ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2007                                                                                   Справа № 31/428-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий  суддя Герасименко І.М. (доповідача)

судді:   Прудніков В.В., Ясир Л.О.,

секретар судового засідання: Кадникова О.В.

за участю представників сторін:

представник  позивача: не з”явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином.

представник відповідача/1:не з”явився, про час та місце розгляду справи попереджений належним чином.

представник відповідача/2: Ткачук Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Хвиля-ПКМ” смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область №67/2007 від 05.02.2007 року

на рішення господарського суду Дніпропетровської  області від 31.01.2007 року

у справі № 31/428-06

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Хвиля –ПКМ”, Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель

до  відповідача 1-товариства з обмеженою відповідальністю “Актаремікс”, м. Київ

відповідача 2-товариства з обмеженою відповідальністю “МТ Менеджмент Технолоджі”,

м. Дніпропетровськ

про  визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ

До господарського суду Дніпропетровської області звернулось товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Хвиля –ПКМ”, Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель з позовною заявою до відповідача 1-товариства з обмеженою відповідальністю “Актаремікс”, м. Київ, відповідача 2-товариства з обмеженою відповідальністю “МТ Менеджмент Технолоджі”, м. Дніпропетровськ, про визнання недійсним договору купівлі-продажу піонерського табору „Дубки” від 05.10.2006 р. №5682, укладеного між відповідачами, також згідно доповнення до позову позивач просить визнати недійсним акт приймання передачі нерухомого майна від 17.09.2006 р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір укладений у той час, коли ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2006 р. було накладено заборону на відчуження майна піонерського табору „Дубки”, розташованого за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт Ворзель, вул.. Будьонного, буд.26, загальною площею 1 505,4 кв.м.  Також  позивач посилається на те, що  відповідачем-1 вказане майно було придбано на підставі мирової угоди  від 29.05.2006 р., укладеної з позивачем та затвердженої ухвалою господарського суду м. Києва від 04.07.2006 р. При цьому, вказана мирова угода від імені позивача підписана особою, яка не призначалась у встановленому законом порядку на  посаду директора ТОВ фірма  „Хвиля-ПКМ”, оскільки протокол загальних зборів учасників про призначення директором ТОВ фірма  „Хвиля-ПКМ” Свидрика О.П. (особа, що підписала мирову угоду з боку позивача)  є сфальсифікованим.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 31.01.2007 р.(суддя-доповідач Мороз В.Ф.) в частині вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05.10.2006 р. у позові відмовлено; в частині вимог про визнання недійсним акту приймання –передачі нерухомого майна від 17.09.2006 р. провадження по справі припинено.

Позивач, не погодився з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду від 31.01.2007 р. Вказує, що Свирдик О.П. не був призначений в порядку визначеному Статутом ТОВ фірма “Хвиля-ПКМ” на посаду директора, а тому не мав повноважень на підписання мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду м. Києва від 04.07.2006 р. по справі №31/152. Також не мав права на підписання акту приймання-передачі нерухомого майна від 17.09.2006 р.

В судовому засіданні Дніпропетровського апеляційного господарського суду 05.04.07р.  представник та відповідача-2 заперечує проти апеляційної скарги, просить рішення суду залишити без змін; представник позивача підтримав свою апеляційну скаргу. По справі оголошувалась перерва до 17.04.07р.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та аналізуючи докази по справі, в їх сукупності, Дніпропетровський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу від 05.10.2006 р., укладеного між відповідачами у справі, відповідач-1 продав відповідачу-2 за 960 000 грн. 00 коп. піонерський табір “Дубки”, загальною площею 1 505,4 кв.м., який знаходиться за адресою: Київська область, м. Ірпінь, смт. Ворзель, вул. Будьонного, 26.

У відповідності до п. 7 вказаного договору покупець набуває право власності на зазначене майно з моменту підписання нотаріального посвідчення договору, після державної реєстрації правочину та підписання акту приймання передачі. 05.10.2005 р. сторонами вказаного договору складено акт про передачу майна покупцю (відповідачу-2).

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №12123576 від 11.10.2006 р. на підставі зазначеного договору купівлі-продажу від 05.10.2006 р. право власності на піонерський табір “Дубки” зареєстровано за відповідачем –2.

