ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

02.07.2007                                                                Справа №  14/224-О-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Гридасова Ю.В. при секретарі Шепель І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", м. Херсон,

до Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Херсон,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Херсонського територіального представництва національної комісії регулювання електроенергетики України, м. Херсон,

про визнання недійсними пунктів 2, 2.1, 3 рішення адміністративної колегії № 07/П-1 від 30.03.2007 р. по справі № 38/1-06,

за участю представників

позивача: Литош В.О., нач. юр. служби, дов. № 07/1273-07 від 25.05.07 р.,

відповідача: Карпухіна С.М., представник, дов № 317-4-1 від 18.06.07 р.; Васинська В.В., представник, дов. № 316-4-1 від 18.06.07 р.,

третьої особи: Васильєва Н.І., головний спеціаліст, посв. № 682 від 25.10.05 р.

Позивач у позовній заяві просить визнати недійсними пункти 2, 2.1., 3 рішення № 07/П-1 від 30.03.2007 р. по справі № 38/1-06 адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, посилаючись на наступні обставини.

Адмінколегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного

комітету України( надалі - адмінколегія) було розглянуто матеріали справи № 38/1-06 про

порушення законодавства про економічну конкуренцію, розгляд якої розпочато у зв'язку з

наявністю в діях ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" ознак порушення законодавства про захист

економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної

конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, що призвело до

ущемлення інтересів споживачів.

30 березня 2007 р. за результатами розгляду матеріалів вищезазначеної справи,

адмінколегією було винесено рішення № 07/П-1 "Про порушення законодавства про захист

економічної конкуренції" (далі за текстом - Рішення), резолютивною частиною якого визнано, що ВАТ "ЕК "Херсонобленерго":

1)          займає монопольне становище на ринку передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом в межах Херсонської області, з часткою 100 відсотків;

2)          встановлено побутовим споживачам розрахунковий період в порушення вимог ПКЕЕ без визначення умовами укладених договорів про користування електричною енергією термінів розрахунку (періоду, дати тощо) та різного розподілу обсягів, електричної енергії. використаної населенням області протягом розрахункового періоду, на який припадає зміна тарифу, а іншим весь обсяг електроенергії, спожитої протягом розрахункового періоду зараховано за ціною нового тарифу, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 та  ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист  економічної  конкуренції"  у  вигляді  зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

2.1) відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено штраф у розмірі 15000,00 гривень.

3) зобов'язано припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом приведення розрахунків із побутовими споживачами, за використану електричну енергію,  у відповідність до чинного законодавства.

ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" вважає дане рішення колегії та його висновки незаконними,

необгрунтованими та такими, що прийняті без всебічного, повного та об'єктивного з'ясування обставин справи, що мають суттєве значення при її розгляді. При розгляді справи комітетом односторонньо, недобросовісно прийнято рішення, яке суперечить нормам процесуального та матеріального права, зокрема ст. ст. 6, 19 Конституції України, ст. ст. 24, 26 Закону України "Про електроенергетику", Закону України "Про державну службу", ст. 12, 16, 17, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил користування електричною енергією для населення, що призвело до порушення законних прав та інтересів ВАТ "ЕК" Херсонобленерго", тому підлягає визнанню недійсним за наступних підстав.

На думку позивача, Антимонопольним комітетом при прийнятті рішення неправильно застосовано норми права та не доведено факту порушення ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" діючого законодавства.

Обґрунтовуючи висновки, викладені у рішенні від 30.03.2007 p., ХОТВ АК зазначає, що:

значна частина населення області станом на 01 січня 2006 р. переведена на оплату за

використану електроенергію згідно з рахунками, виписаними енергопостачальником. Працівники ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" знімають показання приладів обліку електроенергії та надають населенню Херсонської області рахунки на оплату спожитої електричної енергії, встановлюючи різну тривалість розрахункового періоду, в залежності від дати зняття показників електролічильників (абз. 5 арк. 3);

умовами договорів, в порушення Правил:

-          не встановлено період часу, який визначено як розрахунковий та за який рахується обсяг використаної електроенергії, тобто тривалість розрахункового періоду;

-          не обумовлено спосіб та можливість споживача самостійно розрахуватись за електричну енергію у випадку зміни тарифів;

-          не визначено сторону, відповідальну за зняття показників електролічильника та у який спосіб споживач має можливість довести ці показники до відома енергопостачальника;

- не встановлено дату, після якої настає десятиденний термін для оплати спожитої електроенергії;

розрахунковий період замість календарного місяця встановленого Правилами, фактично коливається від 5 до 68 днів і навіть більше. ( абз. 7 арк. 3);

ВАТ "ЕК "Херсонобленерго", здійснюючи розрахунки з населенням, згідно виписаних

рахунків: не дотримується календарного місяия, як розрахункового періоду, визначеного

Правилами, та при виставленні рахунків за використану електроенергію за розрахунковий період, в якому мало місце зміни тарифу, нараховує кошти за використану електроенергію в повному обсязі за нововведеними тарифами (абз. 3 арк. 4);

ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" не довело факт повідомлення побутових споживачів через засоби масової інформації про необхідність самостійного зняття і передачі до

енергопостачальної організації показники електролічильників" (арк. 7).

З такими висновками ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" не погоджується за наступних обставин.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (далі-Правила), ці правила є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності.

Згідно п. 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до Правил).

Договір є основним документом, що регулює відносини між постачальником електричної енергії та споживачем, і визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

П. 28 Типового договору, як і Договорами, що укладені між ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" та побутовими споживачами Херсонської області передбачено, що він укладається на 3 роки, набирає чинності з дня його підписання, та вважається подовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

Проте, на думку позивача, ХОТВ не звернуто увагу на правову природу типового договору, прийняті висновки ґрунтуються на недостатньо досліджених, неналежно оцінених та вивчених Правил користування електричною енергією для населення і Договору про користування електричною енергією.

У додатку 1 до Правил міститься типовий договір про користування електричною

енергією, який є невід’ємною частиною ПКЕЕН та затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Тобто, типові умови, які покладені в нього, будучи нормативними актами, є обов’язковими для застосування учасниками даної сфери відносин (тобто, споживачем та енергопостачальником).

Позивач стверджує, що не відступила від цих положень і компанія.

Пунктом 20 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру

оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць, тобто, з 01 числа по 30 (31) число даного місяця. За загальним правилом, строки визначаються днями, місяцями, роками. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку (тобто, розрахунковий період закінчується 30 або 31  числа відповідного місяця строку). Таким чином, тривалість розрахункового періоду чітко визначена законодавцем, і при укладенні договору у сторін не було потреб щодо додаткового його визначення .

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних

прав та обов’язків є договори, а згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України, цивільні права і обов’язки особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Причому, договір вказано першим, що свідчить про надання йому переваги перед нормами законодавства, спочатку мають бути з’ясовані умови договору, а якщо цього недостатньо, слід звернутися до актів цивільного законодавства, в даному випадку - до Правил користування електричною енергією, оскільки в жодному договорі не можливо передбачити та врегулювати всі питання, які можливо виникнуть в ході виконання зобов’язань за тим чи іншим договором чого, на думку позивача, не враховано АК при винесенні оспорюваного рішення.

