ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 7-38-36, факс 7-44-62
П О С Т А Н О В А

"17" квітня 2007 р.                                        Справа
№ 11/109а

За позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

До: Управління Пенсійного
фонду України в Новозаводському районі м.Чернігова

14017, м. Чернігів, вул. Щорса,
19

Про скасування вимоги

Суддя  Ю.М.Бобров

Секретар О.Ю. Михальова

ПРЕДСТАВНИКИ
СТОРІН :

Від Позивача:ОСОБА_1 -особисто,
паспорт ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від Відповідача: Варава О.В. -гол.
спеціаліст - юрисконсульт. дов. від 04.01.07 р. № 6/08.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем
-Суб'єктом підприємницької діяльності -фізичною особою ОСОБА_1 м. Чернігів
подано адміністративний позов до Управління Пенсійного фонду України в
Новозаводському районі м. Чернігова про скасування вимоги Управління Пенсійного
фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова (далі -Управління) від
ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України
в Новозаводському районі м. Чернігова щодо вимоги по сплаті заборгованості в
сумі 233,82 грн.

В судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та їх обґрунтування, викладені у позовній заяві.

У позовній заяві позивач посилається,
зокрема, на те, що він здійснює підприємницьку діяльність за спрощеною системою
оподаткування, обліку та звітності.

У зв'язку з прийняттям Закону України
№ 2285-IV від 23.12.04 р. „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та Закону
України № 2505-IV від 25.03.06 р. „Про внесення змін та доповнень до Закону
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” виникли суперечності в
законодавстві і заборгованість зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду
України за І квартал 2005 року.

Вирішити дані питання, а саме
врегулювання суперечностей у законодавстві і питання виникнення боргу у
суб'єктів господарювання, які працюють за спрощеною системою оподаткування,
повинен був прийнятий Верховною Радою України Закон України № 3583- IV від
16.03.06 р. „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини податків
до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - І кварталу 2005 року” (далі -Закон № 3583).

Згідно ст. 2 Закону № 3583 Управління
не повинно застосовувати донарахування та штрафні (фінансові) санкції щодо сум
фактично сплачених внесків у 2004 році -І кварталі 2005р. Згідно Акту
-розрахунку від 19.08.06 р. № НОМЕР_1 позивачем у І кварталі 2005 р. фактично
сплачено 15,00 грн. внесків до Пенсійного фонду України. Всупереч вимогам
наведеної норми Закону Управління донарахувало суму внесків 233,82 грн. понад
фактично сплачену позивачем суму 15,00 грн. Ст. 3 Закону № 3583 визначає, що
облік страхового стажу проводиться відповідно до фактично зарахованих сум
внесків, які були сплачені протягом 2004-2005 років. Отже, Управління повинно
було обрахувати страховий стаж відповідно до фактично сплачених сум, тобто
15,00 грн., та не має права вимагати сплати решти суми визначеної ним
заборгованості.

Для вирішення питання із
заборгованості зі сплатою внесків за І квартал 2005 р. за пропозицією
Пенсійного фонду України було видано Розпорядження Прем'єр -Міністра України №
58-р від 10.03.05 р. „Про деякі питання спрощеної системи оподаткування”. Дане
Розпорядження зазначає: „Підтримати пропозицію Пенсійного фонду України,
погоджену з Мінфіном та Державною податковою адміністрацією, щодо тимчасового
припинення перевірок юридичних та фізичних осіб - платників єдиного і
фіксованого податку щодо сплати страхових внесків на різні види
загальнообов'язкового державного соціального страхування, стягнення з них
заборгованості за цими платежами, яка утворилася у 2004 році - I  кварталі 2005 року, застосування пов'язаних
із цим санкцій, а також щодо зняття арешту з банківських рахунків зазначених
осіб, який було накладено у зв'язку із стягненням згаданої заборгованості, до
остаточного законодавчого врегулювання функціонування  спрощеної
системи оподаткування”.

Станом на 01.01.07 р. Розпорядження №
58-р від 10.03.05 р. чинне, остаточного законодавчого врегулювання
функціонування спрощеної системи оподаткування не відбулось.

В своїй скарзі до відповідача позивач
посилався на вищенаведені обставини, однак у рішенні від 06.12.06 р. № НОМЕР_2
про результати розгляду заяви про узгодження вимоги відповідач ці обставини до
уваги не взяв, у відкликанні вимоги від ІНФОРМАЦІЯ_2 було відмовлено.