Як вбачається з матеріалів справи, в тому числі - змісту договору та згідно витягу про реєстрацію права власності №11992237 від 28.09.2006 р., продане за оспорюваним договором майно на момент відчуження належало відповідачем/1 на підставі мирової угоди від 29.05.2006 р., затвердженою ухвалою господарського суду м. Києва від 04.07.2006 р. та акту приймання передачі від 17.09.2006 р. про передачу майна від позивача на користь відповідача-1 по зазначеній мировій угоді, що затверджена вказаною ухвалою господарського суду.

Вказана ухвала суду на час укладення спірного договору не була змінена чи скасована, тому посилання позивача на те, що при підписанні мирової угоди Свидрик О.П. не був директором та не мав повноважень на підписання договору, не може розглядатись в межах даної справи, так як на час укладання договору, мирова угода  була затверджена ухвалою господарського суду м. Києва від 04.07.2006 р. по справі №31/152.

Той факт, що ухвала господарського суду м. Києва від 04.07.2006 р. по справі №31/152 є предметом оскарження в касаційному порядку на теперішній час, не може бути врахований при наданні оцінки законності та обґрунтованості позовних вимог по даній справі, заявлених 08.11.2006 р.

Згідно з ч.  2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин,  якщо його  недійсність  встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Або ж за правилами ч. 3 зазначеної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до  положень ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна  із  сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Наслідком недійсності правочину є застосування до сторін правочину двосторонньої реституції: повернення покупцем отриманого за угодою майна продавцю, а останнім –сплачених покупцем коштів.

Але згідно положень ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи,  яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Захист прав такої особи можливий шляхом  пред’явлення віндикаційного позову, якщо є підстави встановлені ст.. 388 ЦК України.

Тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не погодився з  посиланнями позивача на те, що мирова угода від 29.05.2006 р., на підставі якої майно було придбано відповідачем-1 у позивача, від імені останнього підписана особою, яка не призначалась в установленому законом порядку на  посаду директора ТОВ фірма  „Хвиля-ПКМ”, а протокол загальних зборів учасників про призначення директором ТОВ фірма  „Хвиля-ПКМ” Свидрика О.П. (особа, що підписала мирову угоду з боку позивача)  підробний, оскільки вказана мирова угода затверджена ухвалою господарського суду м. Києва, яка набрала законної сили та в установленому порядку не скасована. Зазначена ухвала суду не може бути предметом оцінки у даній справі, та підлягає оскарженню у порядку, що визначений процесуальним законом.

Також, не може вплинути на викладені вище висновки суду заборона на відчуження піонерського табору накладена ухвалою господарського суду міста Києва від 28.09.2006 р., оскільки  не спростовує відсутність підстав для  задоволення позову про визнання недійсним договору за позовом особи, яка не є його стороною. При цьому у відповідності до ст. 115 ГПК України ухвали господарського суду,  що набрали законної сили виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". На час укладення оспорюваного договору у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об’єктів нерухомого майна був відсутність запис про заборону на відчуження піонерського табору згідно Витягу від 05.10.2006 р. №9418756.

Що стосується доводів позивача про необхідність зупинення даної справи до розгляду справи №21/508, то колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а справа №21/508 порушена за позовом ТОВ “фірма “Хвиля-ПКМ” до ТОВ “Актаремікс” про визнання недійсним договору застави нерухомого майна №14-023-31 від 13.05.2005 р., укладеною між АКБ “Меркурий”  та ТОВ “Актаремікс” І розгляд даної справи можливий до вирішення справи №21/508.

Таким чином, підстави для зміни чи скасування рішення суду, передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні, а апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  товариства з обмеженою відповідальністю фірми “Хвиля-ПКМ” смт. Ворзель, м. Ірпінь, Київська область №67/2007 від 05.02.2007 року - залишити без задоволення.

Рішення  господарського суду Дніпропетровськоїської  області від  31.01.07р.

у справі №  31/428-06 –залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                      І.М.Герасименко

Судді                                                                                          В.В.Прудніков

Л.О.Ясир