Пунктом 16 Договору передбачено, що розрахунки за спожиту електроенергію

здійснюються відповідно до показань приладу обліку за діючими тарифами для населення, по платіжним документам, виписаним енергопостачальником, не пізніше 10 числа наступного місяця, якими є:

абонентські книжки - при самостійному знятті показів електричної енергії, якими

споживач самостійно визначає фактичне споживання електроенергії у тому чи іншому

розрахунковому періоді;

додаткові (уточнюючі) рахунки - при знятті енергопостачальником контрольних показів електричного лічильника у випадку, коли споживач в установленому порядку не довів до енергопостачальника обсягів спожитої електроенергії та не здійснив оплату використаної електроенергії.

Оскільки ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" самостійно не здійснює прийом платежів за спожиту електроенергію, а такий обов'язок чинним законодавством покладено на банківські установи, то питання щодо прийому платежів регулюється банківським законодавством, зокрема Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою Національного банку України від 29.03.2001 р. № 135 та зареєстрована в Мінюсті за № 368/5559, якою визначені загальні правила, форми і стандарти розрахунків банків та інших юридичних і фізичних осіб у національній валюті, що здійснюються за участю банків.

Даним нормативним документом передбачено, що розрахунковий документ повинен бути складений відповідно до вимог, встановлених Інструкцією, п. 14 якої передбачено, що клієнти банків для здійснення розрахунків самостійно обирають платіжний інструмент, серед яких, згідно додатку 2, 3 є платіжні доручення та платіжні вимоги, форматом яких передбачено графи, в які абонент самостійно вносить дані про споживання електричної енергії в той чи інший розрахунковий період. Слід зазначити, що інформація, яка зазначається споживачем при заповненні абонентської книжки, повністю кореспондується з даними, передбаченими вказаним документом.

Пункт 16 договору не суперечить п. 22 Правил, де зазначено: оплата спожитої електроенергії може здійснюватись:

за розрахунковими книжками;

за платіжними документами, виписаними енергопостачальником;

за карткою попередньої оплати.

Але в будь-якому випадку порядок та форма оплати визначається в договорі на

користування електричною енергією, укладеного між споживачем та енергопостачальником.

Розрахунки населення за використану електроенергію здійснюються самостійно, за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем (п. 19 Правил), при цьому енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів

обліку та оформлення платіжних документів споживачем (п. 21 Правил).

П. 22 Правил надає можливість споживачам здійснювати розрахунки за спожиту електроенергію як за розрахунковими книжками, так і за платіжними документами, виписаними енергопостачальником.

Як абонентська книжка, так і додатковий рахунок на сплату, виписаний енергопостачальником, є платіжними документами, згідно п. 15 Договору, п. 22 ПКЕЕН. Поряд з цим, додатковим видом платіжного документу, за яким споживач може

здійснювати розрахунки за спожиту електроенергію, є також передбачений п. 1.35 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" розрахунковий документ –документ на переказ грошей, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача.

З огляду на це, всі споживачі Херсонської області в незалежності від вибраної схеми

розрахунків мають можливість та право розрахуватись з енергопостачальником в будь-якій формі, самостійно визначивши кількість спожитої електроенергії за попередній період.

Але, в будь-якому випадку, незважаючи на спосіб вибраних споживачем розрахунків,

останній самостійно, згідно п. 21 ПКЕЕН щомісячно знімає покази приладу обліку та оформлює платіжні документи, в яких самостійно визначає обсяг спожитої електроенергії, період споживання та показники приладу обліку. Згідно даного пункту Правил, енергопостачальник має право тільки здійснювати контроль за правильністю знімання показів приладу обліку споживачем та оформлення ним платіжних документів. При цьому, знімання показів приладів обліку Енергопостачальник, згідно ч. 1 п. 38 ПКЕЕН та п. 13 Договору, проводиться не менше, ніж один раз на 6 місяців.

Відповідно, посилання Антимонопольного комітету щодо обов'язку енергопостачальника щомісячно знімати покази приладу обліку та не обумовлення в договорі сторони, яка буде знімати показання приладу обліку, на погляд позивача, є безпідставним, так к це питання врегульовано діючими Правилами, які в установленому порядку доведені до кожного споживача.

Компанія не заперечує факту виписування додаткових рахунків споживачам, при цьому слід зазначити, що фактичну кількість спожитої електроенергії енергопостачальник визначає згідно наданих в установленому порядку споживачем показань приладів обліку, або в разі відсутності інформації від споживача - на підставі знятих контрольних показів приладу обліку, згідно графіків проведененя перевірки споживачів. Абоненти проводять розрахунки зручним для них способом (або сплачують по виписаним додатковим рахункам, або по абонентським книжкам чи шляхом оформлення платіжного документу на переказ грошей). Не виключається ситуація, коли абонент самостійно періодично змінює форму оплати, при цьому не доводячи до відома енергопостачальника свій намір застосувати ту чи іншу дозволену форму оплати. Жоден такий платіж не був повернутий енергопостачальником, всі платіжні документи приймаються компанією та зараховуються на особисті рахунки споживача, що також не спростовано Антимонопольним комітетом. Так, як наприклад споживач Штефан М.А (прож. м. Каховка), о/р. № 114128 - оплата здійснюється шляхом самостійного оформлення платіжного документу на переказ грошей через КБ "Приватбанк" (банківська виписка за 19.03.2007 p.), або шляхом заповнення абонентської книжки, при цьому вибір форми розрахунку залишається за самим абонентом; Штефан Т.Г. (о/р 154107, банківська випуска за 21.03.2007 р.), Сухов І.І., Фролов А.І. (о/р № 010086, № 087009), Чорний Н.С. (о/р № 148075, с.Чорнобаївка), Старченко Т.С. (с. Степанівка, о/р 131022) та інші споживачі здійснюють розрахунки за спожиту електроенергію аналогічним чином.

Як вбачається з п. 16 Договору, оплата за спожиту електричну енергію проводиться по

платіжним документам, виписаним енергопостачальником., якими є абонентська книжка з бланками квитанцій та платіжний документ (додатковий рахунок), передбачені п. 22 ПКЕЕН, та п. 15 Договору.

Термін оплати абонентом спожитої електричної енергії здійснюється не пізніше 10 числа наступного місяця, як це обумовлено п. 20 ПКЕЕН та п. 16 Договору.

Не всі споживачі електричної енергії належно виконують зобов'язання, передбачені п. 20, 21 ПКЕНН щодо щомісячного зняття показів електричного лічильника, доведення їх до енергопостачальника, оформлення і сплати платіжного документа, що призводить до зміни тривалості розрахункового періоду.

Слід зазначити, при таких діях споживачів компанія не має документального підтвердження періоду споживання електричної енергії даною категорією абонентів, які необхідні для визначення обсягів спожитої електричної енергії у попередніх розрахункових періодах, за умови формування додаткових платіжних документів, згідно знятих контрольних показників представниками енергопостачальника.

