ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31.05.07р.

Справа № 12/127-07

За позовом  Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в особі Дніпропетровської обласної філії Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк", м. Дніпропетровськ

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Діаз ЛТД", м. Дніпропетровськ

про стягнення  92 529 грн. 19 коп.

Суддя  Жукова Л.В.

при секретарі Балтакса І.В.

Представники:

Від позивача Гребінченко А.О. довіреність ВЕМ № 587604 від 10.01.2007р.

Від відповідача  не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить  стягнути з останнього суму боргу у розмірі 92 529 грн. 19 коп.   із них заборгованість за кредитом –48 379 грн., заборгованість по відсотках –44 150 грн. 19 коп. на підставі  кредитного договору  № 96/2 від 18.07.1994р.  посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов’язань.

Відповідач в судове засідання не з’явився, про  час і місце  розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, відзив на позов  не надав та, як юридична особа, міг уповноважити свого  представника для прийняття участі в судовому засіданні.

При даних обставинах, суд розглядає справу за наявними в ній доказами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши  представника позивача, господарський суд –

ВСТАНОВИВ :

18.07.1994р. між позивачем та відповідачем було укладено  кредитний договір  №  96/2 відповідно до   якого відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 50 000 грн. на умовах щомісячної сплати відсотків за користування кредитом з терміном погашення   - до 21.11.1994р.

Відповідач  взяті на себе договірні зобов’язання не виконав, заборгованість   по кредиту   в сумі 48379 грн. та заборгованість по відсотках в сумі 44 150 грн. 19 коп. не сплатив у встановлені договором  та додатковою угодою до  договору строки.

Відповідно до ст. 71 ЦК УРСР загальний строк  для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.

Як вбачається з наданих документів   кредитний договір  № 96/2  був укладений між позивачем та відповідачем 18.07.1994р. строком до 21.11.1994р.

Отже, виходячи зі ст. 71 ЦК УРСР, строк позовної давності  для захисту права позивача сплинув 21.11.1997р.

Позивач звернувся з  зазначеним позовом до суду 26.04.2007р., тобто після спливу позовної давності,  з клопотанням про поновлення строку позовної давності з поважності причин його пропуску не  звернувся і  доказів, які б свідчили про причину пропуску строку позовної давності суду не надав.

Відповідно до  п. 6  Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, який набрав  чинності з 01.01.2004р., правила Цивільного кодексу України  про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений  законодавством, що діяло раніше, не сплинув до набрання чинності цим Кодексом.

Таким чином,  суд дійшов висновку про те, що до правовідносин, які виникли  за зазначеним договором та сплинули 21.11.1997р., тобто  до набранням чинності Цивільного Кодексу України, слід застосовувати  норми Цивільного кодексу УРСР, які діяли до 01.01.2004р.

Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. (ст. 75 ЦК УРСР).

Згідно зі ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред’явлення позову є підставою для відмови в позові.

Відповідач в судове засідання не  з’явився,  доказів сплати заборгованості суду не надав.

Приймаючи до уваги викладене  суд находить підстави достатніми для відмови  в  задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 71, 75, 80 ЦК УРСР,  п. 6 Прикінцевих та передіхних положень Цивільного кодексу України,  ст.ст.  49, 75, 82-85    Господарського  процесуального  кодексу України, господарський  суд –

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Суддя

Л.В. Жукова

Рішення підписано 25.06.2007р. відповідно до ст.ст. 84, 85 ГПК України.