СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

07.06.2007
Справа №  14/33-ПД-06

Господарський суд Херсонської області у складі судді
Закуріна М. К. при секретарі
Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом  Приватного підприємця  ОСОБА_1

до
Комунального підприємствого "Міське дорожнє управління"

за участі:

3-ї особи-1 на стороні відповідача
-Херсонської обласної товарної біржі,

3-ї особи-2 на стороні відповідача
-Херсонської міської ради,

представників сторін:

від позивача
-ОСОБА_2 (представника за дорученням),

від відповідача
- Запорожця Д.Ю. (представника за дорученням),

від 3-ї особи-1
-не з'явився,

від 3-ї особи-2
-не з'явився,

про визнання
дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № НОМЕР_1, укладеного між
сторонами, а також визнання права власності за позивачем на придбане за
договором нерухоме майно, котре знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; і складається
з: червоного кутка та підвальних приміщень - літера А.; кімнати відпочинку
-  літера Б; навісу -літера Г; туалету
-літера Д; складів - літера Е; незавершеного будівництва відкритого складу для
піску -літера Ж; огорожі - № 1-2; паливних колонок -№ 3-4; ємностей під паливо
-№ 5-8; мостіння;

в с т а н о в и
в:

27 грудня 2005 року позивач
звернувся до суду з даним позовом. Безпосередньо провадження у справі порушено
ухвалою від 28 грудня 2005 року. За результатами розгляду справи 12 січня 2006
року судом прийнято рішення, яким позовні вимоги були задоволені. Проте, в
подальшому постановою Вищого господарського суду України від 5 квітня 2007 року
за результатами касаційного перегляду назване рішення скасоване, а справа
направлена на новий розгляд з мотивів розгляду справи без участі Херсонської
міської ради.

Новий розгляд справи розпочато з 17
травня поточного року та проведено в судовому засіданні, що відбулося 7 червня.
За результатами розгляду судом оголошено вступну та резолютивну частину
рішення.

Поряд з цим судом констатується про
розгляд справи без участі представників 3-х осіб, оскільки вони в засідання не
прибули, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового
розгляду справи, що вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень
за № 1796121 та 1796105.

Відповідно до позовної заяви
заявлені вимоги ґрунтуються на положеннях частини 2 статті 220 ЦК України,
відповідно до якої, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,
що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Зокрема, позивач зазначає,
що ним виконані умови договору, проте відповідач ухилився від його
нотаріального посвідчення. В якості правової мотивації захисту права власності
позивач посилається на положення статті 13 Закону України „Про власність” та
статті 334, 392 ЦК України, за якими, на його думку, він набув право власності
на придбане за договором майно.

Відповідачем зазначені вимоги
визнаються в повному обсязі.

Крім викладеного з матеріалів
справи слідує, що 22 грудня 2005 року між Комунальним підприємством „Міське
дорожнє управління” та приватним підприємцем ОСОБА_1 укладено договір
купівлі-продажу №НОМЕР_1, за умовами якого відповідач продав, а позивач придбав
майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, а саме: червоний куток та підвальне
приміщення - літера А.; кімната відпочинку - літера Б; навіс -літера Г; туалет
-літера Д; склади - літера Е; незавершене будівництво відкритого складу для
піску -літера Ж; огорожа -№ 1-2; паливні колонки -№ 3-4; ємності під паливо -№
5-8; мостіння; зобов'язавшись сплатити його вартість, яка складає 120000 грн,
на розрахунковий рахунок Херсонської товарної біржі, на якій його було укладено.

Як вбачається зі змісту договору
сторони узгодили всі необхідні для даного виду істотні умови: предмет і ціну.

Зокрема, аналізуючи текст договору,
слід прийти до висновку про віднесення його за своєю правовою природою до
договорів купівлі-продажу, у зв'язку з чим правовідносини сторін в такому
випадку регулюються главою 54 Цивільного кодексу України. Так, згідно до статті
655 названого Кодексу за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)
передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні
(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і
сплатити за нього певну грошову суму.

