ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2007 р.
Справа № 12/73-1248

16 год. 40 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Скрипчук О.С.

при секретарі судового засідання  Дудник А.І.

Розглянув матеріали справи

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Тернопільвтормет" вул. Національного відродження, 14, смт. Велика Березовиця,Тернопільський район, Тернопільська область.

до відповідача: Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції вул. Білецька, 1, м. Тернопіль.

про: визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

За участю представників сторін:

позивач: Сурматюк С.С. –адвокат, довіреність

відповідач: Мельник О.А. –старший державний податковий інспектор, довіреність №30/7/10-015 від 04.01.2007р.

Суть справи:

Відкрите акціонерне товариство "Тернопільвтормет", смт. Велика Березовиця,  Тернопільська область, надалі позивач, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль, надалі відповідач, про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/09824 від 09.02.2007р. та №/09823 від 09.02.2007р.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на Акт позапланової виїзної документальної перевірки ВАТ "Тернопільвтормет" з питань взаєморозрахунків з ПП „Силат” за період з 01.01.2005р. по 30.11.2006р. - № 716/23-422/00/190762 від 01.02.2007р., податкові повідомлення-рішення № /09824 від 09.02.2007р., № /09823 від 09.02.2007р., договір купівлі-продажу металобрухту та відходів металів №01/2-2 від 01.02.2005р. та специфікації до договору, договір №ВЧМ-С-27.12 купівлі-продажу товару від 27.12.2005р. та специфікації до договору, податкові накладні, звітні дані про заготівлю металобрухту за 2005р., звітні дані про заготівлю металобрухту за 01.01.06.-31.08.06р., копії виписок з банку.

Представник позивача в судових засіданнях  позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ненадходження податку на додану вартість до бюджету контрагентами - ПП "Силат", якому позивач перерахував відповідні суми податку на додану вартість, ТОВ "Дарт-Мекс-Нью", ТОВ "Сантіно С", які повинні були сплатити відповідні суми податку до Державного бюджету у податковому періоді такі суми в податковій декларації з податку на додану вартість не відображали, податку до бюджету не сплачували, а за змістом Закону України "Про податок на додану вартість" право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не із самого факту існування зобов'язання по сплаті податку в ціні товару, тому Тернопільська ОДПІ правомірно прийняла податкове повідомлення-рішення щодо заниження суми податку на додану вартість та нарахування штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін судом встановлено.

01 лютого 2007 року працівниками Тернопільської ОДПІ проведена перевірка позивача, за результатами якої складений Акт «Про результати виїзної позапланової перевірки ВАТ «Тернопільвтормет»з питань взаєморозрахунків з ПП „Силат” за період з 01.01.2005р. по 30.11.2006р.», надалі Акт перевірки.

Перевіркою встановлено та зафіксовано в Акті перевірки, що ВАТ «Тернопільвтормет»порушено п. 1.7 ст. 1, п.п. 7.2.3, п. 7.2, п.п. 7.4.1, п.п. 7.4.5. п. 7.4 та п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість», внаслідок чого знижено суму податку на додану вартість на 70810 грн., в тому числі:

- січень 2005 року –5435 грн.

- лютий 2005 року –7116 грн.

- березень 2005 року –3342 грн.

- травень 2005 року –13475 грн.

- червень 2005 року –109 грн.

- липень 2005 року –2500 грн.

- грудень 2005 року –5675 грн.

- січень 2006 року –17355 грн.

- березень 2006 року –15803 грн.

та завищення бюджетного відшкодування на суму 3212 грн. в тому числі:

- квітень 2005 року –2975 грн.

- серпень 2005 року –237 грн.

09 лютого 2007 року Тернопільською ОДПІ прийнято податкове повідомлення –рішення №/0/9824, яким згідно п.п. „б” п.п. 4.2.2 ст, 4, п.п. 17.1.3. п. 17.1. ст. 17 Закону України „Про прядок погашення платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” на підставі акта перевірки №716/23-422/00190762 від 01.02.07р. за встановленні порушення п.п. 7.2.3. п. 7.2., п.п. 7.4.1., п. 7.4.5. п. 7.4., п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” ВАТ „Тернопільвтормет” визначено суму податкового зобов’язання (з урахування штрафних фінансових санкцій ) за платежем податок на додану вартість в сумі 106215 грн., де 70810 грн. основний платіж та 35405 грн. штрафні санкції.