В ході перевірки ХОТВ Каховського РЕЗ і ЕМ за участю представників компанії-позивача встановлено, що в РЕЗ і ЕМ всі бажаючі можуть отримати абонентські книжки та сплачувати спожиту електроенергію за абонетською книжкою. Не виключає РЕЗ і ЕМ можливості споживача розрахуватися за спожиту електроенергію шляхом заповнення документу на переказ грошей на рахунок ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" через банківську установу (пошту у сільській місцевості).

Інформація про можливість споживача отримати абонентську книжку та здійснювати по ній розрахунки є доступною та доведеною до споживачів. На дошці об’яв розміщено оголошення про те, де можна отримати абонентські книжки, та й на столі для довідок завжди лежать бланки книжок, які кожен бажаючий може використовувати для розрахунків. Тобто, жоден споживач не обмежений у виборі форми оплати використаної електроенергії.

Необхідно зауважити, що п. 29 ПКЕЕН передбачено, що "у разі виявлення в платіжному

документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов’язаний повідомити про це

енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки". Вищенаведені норми дають підстави стверджувати, що саме на споживача:

покладається обов’язок перевірки виписаного енергопостачальником рахунку;

у випадку незгоди - звернутися з заявою про його перевірку та надати обгрунтовані

докази.

В свою чергу, на енергопостачальника покладено обов’язок перевірити звернення

споживача.  У разі надання  споживачем підтверджуючих документів щодо споживання електричної енергії у відповідному періоді компанія внесе зміни до особового рахунку стосовно зазначеного розрахункового періоду.

З даних норм вбачається, що врегулювання даних розбіжностей можливе тільки при

зверненні споживача, як це передбачено п. 29 Правил.

При зверненні споживачів до компанії, подібні заяви розглядаються та енергопостачальником вносяться зміни до тривалості розрахункового періоду, а відтак і

змінюється сума, яка підлягає до сплати, враховуючи вимоги п. 26 Правил, де зазначається, що "у разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості провадиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг.

Щодо внесення змін до договору.

Як вбачається з рішення, на думку позивача, Антимонопольний комітет не зміг конкретно зазначити, в порушення яких пунктів Правил чи інших нормативних документів енергопостачальник не передбачив в договорах на постачання електричної енергії та не врегулював всі питання, які, можливо, виникнуть в ході виконання зобов’язань за даним договором, зокрема визначення поняття "розрахунковий період", визначення сторони, яка буде знімати покази електричного лічильника та питання.

Як вже зазначалось, договір, який укладається між споживачами Херсонської області та енергопостачальником, укладається на підставі Типового договору про користування

електричною енергією, щопередбаченого додатком 1 до ПКЕЕН, та є невід’ємною частиною цих Правил. Умови даного договору, як і ПКЕЕН, розроблені Національною комісією регулювання електроенергетики України за погодженням з відповідними міністерствами і комітетами, а тому типові умови, які закладені до договору, будучи нормативними актами (додатками до нормативних актів), є обов’язковими для застосування учасниками даної сфери відносин та передбачені нормами ПКЕЕН, а відтак енергопостачальник не має права вносити істотних змін до умов договору. Від споживачів також не надходило пропозицій щодо внесення змін до діючого договору на постачання електричної енергії, як це передбачено п. 28 Договору.

Ні Правилами, затвердженими Кабміном, ні Типовим договором, передбаченим даними Правилами, не обумовлюється питання щодо порядку розрахунків при зміні тарифу. Запропоновані ХОТВ оскаржуваним рішенням додаткові умови є істотними умовами, тому доповнення енергопостачальником умов Типового договору та (або) внесення змін до існуючих положень, буде порушенням всіх нормативних документів, які регулюють питання взаємодії енергопостачальника та абонента з приводу постачання та споживання електроенергії, оскільки зміни або доповнення не погоджені у встановленому порядку НКРЕ, як це передбачено п. 3 Положення про НКРЕЕ, що затверджено Указом Президента України від 14.03.95 р. № 213/95.

Неодноразово посилання АК на незастосування компанією листів-рекомендацій членів

НКРЕ № 05-39-112054 від 21.04.2006 р . та № 05-39-11X2603 від 25.05.2006 p., що потягло за собою визначення компанією на власний розсуд розрахункового періоду є безпідставним, так як листи НКРЕ не носять загальнообов’язкового характеру, не є нормами права та  приписами, які необхідно виконувати, а носять лише рекомендаційний характер. Як вбачається з даних листів, їх автори - члени НКРЕ, висловлюють лише особисту думку з того чи іншого питання, що ще раз підтверджує той факт, що дані листи не є нормативними документами та не можуть врегульовувати відносини між суб'єктами господарської діяльності та споживачами. Ні правилами користування, ні жодним іншим нормативним документом не передбачено порядок розрахунків побутових споживачів при зміні тарифів. В листі НКРЕ № 05-39-11/2603 викладено декілька варіантів проведення розрахунків при переході на новий тариф. Окрім цього зазначений лист доведений до енергпостачальників в момент, коли перехід на новий тариф було вже здійснено.

На думку позивача, з рішення АК вбачається, що останнім здійснюються розрахунки обсягів спожитої електроенергії, використаної споживачами до періоду зміни тарифу та після його введення та проводиться визначення їх обсягів як в КВт. год., так і в грошовому еквіваленті. Проте, в акті не зазначено, на підставі яких законодавчих актів ХОТВ АК розраховує обсяг спожитої ел. енергії до періоду зміни тарифу та після його введення за умови відсутності даних про фактичне споживання ел. енергії та показників лічильника в кожному розрахунковому періоді, та визначає розмір зайво нарахованих споживачам коштів. Від споживачів, які перелічені в рішенні ХОТВ АК, в установленому  порядку не надходили дані про щомісячне споживання електричної енергії до та після введення тарифів.

На сьогоднішній день компанією приймаються заходи щодо упорядкування відносин,

пов’язаних з розрахунками побутових споживачів за використану електроенергію. Наказом № 164 від 18.04.2007 р. доповнено наказ № 449 від 10.09.2003 p., яким додатково врегульовуються питання щодо:

визначення попередніх показників ел.енергії;

умови визначення періоду сплати та зарахування коштів на той чи інший період;

порядок формування додаткових рахунків в період зміни тарифів.

З висновками ХОТВ щодо не доведення до споживачів інформації щодо зміни тарифів

на електроенергію компанія теж не погоджується.

Відповідно до норм ч. 4 п. 13 Договору, п. 38 ПКЕЕН енергопостачальник зобов’язуєтсья

повідомити споживача через засоби масової інформації про зміни тарифів не пізніше як за 5 днів до введення їх в дію. На виконання взятих на себе зобов'язань в газеті "Горожанін і горожанка" № 77/824 від 22-23.04.2006 р, газета "Горожанін і горожанка" № 153/900 від 19-20.08.2006 р. розміщено інформацію про зміну тарифів. Щодо питання надання споживачам через засоби масової інформації повідомлень про необхідність самостійного зняття і передачі до енергопостачальної організації показників електролічильників", то слід зазначити, що дані зобов'язання не покладено на енергопостачальника. При цьому, навіть за відсутності такого повідомлення в ЗМІ велика кількість споживачів звернулася до структурних підрозділів з показниками лічильників на момент переходу на новий тарифу (виконала умови п. 21 ПКЕЕН).