Відповідач у письмових запереченнях
на адміністративний позов позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що
позивач невірно розуміє зміст норм, на які він посилається в обґрунтування своїх
вимог.

Відповідач вважає, що Управління
діяло в межах та спосіб, передбачений чинним законодавством (правомірно),
оскаржувана вимога відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав заперечення на позов з мотивів, викладених у письмових
запереченнях на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи та надані
докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення позивача та представника
відповідача, суд встановив наступне.

ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_3 р. зареєстрований Виконкомом
Чернігівської міської ради як фізична особа -підприємець.

СПД ОСОБА_1 зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м. Чернігова
ІНФОРМАЦІЯ_3 р. за № НОМЕР_3 як суб'єкт підприємницької діяльності, що обрав
особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, і є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до ст.
14 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” від
09.07.03 р. № 1058- IV (далі -Закон № 1058).

У жовтні 2006 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Новозаводському районі м.Чернігова проведено
розрахунок сум страхових внесків за результатами підприємницької діяльності
позивача за період з 01.01.05 р. по 31.03.05 р., протягом якого СПД ОСОБА_1
працював на спрощеній системі оподаткування (сплачував фіксований
податок).

Згідно акта - розрахунку зарахування
сум страхового внеску, сплаченого в складі фіксованого податку від 19.08.06 р.
№ НОМЕР_1, СПД ОСОБА_1 сплатив 150,00 грн. фіксованого податку. До бюджету
Фонду в рахунок страхових внесків зараховано 15,00 грн. (10%). СПД ОСОБА_1
зобов'язаний сплатити 233,82 грн. фіксованого розміру страхових внесків за період
з 01.01.05 р. по 31.03.05 р. Несплачена сума внеску вважається простроченою
заборгованістю (недоїмкою), як зазначено в п. 2 ст. 106 Закону № 1058.

Управління Пенсійного фонду України в
Новозаводському районі м. Чернігова, разом з актом -розрахунком від 19.08.06 р.
№ НОМЕР_1, була надіслана оскаржувана Вимога про сплату боргу від ІНФОРМАЦІЯ_2
на суму 233,82 грн.

Не погоджуючись з цією Вимогою,
позивачем подавалися скарги та заяви до Головного Управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області та Управління пенсійного фонду України в
Новозаводському районі м. Чернігова, в яких він просив скасувати Вимогу.

За результатами розгляду цих скарг
(заяв), відповідачем прийняте рішення від 06.12.06 р. № НОМЕР_2 про результати
розгляду заяви про узгодження вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону № 1058
виключно цим Законом визначаються принципи та     структура системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають
загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, платники страхових
внесків.

Страхувальниками, відповідно до п. 1 ст. 14 Закону № 1058, є
підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності  та
господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств,  установ, організацій,  об'єднань громадян,  профспілок,
політичних партій, які  мають  окремий
баланс  і  самостійно
ведуть  розрахунки  із застрахованими особами),  фізичні особи - суб'єкти підприємницької
діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування  (фіксований
податок,  єдиний  податок,
фіксований сільськогосподарський
податок, придбали   спеціальний
торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового
договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1,
10, 15 статті 11 цього Закону.

Зазначені страхувальники згідно ч. 1
ст. 15 Закону № 1058 є платниками страхових внесків до Пенсійного фону.
Страхувальник зобов'язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені
строки і в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058).

Статтею 18 Закону № 1058 встановлено, що
страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на
всій території України в порядку, встановленому цим Законом. Страхові внески не
включаються до складу податків, інших обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування та визначені Законом України „Про систему оподаткування”.  На ці внески не поширюється податкове
законодавство.

В частині 16 Прикінцевих положень Закону № 1058 зазначено, що до
приведення  законодавства України у
відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти
застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п.1, 2 ст. 18 даного
Закону розмір страхових внесків встановлює Верховна   Рада України. Пропозиції про розмір
страхових внесків вносить Кабінет Міністрів України разом із проектом закону про  Державний
бюджет України на наступний рік.

Статтею 45 Закону України „Про
Державний бюджет України на 2005 рік” від 23.12.04 р. № 2285 встановлено на
2005 рік фіксований розмір страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування для фізичних осіб -суб'єктів підприємницької діяльності,
які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок)
у розмірі мінімального страхового внеску, визначеного Законом України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування”, на місяць на кожну особу.
Розмір мінімального внеску за спірний період становить 83,84 грн.

