ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2007                                                                                             Справа № 39/193

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Стрелець Т.Г. (доповідач)

суддів Головка В.Г.,  Чохи Л.В.

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Сеїна О.О., довіреність № 7/29-3078  від 27.12.06,  спеціаліст І кат.;

від відповідача: Бардіна О.П., довіреність № б/н  від 06.10.06,  юрисконсульт;

від 3-ї особи: Панасенко О.В., довіреність № 07-03  від 11.01.07, провідний спеціаліст-юрисконсульт;

прокурор не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши апеляційне подання Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2006р. у справі № 39/193

за позовом Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу (вул. Постишева, 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50006) в інтересах держави в особі Криворізької міської ради (пл. Радянська,1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50101)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалпромсервіс", м. Кривий Ріг (прос. Миру, 37, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50069)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ (вул. Свердлова, 22/2, м. Дніпропетровськ, 49000)

про  стягнення збитків у розмірі 7 999,50 грн.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2005 року Прокурор Дзержинського району м. Кривого Рогу в інтересах держави, в особі Криворізької міської ради, м. Кривий Ріг звернувся до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення збитків у розмірі 7 999,50 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсалпромсервіс", м. Кривий Ріг за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі Головного контрольно-ревізійного управління України, м. Кривий Ріг та Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області, м. Дніпропетровськ.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в період з 12.04.2002р. по 01.04.2004р. земельна ділянка за адресою м. Кривий Ріг, пр. Миру, 37, площею 1418 кв. м., використовувалася відповідачем без документів, що посвідчують право на користування нею, внаслідок чого власнику земельної ділянки –Криворізькій міській раді було заподіяно збитки у розмірі неодержаного доходу (у формі невнесеної орендної плати) у сумі 7999,00 грн., розмір яких визначено актом комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам № 12 від 12.11.2004р., затвердженим рішенням виконкому Криворізької міської ради від 14.09.2005р. № 563 у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»№ 284 від 19.04.1993р.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, законодавство, що діяло на час придбання відповідачем нерухомого майна, не передбачало можливості передання частини земельної ділянки, на якій був розташований багатоквартирний житловий будинок, і прибудинкової території вказаного будинку у користування (за договором оренди) власнику такого нежитлового приміщення (арк. справи 30-32).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ліпинський О.В.) від 17.07.2006р. по справі № 39/193 у задоволенні позову було відмовлено у повному обсязі (арк. справи 104-106).

Не погодившись з зазначеним рішенням, Прокурор Дзержинського району м. Кривого Рогу в інтересах держави в особі позивача подав до Дніпропетровського апеляційного господарського суду апеляційне подання, у якому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення, і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

При цьому скаржник обґрунтовує свої вимоги тим, що при винесенні оскаржуваного рішення суд не врахував положення ст. 120 ЗК України, відповідно до якого при переході права власності на будівлю право користування земельною ділянкою або її частиною може переходити на підставі договору оренди. Також відповідач посилається на те, що розмір збитків був встановлений рішенням виконкому Криворізької міської ради від 14.09.2005р. № 563, що на час розгляду справи є чинним і обов’язковим до виконання.

Відповідач проти апеляційного подання заперечує, мотивуючи свою позицію тим, що позивач не мав права вимагати укладення, а відповідач не повинен був укладати договір оренди земельної ділянки, що є частиною земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок, і частиною прибудинкової території. Також відповідач вказує, що ним здійснювалась плата за землю у розмірі земельного податку за користування частиною земельної ділянки, що припадає на його частку в загальній площі житлового будинку, а також що на його користь свідчить постанова господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2006р.по справі № А39/420-06.

09.10.2006р. провадження по справі № 39/193 було зупинено за клопотанням відповідача до закінчення розгляду господарським судом Дніпропетровської області справи № А39/420-06.

Розпорядженням в. о. голови судової палати Дніпропетровського апеляційного господарського суду Лотоцькою Л.О. від 21.02.2007р., справа № 39/193 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий –Стрелець Т.Г. (доповідач), Головко В.Г., Чус О.В.

Ухвалою від 22.02.2007р. колегія у складі: головуючий –Стрелець Т.Г. (доповідач), Головко В.Г., Чус О.В., прийняла справу до свого провадження.

Ухвалою від 22.02.2007р. провадження у справі поновлено, розгляд справи призначений на 14.03.2007р. о 12 год. 00 хв.

Розпорядженням заступника голови суду - голови судової палати Дніпропетровського апеляційного господарського суду Неклесою М.П. від 13.03.2007р., справа № 39/193 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий –Стрелець Т.Г. (доповідач),  судді - Головко В.Г., Чоха Л.В.

Відповідно до клопотання Контрольно-ревізійного управління в Дніпропетровській області, статусом юридичної особи, згідно зі ст. 7 Закону України “Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні” від 26.01.1993р. № 2939-ХІІ, наділені Головне контрольно-ревізійне управління України, контрольно-ревізійне управління в Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі. Контрольно-ревізійні відділи в містах та районах області є структурними підрозділами, тому представляти інтереси служби в суді має право лише контрольно-ревізійне управління в Дніпропетровській області.