При укладенні договорів із споживачами, як передбачено умовами типового договору,

кожного з них ознайомлюють з нормами ПКЕЕН, про що вони підписуються. Це свідчить про те, що кожен споживач ознайомлений з умовами зняття контрольних показників. Споживачам, з якими не укладено договори, на протязі попередніх періодів до моменту підвищення тарифів, надавалися Правила користування електричною енергією для населення, а також договори про користування для ознайомлення. Тому позивач вважає, що зазначені норми ПКЕЕН є доведеними  до споживачів належним чином.

При винесенні оскаржуваного рішення, ХОТВ АК не враховано п. 25 Типового

договору, де зазначається, що "у разі порушення Енергопостачальником умов договору Споживач викликає представника Енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії Споживача, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо (бланк типового акта - претензії надає Енергопостачальник).

Акт-претензія складається Споживачем та представником Енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами.

У разі неприбуття представника Енергопостачальника у встановлений термін Споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі.

У разі відмови представника Енергопостачальника від підписання, акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три споживачі, або Споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування.

Акт-претензія Споживача подається Енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає Споживачеві обгрунтовану відмову щодо задоволення його претензій.

Тобто, якщо споживач подав енергопостачальнику претензію щодо необхідності здійснення коригувань та неправильного виставлення рахунку, енергопостачальником вона приймається до розгляду. У випадку обгрунтованості даного звернення, компанією вносяться зміни в особовий рахунок абонента.

Стосовно гр. Кривошея О.В. ніяких звернень до Каховського РЕЗ і ЕМ щодо надання

інформації про фактичні показники лічильника на дату зміни тарифу від неї не надходило. Також не була надано інформація контролеру і на момент контрольного зняття показань приладів обліку 10.05.2006 р. Тобто, компанія на момент розрахунку споживача не мала інформації стосовно періоду споживання електроенергії, що зафіксована приладом обліку, оскільки протягом березня - травня 2006 р. оплата за спожиту електроенергію від даної громадянки не надходила, як і повідомлення про фактичне споживання електроенергії за цей період.

Як стверджує позивач, при кваліфікації дій ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" за п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Антимонопольним комітетом не визначено та не доведено, яким чином ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" зловживало монопольним становищем на ринку, а зазначений в п. 2 рішення перелік дій, які ніби-то здійснювала компанія, не відповідає жодному виду зловживань, що зазначений в ч. 2 ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", що можуть розцінюватись як зловживання монопольним становищем.

Відповідно, на думку позивача, дії ВАТ "ЕК "Херсонобленерго", зазначені у п. 2 даного рішення, не можна розцінювати як зловживання монопольним станом шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, оскільки дії компанії є цілком правомірними та обгрунтованими.

На погляд позивача, з акту Антимонопольного комітету не вбачається, на підставі яких розрахунків та з яких мотивів на ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" накладено штраф саме в розмірі 15000,00 грн., а не в іншому розмірі.

Позивач стверджує, що при прийнятті рішення та накладенні розміру штрафу, Адміністративною колегією не зібрано всіх доказів для доведення необхідних умов, за яких

настають цивільно-правові наслідки і покладення відповідальності, а саме :

винні дії або бездіяльність ВАТ "ЕК "Херсонобленерго";

обгрунтований розмір штрафу;

причинний зв’язок між останніми.

Представник позивача на засіданні суду підтримав вимоги, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача в ході судового засідання заперечував проти позовних вимог, відповідно до відзиву на позовну заяву, посилаючись на наступні обставини.

Щодо тверджень Обленерго про порушення при прийнятті Рішення

№ 7 Адмінколегії норм процесуального та матеріального права.

На підтвердження обґрунтованості власних позовних вимог Обленерго вказує (у абз. 2 на

стор. № 2 позовної заяви) на те, що Рішення № 7 Адмінколегії суперечить низці норм

процесуального та матеріального права, зокрема, ст. ст. 6, 19 Конституції України,

ст. ст. 24, 26 Закону України "Про електроенергетику", Закону України "Про державну

службу", ст. ст. 12, 16, 17, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції"",

діючим Правилам користування електроенергією для населення.

Статті 6 та 19 Конституції України, Закон України "Про державну службу"

зобов'язують державні органи влади та їх посадових осіб (державних службовців) діяти

лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб передбачені Конституцією та законами України, з додержанням всіх їх вимог.

Стаття 24 Закону України "Про електроенергетику" визначає широке коло прав та

обов'язків енергопостачальників та випадки, в яких енергопостачальними несуть відповідальність перед споживачами електроенергії, третіми особами та за правопорушення в електроенергетиці.

Стаття 26 Закону України "Про електроенергетику" визначає обов'язки та відповідальність споживачів електроенергії.

Доводи на підтвердження законності та обґрунтованості Рішення № 7 Адмінколегії,

тобто на підтвердження відповідності дій територіального відділення (його посадових

осіб   -  членів   Адміністративної  колегії  територіального   відділення)   з   прийняття

вказаного рішення вимогам ст. ст. 6 та 19 Конституції Укрдїни, Закону України "Про державну службу", наводяться далі за текстом відзиву.

Зазначені доводи підтвердять, що ТЕРИТОРІАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ ніяким чином

не заперечує щодо необхідності неухильного дотримання енергопостачальниками та

споживачами електроенергії категорії "населення" власних прав та обов'язків, які

передбачено ст. ст. 24, 26 Закону України "Про електроенергетику" та договорами про

користування електроенергією.

Стверджуючи ж про порушення ст. ст. 12, 16, 17, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції-" при прийнятті Рішення № 7 Адмінколегії, Обленерго а ні до, а ні після цього твердження не вказує у тексті позовної заяви у чому полягають такі порушення, не наводить жодних доводів на підтвердження обґрунтованості вказаного твердження (його фактичного та юридичного обгрунтування), а також посилань на відповідні докази. Вказане підтверджується текстом позовної заяви Обленерго №07/06-1273 від 23 травня 2007 року.

Окрім цього, суттєвим є наступне.

Стаття 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції-" (надалі - Закон про захист конкуренції) є правовою нормою, що надає визначення монопольного та домінуючого становища одного суб'єкта господарювання, а також двох чи більше суб'єктів господарювання (колективна монополія).

За текстом позовної заяви № 07/06-1273 від 23 травня 2007 року Обленерго

не оскаржує пункт 1 резолютивної частини Рішення № 7 Адмінколегії, за яким визнано

наявність у Обленерго монопольного становище.

Вказане підтверджується текстом позовної заяви Обленерго № 07/06-1273 від 23 травня 2007 року, зокрема, змістом позовних вимог Обленерго (на стор.№ 8 позовної заяви).

