Києва від 20.12.2006 р., постанову
Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 р.  у справі №13/601 та передати справу на
розгляд до господарського суду м.Києва, посилаючись на неправильне застосування
господарськими судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема
ст.ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки: по-перше,
Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів,
марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджені постановою
Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р., передбачають реєстрацію
транспортних засобів за фізичними та юридичними особами і не передбачають
можливість зазначення в обліковій картці інформації про те, чи зареєстрована
фізична особа підприємцем, чи ні; по-друге, інформація, що міститься у базі
даних органів Державної автомобільної інспекції, не може бути критерієм
визначення підвідомчості або ж непідвідомчості тієї чи іншої справи
господарському суду; по-третє, даний спір існує між юридичною особою та фізичною
особою-підприємцем, який є відповідачем у справі, у зв'язку з чим
суб'єктний склад сторін у даній справі повністю відповідає вимогам
Господарського процесуального кодексу України (ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України).

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом на участь свого представника у судовому засіданні
касаційної інстанції.

Заслухавши представника
відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши правильність
застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до матеріалів справи
позивач звернувся до господарського суду м.Києва з позовною заявою до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної
внаслідок ДТП, на підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та
ст.ст. 993, 1187 Цивільного кодексу України.

Ухвалою господарського суду м.Києва
від 20.12.2006 р. у справі №13/601 провадження у справі №13/601 припинено на
підставі п. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України у
зв'язку з тим, що даний спір не підлягає вирішенню в господарських судах
України.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 26.02.2007 р. у справі №13/601 ухвалу господарського
суду м.Києва від 20.12.2006 р. у справі №13/601 залишено без змін.

Припиняючи провадження у справі на
підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України,
господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що оскільки відповідно
до довідки Управління Державної автомобільної інспекції ГУ МВС України в
м.Києві від 02.02.2006 р. власником автомобіля "Фольксваген-Пассат",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є громадянин ОСОБА_1, тобто фізична
особа, то належним відповідачем у справі є не фізична особа-суб'єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1, а фізична особа ОСОБА_1, у зв'язку з чим
даний спір непідвідомчий господарським судам.

Однак, вищезазначені висновки
господарських судів не є такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні
норм процесуального права та на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в
судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, як це
передбачено ст. 43 ГПК України з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші
юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку
набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,
а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 21 Господарського
процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі -позивачами і
відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1
цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України
“Про судоустрій України” місцеві господарські суди розглядають справи, що
виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені
процесуальним законом до їх підсудності.

Частиною 1 ст. 12 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають
при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому
числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного
житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні
стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою
сторін;

спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду
України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких
відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до
відання інших органів.

Таким чином, господарським судам
підвідомчі справи, коли склад сторін відповідає ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять
господарський характер.

Однак, господарські суди попередніх
інстанцій, встановивши, що позов подано до фізичної особи-підприємця
(який, за висновком суду не є належним відповідачем у справі) помилково дійшли
висновку, що подання позову до неналежного відповідача є підставою для
припинення провадження у справі згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України), не взявши до уваги, що сторонами у даному
спорі є юридична особа (позивач) і фізична особа -суб'єкт підприємницької діяльності
(відповідач).

Окрім того, господарські суди,
обмежившись посиланням на довідку Управління Державної автомобільної інспекції
ГУ МВС України в м.Києві від 02.02.2006 р., згідно з якою автомобіль
"Фольксваген-Пассат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1
зареєстровано за громадянином ОСОБА_1, не встановили обставини, що мають
значення для правильного вирішення спору.

Так, господарськими судами не
встановлено, чи дійсно ОСОБА_1 є суб'єктом підприємницької діяльності, не
дослідили свідоцтво про  державну
реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності (яке в матеріалах справи
взагалі відсутнє), в т.ч. не встановили, коли ОСОБА_1 було зареєстровано як
суб'єкта підприємницької діяльності, види діяльності СПД ОСОБА_1, чи
використовувався автомобіль "Фольксваген-Пассат", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 у підприємницькій діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 при вчиненні дорожньо-транс портної пригоди
тощо.

Викладене свідчить не тільки про
неправильне застосування п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу
України, а й про неповне встановлення обставин справи.

Зазначені вище порушення норм
процесуального права при прийнятті ухвали господарського суду м.Києва від
20.12.2006 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від
26.02.2007 р. у справі №13/601 є підставою для скасування ухвали господарського
суду та постанови апеляційного господарського суду і передачі справи на розгляд
до господарського суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ
"Українська страхова компанія "Дже нералі Гарант" на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 26.02.2007 р. у справі №13/601
задовольнити.

Ухвалу господарського суду м.Києва
від 20.12.2006 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від
26.02.2007 р. у справі №13/601 скасувати, а справу передати на розгляд до
господарського суду м.Києва.

Головуючий
К.Грейц

Судді                                                                                                        О.Глос

С.Бакуліна