В зв’язку з чим суд виключає зі складу третіх осіб які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Контрольно-ревізійного відділу в м. Кривому Розі Головного контрольно-ревізійного управління України, м. Кривий Ріг.

В судовому засіданні 14.03.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача і пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційне подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Згідно договору купівлі-продажу від 25.02.2002р. та додатковій угоді від 13.03.2002р. до нього відповідач придбав у власність приміщення площею 1516,9 кв. м., вбудоване в перший поверх житлового будинку, розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Миру, 37.

Право власності на придбане нерухоме майно було зареєстроване КП «Криворізьке бюро технічної інвентаризації»12.04.2002р.

Нежитлове приміщення, придбане відповідачем, знаходиться у багатоквартирному житловому будинку і у відповідності з додатковою угодою від 05.12.2002р. до зазначеного договору купівлі-продажу, використовується відповідачем для організації торгівлі промисловими товарами.

У відповідності зі ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі проектів розподілу території кварталу, мікрорайону та відповідної землевпорядної документації.

З наведеного суд першої інстанції зробив вірний висновок щодо неможливості укладення договору оренди частки земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок, визначеної пропорційно загальної площі нежитлового приміщення, що перебуває у власності відповідача, до спільної площі всіх квартир і нежитлових приміщень будинку.

Статтею 156 ЗК України передбачено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок вилучення (викупу) сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для потреб, не пов'язаних із сільськогосподарським і лісогосподарським виробництвом; тимчасового зайняття сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників для інших видів використання; встановлення обмежень щодо використання земельних ділянок; погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників;  приведення сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників у непридатний для використання стан; неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Зазначений перелік підстав відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є вичерпний.

У відповідності зі ст. 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.1993р. № 284 відшкодуванню підлягають:

-          вартість житлових будинків, виробничих та інших будівель і споруд, включаючи незавершене будівництво;

-          вартість плодоягідних та інших багаторічних насаджень;

-          вартість лісових і дерево-чагарникових насаджень;

-          вартість водних джерел (колодязів, ставків, водоймищ, свердловин тощо), зрошувальних і осушувальних систем, протиерозійних і протиселевих споруд;

-          понесені витрати на поліпшення якості земель за період використання земельних ділянок з урахуванням економічних показників, на незавершене сільськогосподарське виробництво (оранка, внесення добрив, посів, інші види робіт), на розвідувальні та проектні роботи;

-          інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обгрунтовані.

При цьому, неодержаним доходом вважається доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Наведене свідчить про правильність висновків господарського суду першої інстанції щодо відсутності законних підстав для відшкодування відповідачем збитків, оскільки матеріалами справи не підтверджується обґрунтованість і законність стягнення збитків.

Крім того, у матеріалах справи містяться докази здійснення відповідачем плати за користування земельною ділянкою, що припадає на його частку в загальній площі житлового будинку, з 14.03.2002р. (з моменту підписання відповідачем акту приймання-передачі придбаного нежитлового приміщення).

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2006р. по справі № А39/420-06 були у повному обсязі задоволені позовні вимоги відповідача до виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 14.09.2005р. № 563 про затвердження акту комісії з визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам в частині положень Акту № 12 від 12.11.2004р. щодо визначення розміру збитків, заподіяних відповідачем.

У зазначеній постанові було вказано, що законодавством не передбачена можливість укладання договору оренди частки земельної ділянки, на якій розташований багатоквартирний будинок, визначеної пропорційно загальної площі нежитлового приміщення, що перебуває у власності відповідача, до спільної площі всіх квартир і нежитлових приміщень будинку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.01.2007р. по справі № А39/420-06 клопотання прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги на вказану постанову було залишено без задоволення; прокурору Дзержинського району м. Кривого Рогу було відмовлено у поновленні пропущеного процесуального строку на внесення апеляційного подання.

Статтею 254 КАС України передбачено, що постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова чи ухвала суду не набрала законної сили. судове рішення набирає законної сили.

Оскільки строк апеляційного оскарження постанови господарського суду Дніпропетровської області не був поновлений, постанова вважається такою, що набрала законної сили.

Згідно зі ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на викладене, обставини, встановлені вказаною постановою, не потребують доведення і вважаються встановленими при вирішенні цього спору.

Таким чином, у відповідності з постановою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2006р. по справі № А39/420-06 було визнано недійсним документ –рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого подавався позов про відшкодування збитків.

Вказане беззаперечно підтверджує правильність висновків суду першої інстанції, здійснений у рішенні.

Посилання Прокурора на порушення судом ст. 120 ЗК України є неправомірними, оскільки вказана норма передбачає лише можливість переходу права власності та користування земельною ділянкою при зміні власника будівлі або споруди.

Таким чином, при винесенні рішення, судом повно, всебічно і об’єктивно були досліджені всі обставини справи в їх сукупності, а також правильно застосовані норми матеріального і процесуального права.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на викладене, постанова господарського суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування і винесення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206, 254 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційне подання Прокурора Дзержинського району м. Кривого Рогу на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2006р. у справі № 39/193  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.07.2006р. у справі № 39/193 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Т. Г. Стрелець

Суддя
В. Г. Головко

Суддя
Л. В. Чоха