ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2007 р.
№ 24/161

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т. Б.–головуючого
Волковицької Н.О.
Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача

Соловйова А.В. –дов. від 24.04.2007р.
Янковський О.М. –дов. від 04.06.2007р.

відповідача
Пукас А.Ю. –дов. від 26.02.2007р.
Пономарьов П.О. –дов. від 30.11.2006р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Місто Слави”

на рішення
від 10.04.2007р. господарського суду  м. Києва

у справі
№ 24/161 господарського суду м. Києва

за позовом
Закритого акціонерного товариства “Туристичний комплекс “Либідь”

до
Приватного підприємства “Шляхконтракт”
Приватного підприємства “Дюбот”
Товариства з обмеженою відповідальністю “Русь Інтернешнл”
Товариства з обмеженою відповідальністю “Безпека Сервіс”
Товариства з обмеженою відповідальністю “місто Слави”
Товариство з обмеженою відповідальністю “Курені”
Відкритого акціонерного товариства “Готельний комплекс “Русь”
Товариства з обмеженою відповідальністю “Селл”
Приватної компанії з обмеженою відповідальністю “Баніта Лімітед”
Приватної компанії з обмеженою відповідальністю “Хамаліта Лімітед”

про
стягнення 12000грн.

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2007 року ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” звернулося  до господарського суду м. Києва з позовом до ПП “Шляхконтракт” та     ПП “Дюбот” про стягнення боргу у розмірі 12000грн. у зв’язку з неналежним виконанням умов договору щодо надання інформаційно –консультативних послуг від 01.02.2007р. № 01-02/07.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПП “Шляхконтракт” порушило умови договору щодо сплати авансу протягом 5 днів з моменту укладення договору та строку остаточного розрахунку, який сплив 19.02.2007р.

Заявами від 07.03.2007р. позивач звернувся до суду з клопотаннями:

- про залучення до участі у справі в якості відповідачів: ТОВ “Русь Інтернешнл”, ТОВ “Безпека Сервіс”, ТОВ “місто Слави”, ТОВ “Курені”, ВАТ “Готельний комплекс “Русь”, ТОВ “Селл”, ПК “Баніта Лімітед”, ПК “Хамаліта Лімітед”;

- про зміну підстав та предмету позову в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, а саме,:

1. визнати за ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” право власності на готельний комплекс “Русь”;

2. заборонити: ТОВ “Місто Слави”, ТОВ “Курені”, ТОВ “Русь Інтернешнл”, ВАТ “Готельний комплекс “Русь”, ТОВ “Селл”, ТОВ “Безпека Сервіс”, ПК “Баніта Лімітед”, ПК “Хамаліта Лімітед” –перешкоджати ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” в реалізації його права власності на готельний комплекс “Русь”, тобто вчинення ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” будь –яких незаборонених дій з володіння, користування та розпорядження Готельний комплекс “Русь”;

3. вселити ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” в Готельний комплекс “Русь”;

4. заборонити ТОВ “Місто Слави”, ТОВ “Курені”, ТОВ “Русь Інтернешнл”, ВАТ “Готельний комплекс “Русь”, ТОВ “Селл”, ТОВ “Безпека Сервіс”, ПК “Баніта Лімітед”, ПК “Хамаліта Лімітед” –перешкоджати ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” в доступі в готельний комплекс “Русь”.

Рішенням господарського суду м. Києва від 10.04.2007р. позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, а саме:

- визнано за  ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” право власності на Готельний комплекс “Русь” загальною площею 22934,40кв.м, розташований за адресою м. Київ, вул. Госпітальна, 4;

-заборонено: ТОВ “Місто Слави”, ТОВ “Курені”, ТОВ “Русь Інтернешнл”, ВАТ “Готельний комплекс “Русь”, ТОВ “Селл”, ТОВ “Безпека Сервіс”, ПК “Баніта Лімітед”, ПК “Хамаліта Лімітед” –перешкоджати ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” в реалізації його права власності на готельний комплекс “Русь”, тобто вчинення ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” будь –яких незаборонених дій з володіння, користування та розпорядження Готельний комплекс “Русь”;

- вселити ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” в Готельний комплекс “Русь”;

- заборонено: ТОВ “Місто Слави”, ТОВ “Курені”, ТОВ “Русь Інтернешнл”, ВАТ “Готельний комплекс “Русь”, ТОВ “Селл”, ТОВ “Безпека Сервіс”, ПК “Баніта Лімітед”, ПК “Хамаліта Лімітед” –перешкоджати ЗАТ “Туристичний комплекс “Либідь” в доступі в Готельний комплекс “Русь”.

Провадження у справі стосовно ПП “Шляхконтракт” та ПП “Дюбот” було припинено на підставі статті 80 Господарського процесуального кодексу України, з посиланням на те, що після зміни підстав та предмету позову позивачем фактично не пред’явлено до них жодної вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Місто Слави” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на рішення господарського суду м. Києва від 10.04.2007р., в якій просить його скасувати, справу направити на новий розгляд, з посиланням на порушення судом норм процесуального права.

Зокрема, заявник звертає увагу суду на те, що  ані ТОВ “Місто Слави”, ані інші учасники судової справи не були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та взагалі про наявність такої справи в провадженні господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач, зокрема, вправі до прийняття рішення по справі змінити підставу або предмет позову, збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Предмет позову –це певна матеріальна –правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права.

Підстава позову –це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача. Зміна підстав позову –це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Приписи статті 22 Господарського процесуального кодексу України не передбачають права позивача на  одночасну зміну предмету та підстав позову.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивачем в порушення приписів статті 22 Господарського процесуального кодексу України були одночасно змінені предмет та підстави позову, з залученням до участі у справі інших відповідачів, які в даному випадку по суті мають самостійний предмет та підставу позву (визнання права власності)  та ні яким чином не стосуються заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за договором.

Суд першої інстанції здійснюючи судове провадження на вказане уваги не зверну, та розглянув вказану справу з грубим порушення приписів Господарського процесуального кодексу України, що призвело до прийняття незаконного судового рішення.

Крім того, припиняючи провадження у справі відносно ПП “Шляхконтракт” та ПП “Дюбот” на підставі статті 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд виходив з того, що після зміни підстав та предмету спору, позивачем фактично не пред’явлено жодної вимоги до вказаних відповідачів.

Проте, статтею 80 Господарського процесуального кодексу України  визначені підстави, за якими господарський суд припиняє провадження у справі.

Цей перелік є вичерпним, розширеному тлумаченню не підлягає, й він не містить такої підстави, як втрата інтересу позивача до визначених ним відповідачів під час звернення з позовної заявою, після одночасної зміни підстави та предмету спору, з залученням інших відповідачів.

Судова колегія, також, вважає за необхідне зазначити, що невмотивовано обмежений час, протягом якого суд розглянув справу і фактична складність спору, свідчать, що сторонам не було забезпечено реальної можливості для здійснення  прав, передбачених статтею 22 Господарського процесуального кодексу України.

За цих обставин не можна визнати, що сторони знаходилися у рівних умовах перед судом, мали достатню свободу в можливості подання доказів і у доведенні їх переконливості.

Відповідно, рішення суду постановлено без дотримання вимог статті 129 Конституції України і не може бути залишеним в силі в наслідок несправедливої процедури його прийняття.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Під  час  нового  розгляду  справи  господарському  суду необхідно  врахувати  викладене,  всебічно  і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  її  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті.

Керуючись статтями 43,  107, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 10.04.2007 р. скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Касаційну скаргу ТОВ “Місто Слави” задовольнити.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л.Рогач