Фізичні особи -суб'єкти підприємницької
діяльності, які обрали фіксований податок, у І кварталі 2005 р. зобов'язані
сплатити до відповідного територіального органу Пенсійного фонду фіксований
розмір страхового внеску, розрахований як різниця між встановленою ставкою
внеску (83,84 грн.) та частиною фіксованого податку, яка згідно із Законом
України „Про внесення змін до Декрет Кабінету Міністрів України „Про
прибутковий податок з громадян” від 13.02.98 р. № 129 (далі -Закон № 129)
становить 10 відсотків.

В пункті 2 розділу ІІ „Прикінцевих
положень” Закону № 129 зазначено, що до внесення відповідних змін до порядку
здійснення відрахувань на державне пенсійне страхування громадянами
-підприємцями, що сплачують фіксований податок, 10 відсотків сум цього податку,
що надійшли до відповідного місцевого бюджету, перераховуються до Пенсійного
фонду України.

Норма статті 45 Закону України „Про
Держаний бюджет України на 2005 рік” стосовно фіксованого розміру страхових
внесків на загальнообов'язкове держане страхування для фізичних осіб -суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування, діяла до
31.03.05 р, в зв'язку з прийняттям Закону України „Про внесення змін до Закону
України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” та деяких інших законодавчих
актів України” від 25.03.05 р. № 2505.

Таким чином, обов'язок сплачувати
страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування на
ставиться в залежність від статусу платника податку як суб'єкта підприємницької
діяльності.

Територіальний орган Пенсійного фонду
за формою і у строки, визначені правлінням пенсійного фонду, надсилає
страхувальнику, який має недоїмку, вимогу про її сплату. Остання надіслана
позивачу разом з актом -розрахунком і отримана ним 30.08.06 р.

Закон України № 3583-IV від 16.03.06
р. „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності,
які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з
не перерозподілом Державним казначейством України частини податків до
Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - І кварталу 2005 року”, на який посилається позивач, в першу чергу
усуває суперечності між Пенсійним фондом України і Державним казначейством
України в зв'язку з неперерозподілом останнім частини податків до Пенсійного
фонду України протягом І кварталу 2005 року. Згідно зі ст. 1 цього Закону суми
внесків до Пенсійного фонду України суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були
сплачені ними в складі податків протягом 2004 -І кварталу 2005 р., але не були
зараховані на їх особові рахунки в фонді, не вважати заборгованістю. Тобто,
мова йде про внески в складі податків, що не перераховані Держказначейством до
Пенсійного фонду. Предметом же даного спору є обов'язок страхувальника
сплачувати кошти відрахувань на загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду України згідно Закону № 1058.

Щодо посилання позивача на п.8.2
Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсій страхування до
Пенсійного фонду України від 19.12.03 р. № 21-1 стосовно 5 - денного строку для
надіслання вимог фонду про сплату боргу, слід зауважити, що строк давності щодо
стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується (п. 15 ст. 106 Закону №
1058).

Враховуючи наведене вище, суд доходить
висновку, що дії Управління Пенсійного фонду України в Новозаводському районі
м. Чернігова щодо вимоги сплати позивачем заборгованості в сумі 233,82 грн. є
правомірними, а оскаржувана Вимога відповідача відповідає вимогам чинного
законодавства, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позові відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений цим Кодексом,  постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не  скасовано,  набирає
законної  сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження постанови
спочатку подається заява.

Обґрунтування мотивів оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються  в  апеляційній
скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та
апеляційна скарга подаються до Київського апеляційного адміністративного суду
через господарський суд Чернігівської області.

Копія апеляційної скарги
одночасно  надсилається  особою,
яка  її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Заява про апеляційне оскарження
постанови подається протягом десяти днів з дня складання постанови в повному
обсязі, відповідно до ст. 163 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом двадцяти днів
після  подання заяви про апеляційне
оскарження.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України, в
судовому засіданні 17.04.07 р. проголошено тільки в ступну та резолютивну
частини постанови.

Постанова суду в повному обсязі
виготовлена 23.03.07 р.

Сторони можуть отримати копію постанови, виготовлену в повному обсязі,
подавши відповідну заяву на ім'я судді через канцелярію суду.

Суддя                                                                              Ю.М.
Бобров