ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19.03.2007
Справа № А38/281-06

Дніпропетровський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого і доповідача судді  Чохи Л.В.,

суддів: Головка
В.Г, Стрелець Т.Г.

при секретарі судового засідання:
Мацекос І.М.

За участю представників сторін:

від відповідача: ОСОБА_1,
довіреність № ,  представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність
№б/н  відІНФОРМАЦІЯ_1,  представник;

від позивача: представник  у судове засідання не з"явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної
особиОСОБА_3, м.Дніпродзержинськ  на
постанову  господарського суду
Дніпропетровської області від  14.11.06р.
у справі № А38/281-06

за позовом управління
Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області

до
суб”єкта підприємницької діяльності - фізичної
особиОСОБА_3, м. Дніпродзержинськ

про  стягнення
суми недоїмки в розмірі 16 528,12 грн,

В С Т А Н О В И В:

В вересні
2006р. управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулося
в господарський суд Дніпропетровської області до підприємцяОСОБА_3 з
позовом про стягнення 16 528,12 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що
статтею 67 Конституції України   передбачено
обов”язок особи сплачувати податки і збори в порядку і в  розмірах, встановлених законом. Відповідно до
ч.4 ст.18 Закону України         “Про
загальнообов”язкове державне пенсійне страхування” страхові внески

не включаються до складу інших
податків та обов”язкових платежів та на
них не поширюється податкове законодавство. Однак, відповідач з            1.02.2004р. по 20.07.2006р. не
нараховував на заробітну плату найманих працівників страхові внески у розмірі
32%, в зв”язку з чим утворилась заборгованість у сумі 16 528, 12 грн.

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.11.2006р. (суддя Бишевська Н.А.) позовні
вимоги задоволено: з        підприємця
ОСОБА_3стягнуто на користь управління Пенсійного       фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської області заборгованість у сумі 16 528, 12
грн. і на користь державного бюджету судові витрати у розмірі -3 грн. 40 коп.
Ця постанова мотивована тим, що в силу п.1 ст.1 Закону України “Про збір на
обов”язкове державне пенсійне страхування” суб”єкти підприємницької діяльності,
які використовують працю найманих працівників, сплачують збір на        обов”язкове державне пенсійне
страхування. Обов”язок сплати зазначеного збору не пов”язується зі статусом
платника податку як суб”єкта підприємницької діяльності, який обрав спрощену
систему оподаткування.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 1.02.2007р. порушено провадження з
перегляду в апеляційному порядку постанови господарського суду
Дніпропетровської області від 14.11.2006р. за апеляційною скаргою підприємця
ОСОБА_3, де поставлено питання про скасування постанови господарського суду
Дніпропетровської області і  закриття
провадження у справі. Посилання зроблено на слідуючі обставини:

-          даний спір не відноситься до
компетенції адміністративного суду, визначеного ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України;

-          позивач перебуває на єдиному податку,
тому не є платником      збору на
обов”язкове  державне пенсійне
страхування;

-          згідно листів Держкомпідприємництва
від ІНФОРМАЦІЯ_2р.
НОМЕР_1, від ІНФОРМАЦІЯ_3р. НОМЕР_2, від ІНФОРМАЦІЯ_4р. НОМЕР_3, від
ІНФОРМАЦІЯ_5р.НОМЕР_4, від ІНФОРМАЦІЯ_6р. НОМЕР_5суб”єкт малого підприємництва,
який сплачує єдиний податок, не є платником збору на обов”якове державне
пенсійне страхування;

-          Указ Президента України “Про спрощену
систему        оподаткування, обліку та
звітності суб”єктів малого підприємництва” є єдиним спеціальним нормативним
актом, який регулює питання сплати податків, інших обов”язкових платежів і
збору у Пенсійний фонд.

Апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Твердження скаржника про
те, що цей спір не входить до компетенції адміністративного суду, суперечить
вимогам закону.

