КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2007                                                                                           № 2-64/07

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Осока О.В.  дов. № 44 від 12.06.2007

від відповідача - Північук Л.І. – дов. № 96 від 16.01.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Бєляєва Юрія Олександровича

на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007

у справі № 2-64/07

за позовом                               Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області

до                                                   Бєляєв Юрій Олександрович

про                                                  розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна у державну власність

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області звернулось до суду з позовом до Бєляєва Юрія Олександровича про розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна у державну власність.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007 р. у справі №2-64/07 позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області до Бєляєва Юрія Олександровича про розірвання договору купівлі-продажу та повернення майна у державну власність задоволено; розірвано договір № 18-НБ-ЗД купівлі-продажу шляхом викупу державного майна об’єкта незавершеного будівництва – адміністративно – побутовий корпус, контрольно-пропускний пункт № 2, азотно-киснева станція, внутрішні кабельні мережі та мережі охоронного освітлення, внутрішні автодороги та майданчики, естакада інженерних мереж, який укладений 06.06.2001 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та громадянином Бєляєвим Юрієм Олександровичем; повернуто об’єкт незавершеного будівництва: адміністративно – побутовий корпус, контрольно-пропускний пункт № 2, азотно-киснева станція, внутрішні кабельні мережі та мережі охоронного освітлення, внутрішні автодороги та майданчики, естакада інженерних мереж, який знаходиться в м. Обухів, вул. Київська, 127, у державну вартість.

Рішення суду мотивоване тим, що, оскільки відповідачем не виконано умови укладеного договору (а саме – протягом п’яти років з моменту підписання акту приймання-передачі не добудовано та не здано в експлуатацію об’єкт, не утримано в належному технічному та санітарному стані, не переоформлено земельну ділянку, відведену під об’єкт), то вказані обставини є підставою для розірвання спірного договору, а об’єкт приватизації - поверненню у державну власність.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду, звернувся з апеляційної скаргою від 07.02.2007р., в якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007р. у справі № 2-1276-06 та припинити провадження у справі, а також, скасувати ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13.11.2006р. у справі             № 2-1276-06.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення Обухівського районного суду Київської області є помилковим, прийнятим з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а тому рішення підлягає скасуванню.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 15.03.2007 справа № 2-64/07 з апеляційною скаргою Бєляєва Ю.О. на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007 була направлена до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.05.2007, враховуючи те, що у відповідності до ст.12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі справи у  спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та у відповідності до ст.14 ГПК України справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням сторони, зобов’язаної за договором здійснити на користь другої сторони певні дії, такі як передати майно, виконати роботу тощо, апеляційна скарга Бєляєва Ю.О. на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007 була прийнята до провадження,

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засідання проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та наявні матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та громадянином Бєляєвим Юрієм Олександровичем 06.06.2001 укладено договір № 18-НБ-ЗД купівлі-продажу шляхом викупу державного майна об’єкта незавершеного будівництва - адміністративно – побутовий корпус, контрольно-пропускний пункт № 2, азотно-киснева станція, внутрішні кабельні мережі та мережі охоронного освітлення, внутрішні автодороги та майданчики, естакада інженерних мереж, що знаходився на балансі Дирекції державного підприємства по виробництву препаратів медичного призначення за адресою: м. Обухів, вул. Київська, 127, відповідно до умов якого позивач (як продавець) передає у власність відповідачу (як покупцю) вищезазначений об’єкт приватизації, а відповідач зобов’язується прийняти цей об’єкт і сплатити за нього ціну.

Відповідно до п. 6 вказаного договору продавець зобов’язується передати покупцю об’єкт приватизації в установлений в договорі термін, повідомляти покупця у разі несвоєчасного внесення платежів за об’єкт приватизації, контролювати виконання умов цього договору.

Відповідно до пп. 5.1.1 - 5.1.11 договору покупець зобов’язується в установлений термін прийняти об’єкт приватизації, сплатити ціну продажу, добудувати об’єкт протягом п’яти років з моменту підписання акту приймання-передачі, забезпечити виконання вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об’єкта, питання відводу, купівлі або довгострокової оренди земельної ділянки під даним об’єктом вирішувати самостійно в порядку, установленому чинним законодавством, надавати необхідні матеріали та документи щодо виконання умов договору.

У разі неможливості завершення будівництва об’єкта в установлені терміни за наявності відповідних обґрунтувань терміни завершення будівництва можуть бути змінені за спільним рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.(п. 5.2 договору)

Факт передачі позивачем відповідачу вказаний об’єкт підтверджується актом приймання-передачі від 11.06.2001р.