Статті 16 та 17 Закону про захист конкуренції є правовими нормами, що спрямовані на недопущення вчинення органами державної влади та органами місцевого самоврядування порушень законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних дій вказаних органів шляхом неправомірного делегування владних (або місцевого самоврядування) повноважень суб'єктам господарювання та схиляння вказаними органами суб'єктів господарювання до вчинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно ж до Рішення № 7 Адмінколегії Обленерго притягнуто до відповідальності

за зловживання монопольним становищем (ст. 13 Закону про захист конкуренції), тобто

за вчинення іншого порушення законодавства про захист економічної конкуренції, ніж

ті, про які йде мова у ст. ст. 16, 17 Закону про захист конкуренції.

Вказане підтверджується текстом Рішення № 7 Адмінколегії.

Стаття 52 Закону про захист конкуренції є правовою нормою, що встановлює розмір

штрафів за різні види порушень законодавства про захист економічної конкуренції, а

також порядок визначення розміру цих штрафів.

Обленерго не вказує у тексті позовної заяви, які саме приписи цієї правової норми та

яким чином порушило ТЕРИТОРІАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ. Це підтверджується текстом

позовної заяви Обленерго № 07/06-1273 від 23 травня 2007 року.

Лише, у абзаці 3 на стор. № 8 позовної заяви Обленерго вказано (надалі мовою

оригіналу): "З акту Антимонопольного комітету не вбачається, на підставі яких

розрахунків та з яких мотивів на Обленерго накладено штраф саме в розмірі 15 000 грн."

Проте, таке твердження Обленерго є необгрунтованим, оскільки на стор. № 7

Рішення № 7 Адмінколегії вказано розмір доходу (виручки) Обленерго за 2006 рік (інформацію ТЕРИТОРІАЛЬНОМУ ВІДДІЛЕННЮ надано безпосередньо Обленерго),

а також наведений перелік обставин, які враховано при визначенні розміру штрафу.

У позовній заяві Обленерго не спростовано суттєвість (значимість) або достовірність жодної із них.

Таким чином, на думку відповідача:

а) твердження Обленерго про те, що Рішення № 7 Адмінколегії суперечить ст. ст. 12, 16, 17, 52 Закону про захист конкуренції є необґрунтованим за текстом позовної заяви;

б) Посилання Обленерго на ст. ст. 16, 17 Закону про захист конкуренції при оскарженні Рішення № 7 Адмінколегії є неналежним;

Вказане свідчить про недодержання Обленерго вимог ч. 2 ст. 4-3, ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33,

ч. 1 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, при оскарженні до

господарського суду Рішення № 7 Адмінколегії з посиланням на невідповідність цього

рішення вимогам ст. ст. 12, 16, 17, 52 Закону про захист конкуренції.

Щодо твердження Обленерго про те, що "тривалість розрахункового періоду

чітко визначена законодавцем та не потребує додаткового визначення у договорі про

користування електроенергією, що укладається з населенням" (абз. 8 на стор. 3

позову).

Стверджуючи про вказане Обленерго мало б рацію, якщо б, виставляючи населенню

рахунки за спожиту електроенергію, чітко дотримувалося встановленого пунктом 20 діючих Правил користування електроенергією для населення розрахункового періоду тривалістю у календарний місяць.

Проте, фактичні обставини справи свідчать, що Обленерго не узгодивши із населенням у договорах про користування електроенергією іншу тривалість розрахункового періоду, ніж вказана у пункті 20 вказаних вище Правил, широко розповсюдило практику виставлення рахунків за спожиту електроенергію з розрахунковим періодом значно меншим (декада) чи значно більшим (кілька місяців) ніж календарний місяць.

Щодо необґрунтованості наступних тверджень Обленерго.

"Всі споживачі Херсонської області в  незалежності від вибраної схеми

розрахунків (по рахунку чи за абонентською книжкою) мають можливість та право

розрахуватися з енергопостачальником в будь-якій формі, самостійно визначивши

кількість спожитої електроенергії за попередній період" (абз. 9 на стор.4 позову).

Вказане твердження, на думку відповідача, спростовується фактичними обставинами справи. Відповідно до умов договорів (додаються до відзиву) між Обленерго та банківськими установами, діючими в Херсонської області, про приймання платежів за електроенергію від побутових споживачів та надання послуг з інформування щодо стану платежів (надалі мовою оригіналу) -

"Банк обязуется призводить прием платежей за електроенергию по абонентским

книжкам, а при переводе абонента на оплату без использования абонентских книжек -

ИСКЛЮЧИТЕЛЬНО по счетам Обленерго".

"Банк не вправе принимать (а абонент производить) оплату по абонентским книжкам в случае перевода абонента на систему оплаты по счетам. Информация об изменении системы оплаты предоставляется Обленерго (в виде базы данных)".

Такі положення містять у собі пункти 2.1.1 та 2.1.1.1.1 договорів № 41-юр/136

від 26.07.2002 р, № 83 від 12.05.2003 р, № 66 від 09.07.2002 р, № 21324 від 30.12.2003 р.

За порушення вказаних приписів пунктів 2.1.1. та 2.1.1.1.1. банк, згідно із пунктом 4.1.

цих договорів, несе відповідальність у вигляді штрафу за кожен випадок проведення оплати

за неналежним платіжним документом. Вказані договори додаються до відзиву.

Пункт 22 діючих Правил користування електричною енергією для населення дозволяє, щомісячне, проведення розрахунків за спожиту електроенергію, зокрема, за абонентськими книжками, які самостійно заповнюються населенням.

В той же час, у договорах про користування електроенергією, укладених Обленерго з

населенням, вказано про можливість проведення розрахунків за спожиту електроенергію

виключно по платіжних документах, які виписано Обленерго.

"Листи Національної комісії регулювання електроенергетики України носять рекомендаційний характер (тобто, Обленерго має право не враховувати на ці листи)" (абз. 8 на стор.6 позову).

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року

№ 1357 "Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення"

Національній комісії регулювання електроенергетики України (надалі - НКРЕ) надано

повноваження надавати роз'яснення щодо виконання вказаних Правил.

Тому,    листи    НКРЕ   стосовно   застосування    енергопостачальниками   та населенням окремих положень цих Правил мають характер офіційних роз'яснень приписів цих правил компетентним державним органом.

"Відповідно до пункту 21 діючих Правил користування електроенергією для населення велика кількість споживачів звернулася до структурних підрозділів Обленерго з показниками електролічильників на момент переходу на новий тариф" (абз. 5 на стор.7 позову).

Пунктом 21 вказаних вище Правил, як і в укладених Обленерго договорах про користування електроенергією з населенням, прямо не передбачено можливість такого звернення споживача до енергопостачальника.

Як стверджує відповідач, доказів поширення серед населення через засоби масової інформації роз'яснень щодо наявності у населення вказаної можливості Обленерго не надало.

Доказів численних звернень населення до структурних підрозділів Обленерго з приводу надання населенням показників власних електролічильників на момент переходу на новий тариф Обленерго, також, не надало.

Щодо тверджень Обленерго про порушення при прийнятті Рішення № 7 Адмінколегії приписів частини 2 статті 13 Закону про захист економічної конкуренції.

Перелік типів зловживань, наведений у частини 2 статті 13 Закону про захист

конкуренції не є виключним. Заборона щодо зловживань застосовується і до інших дій,

не зазначених у вказаній нормі права, якщо щодо дій суб'єкта господарювання

виконуються умови, передбачені частиною 1 статті 13 Закону про захист конкуренції.