Пунктом 4 частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що компетенція
адміністративних судів

поширюється на спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних
повноважень дається в пункті 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства
України, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до пункту першого
Положення про Пенсійний фонд
України, затвердженого Указом Президента України від 1 березня 2001
року       № 121/2001, Пенсійний фонд
України є центральним органом виконавчої
влади, що, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною        системою загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування,
провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків.

Відповідно до підпункту 6 пункту
2.2 Положення про управління

Фонду воно відповідно до покладених
на нього завдань контролює  надходження
страхових внесків та інших платежів до Фонду від підприємств, установ,
організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність,
проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів,
звітів та інших документів щодо правильності обчислення та сплати страхових внесків,
цільового використання коштів
Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій.

3 наведеного випливає, що
управління, звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості зі
сплати збору на обов'язкове державне
пенсійне страхування, діяло як орган державної влади при здійсненні ним
владних управлінських функцій і, відповідно, як суб'єкт владних         повноважень.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.3
Положення про управління Фонду
воно має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми
страхових внесків.

За змістом статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" саме територіальним органам Фонду
надано право звертатись до суду з позовом про сплату простроченої
заборгованості        із сплати страхових
внесків.

Отже, згідно пункту 4 частини 1
статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України спори за зверненням
управління Пенсійного фонду України про стягнення простроченої заборгованості
із сплати страхових         внесків
підвідомчі адміністративним судам.

Відповідно до ст. 18 Закону України
"Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" (далі -Закон №1058) визначено, що
страхові внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який справляється на
всій території України в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 5 цього Закону визначено,
що виключно цим Законом регулюються відносини, що виникають між суб'єктами
системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, визначається

коло осіб, які підлягають
державному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки
порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно до п. 1 ст. 14 Закону №
1058 страхувальниками, зокрема, є

роботодавці: підприємства, установи
і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від
форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян,
профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та
інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій,
об'єднань громадян,        профспілок,
політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно        ведуть розрахунки із застрахованими
особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи
(включаючи юридичних та        фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб
оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований
сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які
використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору  (контракту) або на інших умовах, передбачених
законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб,
зазначених у пунктах          1, 10, 15
ст. 11 цього Закону.

Відповідно до ст. 15 Закону № 1058
платниками страхових внесків до солідарної системи с страхувальники, зазначені
в ст. 14 цього Закону.

Пунктом 4 Закону №1058 встановлено
що, страхові внески не включаються до складу податків, інших обов'язкових
платежів, що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється
податкове       законодавство.

Згідно з п. 6 згаданого Закону
законодавством не можуть  встановлюватися
пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Отже, дані правовідносини
регулюються Законом України “Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування”, а не Указом
Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та         звітності суб'єктів малого
підприємництва” №727/98 від 3.07.1998.

Як вбачається із щомісячних
розрахунків сум страхових внесків на загальнообов”язкове державне пенсійне
страхування, відповідач з 1.02.2006р.  по
30.06.2006р. не нараховує і не сплачує внески в розмірі 32% з фонду        оплати праці найманих працівників, у
зв”язку з чим виникла заборгованість у сумі 16528, 12грн, яка підлягає
стягненню в примусовому порядку. (а.с. 5-35)

Таким чином, доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків, зроблених судом.

Але, в  порушення пункту 2 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України суд стягнув з відповідача на користь
державного       бюджету судові витрати у
сумі 3 грн 40 коп, в цій частині рішення підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 201, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підприємцяОСОБА_3
частково задовольнити.

Постанову  господарського суду Дніпропетровської області
від  14.11.2006р. у справі № А38/281-06
змінити, скасувавши в частині стягнення
з підприємцяОСОБА_3 на користь державного бюджету 3грн. 40коп. судового
збору.

В іншій частині постанову залишити
без змін.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо
до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В.Чоха

Суддя
В.Г.Головко

Суддя
Т.Г.Стрелець