У вказаний в договорі строк відповідач сплатив ціну продажу та зареєстрував договір у міській Раді.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області було здійснено перевірку виконання умов договору купівлі-продажу об’єкта незавершеного будівництва № 18-НБ-ЗД, за результатами якої складено акт від 01.11.2006.

Як вбачається з акту перевірки від 01.11.2006, перевіркою встановлено, що Бєляєвим Ю.О. об’єкт не добудовано, в експлуатацію не здано, не утримано його в належному технічному та санітарному стані, земельна ділянка, відведена під об’єкт, не переоформлена та не укладено додаткового договору про зміну термінів завершення будівництва об’єкта.

Перевіряючими зроблено висновок, що відповідачем умови договору № 18-НБ-ЗД від 06.06.2001 станом на час перевірки не виконано.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про під ставність та обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення з огляду на наступне.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 5 ст. 27 Закону України „Про приватизацію державного майна” на вимогу однієї із сторін договір купівлі-продажу може бути розірвано або визнано недійсним за рішенням суду в разі невиконання іншою стороною зобов’язань, передбачених договором купівлі-продажу.

Статтею 19 Закону України „Про особливості приватизації об’єктів незавершеного будівництва” встановлено, що обов'язковими умовами приватизації об'єктів незавершеного будівництва, крім продажу під розбирання, є встановлення строку завершення будівництва об'єкта незавершеного будівництва; заборона відчуження об'єкта незавершеного будівництва та земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, до завершення будівництва та введення об'єкта в експлуатацію; забезпечення вимог екологічної безпеки, охорони навколишнього природного середовища під час добудови та подальшого введення в експлуатацію об'єкта приватизації. У разі неможливості завершення будівництва в установлені строки за наявності відповідних обгрунтувань строки завершення будівництва можуть бути змінені за рішенням органу приватизації та органу місцевого самоврядування, про що укладається додатковий договір.

У разі невиконання умов, зазначених у цій статті, договір купівлі-продажу підлягає розірванню в установленому законодавством порядку. При цьому покупець, з яким розірвано договір купівлі-продажу, повертає об'єкт приватизації в державну власність за актом приймання-передачі, а також відшкодовує державі збитки, завдані невиконанням умов договору.

Розірвання договору купівлі-продажу об'єкта незавершеного будівництва є підставою для розірвання договору купівлі-продажу аби договору оренди земельної ділянки, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, місцевим судом зроблений правильний висновок про те, що невиконання відповідачем умов договору є підставою для його розірвання, а об’єкт приватизації підлягає поверненню у державну власність.

Доводи апелянта про те, що позивачем пропущений строк позовної давності (оскільки 05.12.2002 було сторонами договору було складено та підписано акт підсумкової перевірки виконання умов спірного договору купівлі-продажу), а також про те, що на підставі вказаного акту підсумкової перевірки спірний договір знімається з контролю, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки підписання вказаного акту не звільняє відповідача від фактичного виконання його обов’язків, як покупця, передбачених договором.

Судова колегія вважає, що один лише акт підсумкової перевірки (сам по собі) не є належним доказом та не може свідчити про виконання відповідачем його обов’язків за договором купівлі-продажу.

Апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів, які б у сукупності об’єктивно свідчили та підтверджували факт виконання відповідачем умов спірного договору (зокрема, акту введення придбаного об’єкту в експлуатацію в строк, що не перевищує п’яти років з моменту підписання акту приймання-передачі, документів щодо оформлення на відповідача земельної ділянки, на якій розташований придбаний об‘єкт тощо).

Щодо вимог апелянта про скасування ухвали Обухівського районного суду Київської області від 13.11.2006р. у справі № 2-1276-06 про забезпечення позову, судова колегія вважає їх безпідставними, оскільки вказана ухвала прийнята місцевим судом в межах повноважень, наданих йому ст. 151 ЦПК України, та підстав для її скасування апелянтом не наведено та колегією не вбачається.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи усе вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007р. у справі № 2-64/07 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, та підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п.1 ст.103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, –

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Бєляєва Юрія Олександровича від 07.02.2007р. залишити без задоволення, а рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.01.2007р. у справі № 2-64/07 – без змін.

2.   Матеріали справи № 2-64/07 повернути до Обухівського районного суду Київської області.

Головуючий суддя

Судді