09 лютого 2007 року Тернопільською ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/9823, яким згідно п.п. «б»п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно з ч. 13 ст. 11-1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»на підставі акта перевірки від 01.02.2007р. №716/23-422/00190762 за порушення п. 1 ст. 1, п.п. 7.2.3 п. 7.2, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за квітень 2005 року на суму 2975 грн., за вересень 2005 року на 237 грн., та застосовано штрафні санкції в розмірі 1606 грн.

Дані податкові повідомлення –рішення оскаржується позивачем в судовому порядку.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” (надалі Закон №168/97), який визначає платників податку на додану вартість, об’єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Закон №168/97 визначає платника податку, як особу, що згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яку імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів (обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами, їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів підприємницької діяльності чи не мають такого статусу, на яких згідно із законами України покладено обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі), крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Стаття 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” (пункт 11)  надає право органам державної податкової служби застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах, встановлених законами України.

Відповідно положень до п.п. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону встановлено, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає  платнику податку.

Як свідчать матеріали справи за результатами перевірки –позивачем занижено суму податку на додану вартість на суму 70810 грн. та встановлено завищення ним бюджетного відшкодування на суму 3212 грн. за квітень та вересень 2005 року.

Тернопільська ОДПІ у поданих запереченнях на позов в обґрунтування правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень посилається на те, що згідно даних перевірки постачання сталевого брухту відповідно до договорів, укладених між ВАТ «Тернопільвтормет»та ПП «Силат»проводилося за певною ланцюговою схемою, а саме поставлений для позивача металобрухт був закуплений ПП «Силат»у ПП «Глобо», в свою чергу ПП «Глобо»оформлено документи на отримання зазначеної номенклатури товарів у ТОВ «Дарт-Мекс-Нью»м. Київ та ТОВ «Сантіно С»м. Київ.

Приватне підприємство «Глобо»діє в одній особі, яка є засновником і директором, інших працівників не значиться, не має власних чи орендних приміщень для навантаження, розвантаження і складання металобрухту, а також підприємством не пред’явлено документів на перевезення металобрухту.

Також зазначає, що ненадходження податку на додану вартість до бюджету є наслідком того, що кінцеві постачальники продавця, ТОВ «Дарт-Мекс-Нью»і ТОВ «Сантіно С», які повинні були сплатити відповідні суми податку на додану вартість до Державного бюджету України у відповідному податковому періоді такі суми в податковій декларації з податку на додану вартість в рядку податкове зобов’язання не відображали та відповідно податку до бюджету не сплачували.

Податковим органом в Акті перевірки (стор. 9 Акту) зроблені висновки, що право платника податку на додану вартість на формування податкового кредиту нерозривно пов’язано не тільки з належним чином оформленням податкової накладної, виданої платником ПДВ –контрагентом, здійснення операції з придбання товарів, а й включення контрагентом сум ПДВ до складу податкового зобов’язання та сплата цих сум до Державного бюджету.

За твердженням відповідача ВАТ «Тернопільвтормет»в порушення п.п. 7.2.3, 7.4.1, 7.4.5, 7.7.1 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» віднесло до складу податкового кредиту податок на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних ПП «Силат», оскільки суми податку на додану вартість, віднесені до податкового кредиту не знаходять підтвердження в податкових зобов’язаннях продавця цих товарів, а податкова накладна не виконує своєї законодавчо встановленої функції.

В підтвердження додає лист-інформацію ДПІ у Солом’янському районі м.Києва від 20.07.2006р. №8002/7/15-04 про те, що ТОВ «Дарт-Мекс-Нью»з моменту реєстрації звітує до податкового органу з нульовими показниками, податків до бюджету не сплачувало, і лист-інформацію ДПІ у Голосіївському районі м. Києва від 19.07.2006р. №14419/7/15-518 про те, що ТОВ «Сантіно С»звітує до податкового органу з нульовими показниками.

Виходячи з норм Закону України «Про податок на додану вартість» та дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що твердження Тернопільської ОДПІ, викладенні в Актах перевірки та у заперечені на позов не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються наступним.