Вказане підтверджено відповідною судовою практикою. Так, згідно постанови Вищого господарського суду України від 24.01.2006р у справі № 8/75-0-05 підтверджено законність та обґрунтованість дій ТЕРИТОРІАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ, з притягнення Обленерго до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, у випадку, коли дії Обленерго було кваліфіковано як порушення, передбачене частиною 1 статті 13 Закону про захист конкуренції (без застосування частини 2 цієї ж статті).

Опис справи 8/75-0-05 з метою врахування господарськими судами при розгляді справ

включено до оглядового листа Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2006 року № 01-8/2361 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із

застосуванням конкуренційного законодавства".

Крім цього, як вважає відповідач, за текстом позовної заяви Обленерго № 07/06-1273 від 23 травня 2007 року, невірно викладено зміст дій, які згідно із пунктом 2 резолютивної

частини Рішення № 7 Адмінколегії, було визнано порушенням законодавства про захист

економічної конкуренції. Тобто, невірно вказано об'єктивну сторону правопорушення.

Про це свідчить порівняння змісту пункту 2 резолютивної частини Рішення № 7

Адмінколегії (у тексті цього рішення) та викладення змісту цього ж пункту у позовній

заяві Обленерго (на стор. № 1-2 позову).

Відповідно до приписів статті 13 Закону про захист конкуренції, зловживання

монопольним становищем з боку суб'єкта господарювання потребує лише доведення

факту, об'єктивної сторони правопорушення і не вимагає жодного аналізу суб'єктивної

сторони, намірів суб'єкта господарювання, який займає монопольне становище.

Як стверджує відповідач, за текстом позовної заяви Обленерго № 07/06-1273 від 23 травня 2007 року не наведено жодних доказів на підтвердження того, що до здійснення Обленерго дій, визнаних порушенням згідно із пунктом 2 резолютивної частини рішення № 7 Адмінколегії, призвели дії споживачів електроенергії чи будь-яких третіх осіб, а не Обленерго.

Відповідач вважає, що вказане вище підтверджує законність та обґрунтованість рішення Адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення

Антимонопольного комітету України № 07/П-1 від 30 березня 2007 року.

Представник третьої особи на стороні відповідача під час судового засідання заперечував проти позовних вимог, відзив на позовну заяву до дня судового засідання не представив.

Відповідно до положень ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь- які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. А згідно з частиною другою статті 4 названого Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення. Відповідно ж до приписів статті 60 Закону рішення органів Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду.

У пункті 4 Інформаційного листа Верховного Суду України від 26.12.2005 № 3.2-2005 також зазначено: "Закони України можуть передбачати вирішення певних категорій публічно-правових спорів в порядку іншого судочинства (наприклад, стаття 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції"" встановлює, що заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України до

господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення)".

Отже, спір у цій справі відноситься до підвідомчості господарських судів.

За згодою представників учасників судового процесу судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши наявні матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в :

Відповідно до частини другої статті 25 Закону України "Про електроенергетику" захист прав споживачів електричної енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюється, зокрема, Законом України "Про захист економічної конкуренції"".

Згідно з пунктом 1.10 Правил спірні питання між споживачем та постачальником електричної енергії або електропередавальною організацією розглядаються в межах наданих   законодавством  повноважень, зокрема, Антимонопольним комітетом України.

Стаття 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" відносить до основних завдань названого Комітету, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Статтею 13 названого Закону визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, зокрема обмеження конкурентоспроможності інших суб'єктів господарювання, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається: встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку; часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем згідно з пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визнається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, яке, зокрема, тягне за собою накладання штрафу в розмірах, передбачених статтею 52 названого Закону.

Статтею 29 ГК України визначено перелік дій, що визнаються зловживанням монопольним становищем. Крім того, відповідно до приписів статті 41 ГК України, законодавство, що регулює відносини, які виникають у зв'язку з недобросовісною конкуренцією, обмеженням та попередженням монополізму у господарській діяльності, складається з цього Кодексу, закону про Антимонопольний комітет України, інших законодавчих актів. Саме таким "іншим законодавчим актом" у даному разі є Закон "Про захист економічної конкуренції".

Адміністративною колегією Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було розглянуто матеріали справи № 38/1-06 про порушення законодавства про економічну конкуренцію, розгляд якої розпочато у зв'язку з наявністю в діях ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 2 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку, що призвело до ущемлення інтересів споживачів.

В ході розгляду зазначеної справи встановлено, що дії ВАТ "ЕК "Херсонобленерго", які полягають у встановленні побутовим споживачам розрахункового періоду, в порушення вимог Правил КЕЕ, без визначення умовами укладених договорів про користування електричною енергією термінів розрахунку (періоду, дати тощо), та різного розподілу обсягів електричної енергії, використаної населенням області протягом розрахункового періоду, на який припадає зміна тарифу, зокрема, одним споживачам обсяг електричної енергії розподілено за періодами дії тарифу, а іншим весь обсяг електроенергії, спожитої протягом розрахункового періоду зараховано за ціною нового тарифу, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 та частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарі, робіт, послуг) ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" за 2006 рік становить 569 574,0 тис. грн. При визначенні розміру штрафу за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції враховано наступне: неодноразове вчинення порушень; розмір   встановленої   шкоди, завданої діями енергопостачальника, 125 побутовим споживачам складає 285,41 грн.; порушення підприємством не визнане та не припинене.

30 березня 2007 р. за результатами розгляду матеріалів вищезазначеної справи, на підставі статей 8 та 12 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", пункту 11 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482, зі змінами та доповненнями, пункту 33 Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169 - р, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 22 липня 1998 року за № 471/2911, адміністративна колегія Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, прийняла рішення № 07/П-1 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", за яким вирішила:

1. Визнати, що ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" займає монопольне становище на ринку передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами та на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом в межах Херсонської області, з часткою 100 відсотків.

2. Визнати дії ВАТ "ЕК "Херсонобленерго", які полягають у встановленні, побутовим

споживачам, розрахункового діеріоду в порушення вимог Правил КЕЕ без визначення умовами укладених договорів про користування електричною енергією термінів розрахунку (періоду, дати тощо), та різного розподілу обсягів електричної енергії використаної населенням області протягом розрахункового періоду, на який припадає зміна тарифу, зокрема, одним споживачам обсяг електричної енергії розподілено за періодами дії тарифу, а іншим весь обсяг електроенергії, спожитої протягом розрахункового періоду зараховано за ціною нового тарифу, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 2 ст. 50 та частини 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку шляхомвчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

2.1. Відповідно до частини 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накласти штраф на ВАТ «ЕК «Херсонобленерго»у розмірі 15 000, 00 (п'ятнадцять тисяч) гривень.

3. Зобов'язати ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом приведення розрахунків із побутовими споживачами, за використану електричну енергію, у відповідність до чинного законодавства.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного   законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.  Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного  акта  прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи  організації  -  позивача  у  справі.

