КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2007                                                                                           № 15/395

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Зеленіна  В.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -

від відповідача -

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерство оборони України

на рішення Господарського суду м.Києва від 12.10.2006

у справі № 15/395

за позовом                               Відкрите акціонерне товариство Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго"

до                                                   Міністерство оборони України

третя особа відповідача

третя особа позивача

про                                                  стягнення 50106 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 12.10.2006 позов ВАТ „Енергопостачальна компанія „Миколаївоблпаливо” до Міністерства оборони України   про стягнення 50 106,00 грн. задоволено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2006р. рішення господарського суду м. Києва від 12.10.2006р. скасовано, а провадження у справі припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від  08.02.2007р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 05.12.2006р. скасовано, а справу передано до Київського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного перегляду рішення господарського суду м. Києва від 12.10.2006р.

Представник відповідача в судове засідання не з’явився та не повідомив суд про причини його неявки.

Колегія суддів керуючись ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про час розгляду справи.

Розглянувши справу за правилами розділу XII Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення, в зв’язку з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, у м. Миколаєві по вул. Залізнодорожній 16.01.2006р. відбулася дорожно-транспортна пригода, у результаті якої  бронетранспортером БТР-80 було пошкоджено металеву опору № 9 типу П-25 діючої ПЛ-150 кВ "Центральна-Нова" високовольтної лінії, що належить позивачу.

Бронетранспортер БТР-80 (бортовий номер 412, заводський номер ЕО7ЛТ6071), яким було пошкоджено опору, належав на праві оперативного управління Військовій частині А1674.

Згідно Акту обстеження пошкодженої металевої опори від 18.01.2006р., причинені деформації несумісні з подальшою безпечною експлуатацією, пошкоджені елементи нижньої секції опори потребують негайної заміни.

Позивачем, для ремонту пошкодженої опори, був укладений договір підряду № 19/01 від 19.01.2006р. з ТОВ "Електромережбуд "Механізована колона № 25", відповідно до якого були здійснені ремонтні роботи пошкодженої опори на загальну суму 50 106,00 грн., що підтверджується довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за лютий 2006 року та актом № 1 приймання виконаних підрядних робіт за лютий 2006 року від 06.03.2006р.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про правовий режим майна у Збройних силах України" військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами. Отже, власником такого майна є держава, а центральним органом управління являється Міністерство оборони України (відповідач). Згідно з ч. 1 ст. 3 цього Закону військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних сил України на праві оперативного управління.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних силах України" передбачено, що військові частини як суб'єкти господарської діяльності несуть передбачену законом відповідальність за шкоду і збитки, заподіяні правам та інтересам юридичних осіб та державі.

Вищий арбітражний суд України у листі від 11.11.1999 № 01-8/531 наголосив, що у випадку відсутності або недостатності коштів на рахунку військової частини відповідальність за неї несе Міністерство оборони України.

Згідно ч. 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідачем не надано суду доказів завдання шкоди внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тому, судом першої інстанції вірно не прийнято до уваги посилання відповідача  на те, що відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягає лише шкода, завдана лише неправомірними діями чи бездіяльністю, оскільки згідно з частиною 4 цієї статті шкода, завдана правомірними діями відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Зокрема, такими випадками є завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки (ст. 1187 Цивільного кодексу України).

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду м Києва від          12.10.2006 у справі № 15/395 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства оборони України - без задоволення.

2.          Матеріали справи № 15/395 повернути, доручити господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

Головуючий суддя

Судді

11.04.07 (відправлено)