ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" липня 2007 р.

Справа №  6/283/07

за позовом
Казенного дослідно –проектного центру кораблебудування,
м. Миколаїв, вул. Адміральська,  38.

до відповідача
Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Миколаєві, м. Миколаїв, вул. Чкалова, 20.

про
Визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.01.2007 року № /2 та № /2.

Суддя                                                                                                       Ткаченко О.В.

Секретар                                                                                                    Засядівко О.О.

Представники:

Від позивача
Мануйленко Н.В.

Від відповідача
Бойко О.В.

Суть спору: Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.01.2007 року № /2 та № /2, згідно яких позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1 814 797,60 грн., з яких 1296284,00 грн. –основний платіж, 518513,6 грн. –штрафні (фінансові) санкції, та визначено суму завищення бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 50508,00 грн., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачем здійснена поставка товарів на експорт, що підтверджено вантажно-митною декларацією і відповідно пункту 6.2. статті 6 Закону України про податок на додану вартість” необхідно застосувати нульову ставку податку на додану вартість.

Відповідач проти позову заперечує з тих підстав, що позивач здійснив поставку послуг (розробка, виготовлення та постачання технічної документації), місце надання яких знаходиться на митній  території України, а тому відповідно до пункту 6.1. статті 6 Закону України про податок на додану вартість”  такі операції оподатковуються за ставкою 20% (а. с. 161-163).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив.

Згідно з договором комісії № 3/110-Д від 04.08.2004р. позивач розробив, виготовив і поставив нерезиденту (ВМД № 100000012/6/982640 від 23.05.2006 р.) документацію енергетичної установки і загальнокорабельну документацію великого надводного корабля.

При визначенні податкового зобов’язання по податку на додану вартість платник податку застосував 0 ставку, відповідно до ст. 6 Закону України від 03.04.1997  № 168/97-ВР "Про податок на додану вартість" виходячи з того, що ним була здійснена поставка товару, а не послуг.

За результатами проведеної виїзної позапланової перевірки діяльності позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за травень 2006 року ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва складено акт від 18.08.2006 року № 157/23-700/14307618.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. 4.1. ст. 4, п. 6.1., п. 6.2., п. 6.5. ст. 6, п.п. 7.3.1. п. 7.3. ст. 7 Закону України від 03.04.1997 року № 168/97-ВР “Про податок на додану вартість”  зі змінами та доповненнями позивачем застосовано нульову ставку податку на додану вартість при поставці послуг по укладеному договору комісії № 3/110-Д від 04.08.2004р. у травні 2006 року на розробку, виготовлення і постачання документації документації, яка здійснюється на митній території Україні, де підприємство зареєстровано платником податку на додану вартість. ( а.с. 73)

Відповідно до вказаних норм закону надані послуги згідно актів прийому-передачі технічної документації у розмірі  6 860 894,75 грн. по вказаному договору комісії у травні 2006 року оподатковуються за ставкою 20 відсотків і сума ПДВ з них складає 1372178,95 грн. (а.с. 73).

На підставі акту перевірки, за результатами апеляційного оскарження ( на підставі рішення ДПА України від 12.01.2007 року № 28/10/25-014), відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 18.01.2007 року № /2, яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на додану вартість в сумі 1 814 797,60 грн., з яких 1296284,00 грн. –основний платіж, 518513,6 грн. –штрафні (фінансові) санкції та податкове повідомлення-рішення від 18.01.2007 року № /2, яким визначено суму завищення бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 50508,00 грн.

Господарський суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як слідує із договору комісії і це підтверджено ВМД № 100000012/6/982640 від 23.05.2006 р., його предметом був експорт товарів військового призначення.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про  державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.02. № 549, товари військового призначення в сукупності чи окремо –це вироби військового призначення, послуги військового призначення, технології військового призначення (технічні дані, технічна допомога, базові технології).

Згідно п. 3 Порядку здійснення державного контролю за міжнародними передачами товарів військового призначення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.11.03р. №1807, міжнародна передача товарів може здійснюватися суб’єктом здійснення міжнародних передач товарів за наявності у нього відповідного дозволу чи висновку Держекспортконтролю.

На виконання вказаних вимог, ДП ДК “Укрспецекспорт” ДГЗІФ “Укрінмаш” оформлено дозвіл Державної служби експортного контролю України № 25475301 від 11.07.2005 року, що підтверджується актом перевірки. (а.с. 69).

Згідно даного дозволу (гр. 12) - „найменування та опис товару” –предметом експорту є товари військового призначення (ТВП).

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання” від 20.02.2003 року № 549, митне оформлення та митний контроль товарів здійснюється в порядку, передбаченому Митним Кодексом України.

Митне оформлення ВМД № № 100000012/6/982640 від 23.05.2006 р. було здійснено на підставі вищевказаного дозволу із зазначенням найменування товару –„ТВП”, відправник/експортер - Казенний дослідно–проектний центр кораблебудування –позивач по справі.

Відповідно до п. 1.4. Закону України “Про податок на додану вартість” поставка  товарів - це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів  робіт).

Поставка послуг - будь-які операції    цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпорядження товарами, у тому числі нематеріальними активами, а також з поставки будь-яких інших, ніж товари, об'єктів власності за компенсацію, а також операції з безоплатного виконання робіт, надання послуг. Поставка послуг, зокрема, включає надання права на користування або розпорядження товарами у межах договорів оренди (лізингу), поставки, ліцензування або інші способи передачі права на патент, авторське право, торговий знак, інші об'єкти права інтелектуальної, в тому числі промислової, власності.

Предметом договору комісії № 3/110-Д від 04.08.2004р. є експорт товарів спеціального (військового) призначення.

Відповідно до п. 6.2. ст.6 Закону України "Про податок на додану вартість" при експорті товарів та супутніх такому експорту послуг ставка податку становить "0" відсотків до бази оподаткування.

Таким чином, позивач здійснив поставку товарів за межі митного кордону України (експорт товарів)   відповідно до Закону України „Про порядок на додану вартість” і правомірно застосував п.6.2 цього закону.

Враховуючи викладене, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є неправомірними і підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 94,161-163 КАС України,

господарський суд

П О С Т А Н О В И В  :

Скасувати податкові повідомлення –рішення СДПІ ВПП у м. Миколаєві від від 18.01.2007 року № /2 та № /2.

Постанова  або ухвала суду першої інстанції,  якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя
О.В.Ткаченко