При винесенні спірного рішення Адміністративною колегією відповідача дотримано визначену законом компетенцію. Не ставиться під сумнів позивачем спірне рішення в частині визнання останнього таким, що займає монопольне становище на ринку передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами та на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом в межах Херсонської області, з часткою 100 відсотків.

Разом з тим, спірне рішення Адміністративної колегії відповідача не відповідає вимогам ст. 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" оскільки зазначені у ньому дії позивача не можна визнати такими, що ущемляють інтереси інших суб'єктів господарювання або споживачів, і які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, відтак, вказані у спірному рішенні дії позивача не можна вважати зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку. Зазначений висновок суду підтверджується наступними обставинами.

Відповідно до абз. 2 п. 1 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357 (далі-Правила), ці правила є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності.

Згідно п. 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1 до Правил).

Договір є основним документом, що регулює відносини між постачальником електричної енергії та споживачем, і визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

П. 28 Типового договору, як і Договорами, що укладені між ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" та побутовими споживачами Херсонської області передбачено, що він укладається на 3 роки, набирає чинності з дня його підписання, та вважається подовженим на рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

У додатку 1 до Правил міститься типовий договір про користування електричною

енергією, який є невід’ємною частиною ПКЕЕН та затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357. Тобто, типові умови, які покладені в нього, будучи нормативними актами, є обов’язковими для застосування учасниками даної сфери відносин (тобто, споживачем та енергопостачальником).

Пунктом 20 Правил встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць, тобто, з 01 числа по 30 (31) число даного місяця. За загальним правилом, строки визначаються днями, місяцями, роками. Строк, що визначається місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку (тобто, розрахунковий період закінчується 30 або 31  числа відповідного місяця строку). Таким чином, тривалість розрахункового періоду чітко визначена законодавцем, і при укладенні договору у сторін не було потреби щодо додаткового його визначення.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією із підстав виникнення цивільних

прав та обов’язків є договори, а згідно зі ст. ст. 13, 14 ЦК України, цивільні права і обов’язки особа здійснює в межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Пунктом 16 Договору передбачено, що розрахунки за спожиту електроенергію

здійснюються відповідно до показань приладу обліку за діючими тарифами для населення, по платіжним документам, виписаним енергопостачальником, не пізніше 10 числа наступного місяця, якими є :

абонентські книжки - при самостійному знятті показів електричної енергії, якими

споживач самостійно визначає фактичне споживання електроенергії у тому чи іншому

розрахунковому періоді;

додаткові (уточнюючі) рахунки - при знятті енергопостачальником контрольних показів електричного лічильника у випадку, коли споживач в установленому порядку не довів до енергопостачальника обсягів спожитої електроенергії та не здійснив оплату використаної електроенергії.

Оскільки ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" самостійно не здійснює прийом платежів за спожиту електроенергію, а такий обов'язок чинним законодавством покладено на банківські установи, то питання щодо прийому платежів регулюється банківським законодавством, зокрема Інструкцією про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджена Постановою Національного банку України від 29.03.2001 р. № 135 та зареєстрована в Мінюсті за № 368/5559, якою визначені загальні правила, форми і стандарти розрахунків банків та інших юридичних і фізичних осіб у національній валюті, що здійснюються за участю банків.

Даним нормативним документом передбачено, що розрахунковий документ повинен бути складений відповідно до вимог, встановлених Інструкцією, п. 14 якої передбачено, що клієнти банків для здійснення розрахунків самостійно обирають платіжний інструмент, серед яких, згідно додатку 2, 3 є платіжні доручення та платіжні вимоги, форматом яких передбачено графи, в які абонент самостійно вносить дані про споживання електричної енергії в той чи інший розрахунковий період. Інформація, яка зазначається споживачем при заповненні абонентської книжки, повністю кореспондується з даними, передбаченими вказаним документом.

Пункт 16 договору не суперечить п. 22 Правил, де зазначено: оплата спожитої електроенергії може здійснюватись:за розрахунковими книжками;за платіжними документами, виписаними енергопостачальником;за карткою попередньої оплати.

Але в будь-якому випадку порядок та форма оплати визначається в договорі на

користування електричною енергією, укладеному між споживачем та енергопостачальником.

Розрахунки населення за використану електроенергію здійснюються самостійно, за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем (п. 19 Правил), при цьому енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів

обліку та оформлення платіжних документів споживачем (п. 21 Правил).

П. 22 Правил надає можливість споживачам здійснювати розрахунки за спожиту електроенергію як за розрахунковими книжками, так і за платіжними документами, виписаними енергопостачальником.

Як абонентська книжка, так і додатковий рахунок на сплату, виписаний енергопостачальником, є платіжними документами, згідно п. 15 Договору, п. 22 ПКЕЕН. Поряд з цим, додатковим видом платіжного документу, за яким споживач може

здійснювати розрахунки за спожиту електроенергію, є також передбачений п. 1.35 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" розрахунковий документ –документ на переказ грошей, що використовується для ініціювання переказу з рахунку платника на рахунок отримувача.

З огляду на це, всі споживачі Херсонської області в незалежності від вибраної схеми

розрахунків мають можливість та право розрахуватись з енергопостачальником в будь-якій формі, самостійно визначивши кількість спожитої електроенергії за попередній період.

Але, в будь-якому випадку, незважаючи на спосіб вибраних споживачем розрахунків,

останній самостійно, згідно п. 21 ПКЕЕН щомісячно знімає покази приладу обліку та оформлює платіжні документи, в яких самостійно визначає обсяг спожитої електроенергії, період споживання та показники приладу обліку. Згідно даного пункту Правил, енергопостачальник має право тільки здійснювати контроль за правильністю знімання показів приладу обліку споживачем та оформлення ним платіжних документів. При цьому, знімання показів приладів обліку Енергопостачальник, згідно ч. 1 п. 38 ПКЕЕН та п. 13 Договору, проводиться не менше, ніж один раз на 6 місяців.

Позивач не заперечує факту виписування додаткових рахунків споживачам, при цьому слід зазначити, що фактичну кількість спожитої електроенергії енергопостачальник визначає згідно наданих в установленому порядку споживачем показань приладів обліку, або в разі відсутності інформації від споживача - на підставі знятих контрольних показів приладу обліку, згідно графіків проведененя перевірки споживачів. Абоненти проводять розрахунки зручним для них способом (або сплачують по виписаним додатковим рахункам, або по абонентським книжкам чи шляхом оформлення платіжного документу на переказ грошей). Абонент вправі самостійно періодично змінювати форму оплати, при цьому не доводячи до відома енергопостачальника про свій намір застосувати ту чи іншу дозволену Договором та Правилами форму оплати.  Жоден такий платіж не був повернутий позивачем, всі платіжні документи приймаються ВАТ "ЕК "херсонобленерго" та зараховуються на особисті рахунки споживача, що не спростовано відповідачем в ході розгляду справи № 38/1-06 про порушення законодавства про економічну конкуренцію та винесенні спірного рішення. Позивачем надані наступні докази вищезазначених обставин: споживач Штефан М.А (прож. м. Каховка), о/р. № 114128 - оплата здійснюється шляхом самостійного оформлення платіжного документу на переказ грошей через КБ "Приватбанк" (банківська виписка за 19.03.2007 p.), або шляхом заповнення абонентської книжки, при цьому вибір форми розрахунку залишається за самим абонентом; Штефан Т.Г. (о/р 154107, банківська випуска за 21.03.2007 р.), Сухов І.І., Фролов А.І. (о/р № 010086, № 087009), Чорний Н.С. (о/р № 148075, с.Чорнобаївка), Старченко Т.С. (с. Степанівка,   о/р   131022).