На виконання умов договору
відповідач за актом приймання-передачі від 22 грудня 2005 року передав позивачу
предмет купівлі-продажу, а останній, в свою чергу сплатив на розрахунковий
рахунок Херсонської обласної товарної біржі безпосередньо на користь
відповідача грошову суму у розмірі 10000 грн, про що свідчить приходний касовий
ордер від 22 грудня 2005 року.

Відповідно до статті 657 ЦК України
договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і
підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

В даному випадку згідно з умовами
договору сторони домовились щодо його нотаріального посвідчення у зв'язку з
чим, позивач направив відповідачу листа від 24 грудня 2005 року про нотаріальне
посвідчення договору, але відповідач ухилився від вчинення таких дій, про що
свідчить відповідь на лист від 24 грудня 2005 року та бездіяльність останнього
з виконання умов щодо нотаріального посвідчення договору.

Відмовляючись від нотаріального
посвідчення договору відповідач також оспорює право власності позивача на
предмет купівлі-продажу, про що свідчить лист Відповідача від 24 грудня 2005
року, який мотивований тим, що позивач не є власником придбаного нерухомого
майна до моменту його реєстрації в Херсонському державному бюро технічної
інвентаризації та посилається на Закон України „Про державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.

Частиною 2 статті 220 ЦК України
встановлено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання
договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд
може визнати такий договір дійсним.

Крім цього, за змістом статті 392
ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а за
статтею 328 того ж Кодексу право власності набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів.

В той же час, відповідно до статті
658 ЦК України право продажу товарів належить власникові товару, а тому
підлягає дослідженню наявність у відповідача, як продавця майна, права на
продаж майна, тобто наявність права власності на це майно.

Зокрема, з матеріалів справи
вбачається, що постановою господарського суду Херсонської області у справі №
6/85-Б від 26 жовтня 2004 року Комунальне підприємство „Міське дорожнє
управління” визнано банкрутом та відносно нього відкрито ліквідаційну
процедуру. Станом на час розгляду даної справи в суді ліквідаційна процедура
триває відповідно до ухвали від 27 лютого 2007 року, якою відновлено
процесуальні строки для вчинення ліквідатором процесуальних дій, необхідних для
завершення процедури банкрутство КП „Міське дорожнє управління”.

З цього приводу слід зазначити, що
у відповідності до частини 1 статті 26 Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” усі види майнових
активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного
господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в
ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

В свою чергу статтею 136 Господарського
кодексу України встановлено, що право господарського відання є речовим правом
суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном,
закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо
окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та
іншими законами.

Таким чином, все майно відповідача
включено до ліквідаційної маси при проведенні ліквідаційної процедури, а тому
його реалізація з метою покриття заборгованості підприємства відповідає вимогам
діючого законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги
підлягають задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу від 22
грудня  2005 року та визнання за
позивачем права власності на спірне майно.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги
задоволені в повному обсязі сплачені позивачем витрати по держмиту та
інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу підлягають покладенню на
відповідача.

На підставі вказаних правових
норм  і керуючись статтями 44, 49,
82-85  ГПК України,

в и р і ш и в :

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Визнати дійсним укладений між
приватним підприємцем ОСОБА_1 та Комунальним підприємством „Міське дорожнє
управління” договір купівлі-продажу нерухомого майна № НОМЕР_1.

3.Визнати за приватним підприємцем
ОСОБА_1 (проживаючим за адресою: АДРЕСА_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право
власності на нерухоме майно, котре знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; і
складається з: червоного кутка та підвальних приміщень - літера А.; кімнати
відпочинку - літера Б; навісу -літера Г; туалету -літера Д; складів - літера Е;
незавершеного будівництва відкритого складу для піску -літера Ж; огорожі -№
1-2; паливних колонок -№ 3-4; ємностей під паливо -№ 5-8; мостіння.

Дата підпису рішення -8 червня 2007 року

Суддя
М.К. Закурін