Підпункт 7.2.4, 7.2.6 статті 7 Закону передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладених надається виключно особам, зареєстрованим як платник податку на додану вартість, податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги) та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Як зазначено в Акті перевірки від 01.02.2007р. позивач по справі –ВАТ «Тернопільвтормет»згідно свідоцтва №26749138 є платником податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання згідно звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

Згідно п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкового накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно з вимогами п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не підлягають включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п. 7.2.6. п. 7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

До складу податкового кредиту звітного періоду за положеннями ст. 7 Закону №168 (в редакції на момент здійснення господарських операцій) відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні або при одержанні послуг по визначених цінах, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару чи одержання послуг до складу валових витрат, до яких п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” відносить суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно із вказаною нормою, а саме 7.4.1. ст. 7 Закону (в редакції на момент здійснення господарських операцій)  податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, для вказаного віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару чи послуг до податкового кредиту платника податку, який придбав товар або отримав послуги Законом України „Про податок на додану вартість” не передбачено умов про сплату цих сум до бюджету. Статтею 7 Закону передбачено лише обов’язок платника податку надати покупцю податку накладну. Якщо ж контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

В підтвердження правомірності включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість, а також визначення суми бюджетного відшкодування позивач представив суду належним чином завіренні копії договорів від 01.02.2005р. №01/2-2 та від 27.12.2005р. №ВЧМ-С-27.12 купівлі-продажу металобрухту та відходів металів, за умовами яких ПП «Силат»передає у власність ВАТ «Тернопільвтормет»брухт та відходи чорних металів в кількості та асортименті згідно Специфікації, а ВАТ «Тернопільвтормет»зобов’язується прийняти та оплатити вартість товару; Специфікації до договорів; податкові накладні №081 від 31.08.2006р., №078 від 22.08.2006р., №074 від 11.08.2006р., №073 від 31.07.2006р., №072 від 31.07.2006р., №071 від 31.07.2006р., №066 від 10.07.2006р., №№062 від 29.06.2006р., №058 від 16.06.2006р., №054 від 06.06.2006р., №052 від 30.05.2006р., №044 від 15.05.2006р., №036/1 від 28.04.2006р., №028 від 31.03.2006р., №026 від 29.03.2006р., №025 від 27.03.2006р., №011 від 30.01.2006р., №009 від 27.01.2006р., №168 від 30.12.2005р., №101 від 05.08.2005р., №100 від 29.07.2005р., №095 від 29.07.2005р., №070 від 10.06.2005р., №064 від 31.05.2005р., №050 від 29.04.2005р., №047 від 28.04.2005р., №036 від 31.03.2005р., №035 від 31.03.2005р., №021 від 28.02.2005р., №020 від 25.02.2005р., №019 від 24.02.2005р., №006 від 27.01.2005р., №005 від 25.01.2005р., які складенні та виписані продавцем –ПП «Силат»на виконання умов вказаних договорів; банківські виписки та платіжні доручення, які свідчать про оплату позивачем вартість отриманого товару приватному підприємству «Силат».

Нормами Закону „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачено необхідності доказування платником податку безпосереднього зв’язку здійснення ним витрат саме у зв’язку із підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт. послуг), і вважається, що всі витрати платника податку є пов’язані із такою підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг). Відповідно до п.п. 5.11 Закону установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

За таких обставин, враховуючи ту обставину, що ВАТ «Тернопільвтормет»в підтвердження визначених сум бюджетного відшкодування за звітні періоди подав всі необхідні докази та документи, які вимагаються Законом України „Про податок на додану вартість” та Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, та проаналізувавши матеріали справи та норми чинного законодавства суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимог та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є суб’єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа). Стаття 258 КАС України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Разом з тим, судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69–71, 158, 161-163 КАС України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції від 09.02.2007р. №/09824.

3.          Визнати нечинним податкове повідомлення-рішення Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції від 09.02.2007р. №/09823.

4.          Стягнути з Державного бюджету на користь ВАТ «Тернопільвтормет», вул. Національного Відродження,14, смт. Велика Березовиця, Тернопільського району, код 00190762, рах. №7 у філії ВАТ «Державний експортно-імпортний банк», МФО 338879, - 6 грн. 80 коп. судового збору.

5.   Виконавчий лист видати за заявою ВАТ «Тернопільвтормет».

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі „27” червня 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                О.С. Скрипчук