Як вбачається з п. 16 Договору, оплата за спожиту електричну енергію проводиться по платіжним документам, виписаним енергопостачальником, якими є абонентська книжка з бланками квитанцій та платіжний документ (додатковий рахунок), передбачені п. 22 ПКЕЕН, та п. 15 Договору.

Термін оплати абонентом спожитої електричної енергії здійснюється не пізніше 10 числа наступного місяця, як це обумовлено п. 20 ПКЕЕН та п. 16 Договору.

Не всі споживачі електричної енергії належно виконують зобов'язання, передбачені п. 20, 21 ПКЕНН щодо щомісячного зняття показів електричного лічильника, доведення їх до енергопостачальника, оформлення і сплати платіжного документа, що призводить до зміни тривалості розрахункового періоду з вини абонента (споживача).

Слід зазначити, при таких діях споживачів позивач не має документального підтвердження періоду споживання електричної енергії даною категорією абонентів, які необхідні для визначення обсягів спожитої електричної енергії у попередніх розрахункових періодах, за умови формування додаткових платіжних документів, згідно знятих контрольних показників представниками енергопостачальника.

В ході проведеної відповідачем перевірки Каховського РЕЗ і ЕМ за участю представників позивача встановлено, що в РЕЗ і ЕМ всі бажаючі можуть отримати абонентські книжки та сплачувати спожиту електроенергію за абонетською книжкою. Не виключає РЕЗ і ЕМ можливості споживача розрахуватися за спожиту електроенергію шляхом заповнення документу на переказ грошей на рахунок ВАТ "ЕК "Херсонобленерго" через банківську установу (пошту у сільській місцевості).

Інформація про можливість споживача отримати абонентську книжку та здійснювати по ній розрахунки є доступною та доведеною до споживачів. На дошці об’яв розміщено оголошення про те, де можна отримати абонентські книжки, на столі для довідок знаходяться бланки книжок, які кожен бажаючий може використовувати для розрахунків. Тобто, жоден споживач не обмежений у виборі форми оплати використаної електроенергії.

Пунктом. 29 ПКЕЕН передбачено, що "у разі виявлення в платіжному

документі помилкових показань приладу обліку споживач зобов’язаний повідомити про це

енергопостачальника. Представник енергопостачальника повинен протягом 5 днів від дня подання заяви перевірити рахунок, а в разі потреби протягом 20 днів перевірити прилад обліку та повідомити споживача про результати перевірки". Вищенаведені норми дають підстави стверджувати, що саме на споживача:покладається обов’язок перевірки виписаного енергопостачальником рахунку; у випадку незгоди - звернутися з заявою про його перевірку та надати обгрунтовані докази.

В свою чергу, на енергопостачальника покладено обов’язок перевірити звернення

споживача.  У разі надання  споживачем підтверджуючих документів щодо споживання електричної енергії у відповідному періоді компанія внесе зміни до особового рахунку стосовно зазначеного розрахункового періоду.

З даних норм вбачається, що врегулювання даних розбіжностей можливе тільки при

зверненні споживача, як це передбачено п. 29 Правил.

При зверненні споживачів до компанії, подібні заяви розглядаються та енергопостачальником вносяться зміни до тривалості розрахункового періоду, а відтак і

змінюється сума, яка підлягає до сплати, враховуючи вимоги п. 26 Правил, де зазначається, що "у разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості провадиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг.

На день вирішення спору позивачем приймаються заходи щодо упорядкування відносин,

пов’язаних з розрахунками побутових споживачів за використану електроенергію. Наказом № 164 від 18.04.2007 р. доповнено наказ № 449 від 10.09.2003 p., яким додатково врегульовуються питання щодо:визначення попередніх показників ел.енергії; умови визначення періоду сплати та зарахування коштів на той чи інший період; порядок формування додаткових рахунків в період зміни тарифів.

Відповідно до норм ч. 4 п. 13 Договору, п. 38 ПКЕЕН енергопостачальник зобов’язуєтсья повідомити споживача через засоби масової інформації про зміни тарифів не пізніше як за 5 днів до введення їх в дію. На виконання взятих на себе зобов'язань в газеті "Горожанін і горожанка" № 77/824 від 22-23.04.2006 р, газета "Горожанін і горожанка" № 153/900 від 19-20.08.2006 р. розміщено інформацію про зміну тарифів.

Відповідно до умов п. 25 Типового договору, де зазначається, що "у разі порушення Енергопостачальником умов договору Споживач викликає представника Енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії Споживача, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень тощо (бланк типового акта - претензії надає Енергопостачальник).

Акт-претензія складається Споживачем та представником Енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами.

У разі неприбуття представника Енергопостачальника у встановлений термін Споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі.

У разі відмови представника Енергопостачальника від підписання, акт вважається дійсним, якщо його підписали не менше ніж три споживачі, або Споживач і виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоврядування.

Акт-претензія Споживача подається Енергопостачальнику, який у десятиденний термін усуває недоліки або надає Споживачеві обгрунтовану відмову щодо задоволення його претензій.

Таким чином, якщо споживач подав енергопостачальнику претензію щодо необхідності здійснення коригувань та неправильного виставлення рахунку, енергопостачальником вона приймається до розгляду. У випадку обгрунтованості даного звернення, компанією вносяться зміни в особовий рахунок абонента.

У зв’язку з відсутністю дій позивача, зазначених у пункті 2 резолютивної частини спірного рішення, відсутні і правові підстави для застосування адміністративно-господарської санкції, зазначеної у п. 2.1. того ж рішення та спонукання позивача вчинити дії, що зазначені у п. 3 спірного рішення.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову залишена судом без задоволення, оскільки позивачем не обґрунтовано в чому саме полягає можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі зазначених вище норм матеріального права, керуючись  ст. ст.  82-85 Господарського процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

1.           Позов задовольнити.

2.           Визнати недійсними пункти 2, 2.1., 3 рішення № 07/П-1 від 30.03.2007 р. по справі № 38/1-06 Адміністративної колегії Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

3.          Стягнути з Херсонського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, ідентифікаційний код - 21292403, адреса - будинок № 42, пр-т Ушакова, місто Херсон, ррахунок –не відомий на користь відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", ідентифікаційний код –05396638, адреса –будинок № 5, вулиця Пестеля, місто Херсон, ррахунок - № 260031921 в ХОД АППБ "Аваль", МФО - 352093, 85грн.00коп. витрат по сплаті державного мита, 118грн.00коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4.           Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України (вступна, описова, мотивувальна і резолютивна частини).

Суддя                                                                                      Ю.В. Гридасов

Дата оформлення та підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 Господарського

процесуального кодексу України                                                            "09" липня 2007 р.