ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

09.07.2007  року                                                            Справа № 11/133н(5/264н)

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Баннової Т.М.

суддів                                        Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

за присутністю секретаря

судового засідання                    Сідорової О.А.

та за участю

представників сторін

від позивача                                       Ковтун О.Г.-  засновник

від відповідача                              Заїка В.К., дов. від 04.01.2007 № 33

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганське енергетичне об’єднання” в особі

Північної філії

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  18.05.2007

у справі                                        №11/133н(5/264н) (суддя Москаленко М.О.)

за позовом                                         Селянського фермерського господарства

„Ніка”

до  відповідача                               Товариства з обмеженою відповідальністю

„Луганське енергетичне об’єднання” в особі

Північної філії

про                     визнання відсутності права

У судовому засіданні 03.07.2007 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.07.2007 о 14 год. 30 хв.

За результатами розгляду апеляційної скарги Луганський апеляційний господарський суд  у складі колегії суддів, що призначена  розпорядженнями голови суду від 06.06.2007 та першого заступника голови суду від 02.07.2007,

ВСТАНОВИВ:

Позивач –Селянське фермерське господарство „Ніка” (далі –СФГ „Ніка”) звернувся до господарського суду  Луганської області з  позовом про визнання відсутності у Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” в особі Північної філії (далі –ТОВ „ЛЕО”) права на вимогу з позивача суми 2115 грн. 53 коп., нарахованої на підставі акту від 22.02.2006 №601063 (далі –акт), права на припинення постачання електроенергії позивачеві за невиплату суми у розмірі 2115 грн. 53 коп., нарахованої на підставі зазначеного акту ( згідно заяви від 14.08.2006).

Рішенням місцевого господарського суду від 14.08.2006 по справі                          № 5/264н позовні вимоги задоволені повністю.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 14.11.2006 вказане рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі № 5/264н припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.02.2007 вищевказані судові рішення скасовані, справу направлено для нового розгляду.

Рішенням  місцевого господарського суду від 18.05.2007 по справі                           № 11/133н(5/264н) позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Мотивоване дане рішення обґрунтованістю позовних вимог, умовами укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії від 24.01.2005 №248 (далі –договір), не наданням відповідачем доказів дотримання умов Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 N 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за N 417/1442, (далі –Правила) стосовно строку повідомлення споживача про час засідання комісії, положеннями п. п. 4.9, 4.10, 6.42, 9.1 Правил, Методики обчислення обсягу електричної енергії, недоврахованої унаслідок порушення споживачем - юридичною особою Правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 05.12.2001 №1197 (далі –Методика).

У ході судового розгляду місцевим господарським судом було встановлено, що зупинка диска лічильника сталася через його несправність, при цьому цілісність пломб на лічильнику порушена не була, механічних ушкоджень також виявлено не було. Таким чином, ознак умисного втручання у роботу лічильника зі сторони позивача виявлено не було, а відтак і відсутня вина позивача в неналежній роботі лічильника.

Судом зазначено, що прилад обліку, який був демонтований і до теперішнього часу знаходиться у відповідача, необхідно було замінити або відремонтувати, а обсяг спожитої під час заміни або ремонту лічильника енергії проводити у відповідності до положень п. 6.20 Правил за згодою сторін  шляхом розрахування постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку або наступного після відновлення розрахункового обліку періоду. Викладені обставини відповідачем не враховані при складані акту, а також під час нарахування суми недоврахованої електроенергії і подальшому відключенні позивача від електропостачання.

Згідно з вимогами ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України посилання відповідача на відсутність нормативного обґрунтування вимог позивача стосовно визнання відсутнім права на донарахування сум та поновлення постачання електричної енергії суд визнав безпідставними та такими, які не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

ТОВ „ЛЕО” не погодилося з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій йдеться про скасування рішення повністю та прийняття нового про відмову в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційних вимог її заявник посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, положення ст. 129 Конституції України, ст.16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст.ст. 12, 43, 81, 85 Господарського процесуального кодексу України, п. п. 3.2, 3.3, 6.2, 6.4 Правил, постанов Верховного Суду України від 13.07.2004 №10/732, від 14.12.2004 №6/11 та п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 11.04.2005 N 01-8/344 „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році”, постанови Вищого господарського суду України від 07.02.2006 по справі №29/259-04-7146.

За доводами скаржника прийняте у даній справі судове рішення не ґрунтується на вимогах закону та прийняте на підставі позовних вимог, які не є способом захисту цивільних прав та інтересів. Заявлені позивачем вимоги „в частині заборони здійснення дій, направлених на відключення позивача від електропостачання” є одним із заходів до забезпечення позову і не можуть бути самостійним предметом у господарській справі.

Як зазначено за апеляційною скаргою, з порушеннями ним Правил позивач був згоден та оспорював лише суму оплати; про час та місце проведення засідання комісії зазначено в акті, який підписаний позивачем без зауважень та пояснень, на засіданні комісії позивач був присутній, але від підпису протоколу засідання комісії відмовився; про те, що лічильник не працює, споживач знав, про що свідчить зданий ним 17.02.2006 звіт про використану електроенергію, показники лічильника за яким не відповідають показникам лічильника під час перевірки 22.02.2006; постачання електроенергії позивачеві призупинено лише після несплати ним сум за рахунком та попередження про припинення електропостачання.

Скаржник оспорює факт демонтажу та знаходження у нього лічильника, стверджує про відповідність дій працівників ТОВ „ЛЕО” вимогам законодавства.

У підтвердження недотримання норм процесуального права скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом справи № 1/131 між цими ж сторонами, про той же предмет і з цих підстав та оголошення судом вступної та резолютивної частини рішення без з’ясування згоди сторін на те.

Також за доводами скаржника судом не дотримані положення ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідачем відзив на апеляційну скаргу не наданий, що відповідно до положень ст. 96 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду справи.

У судовому засіданні представник позивача доводи заявника скарги оспорює, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянув матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, заслухав представників сторін, дослідив правильність застосування судом першої інстанції при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, взаємовідносини сторін врегульовані договором, згідно якого під час виконання умов договору, а також вирішення всіх питань, що необумовлені договором, сторони керуються чинним законодавством України, зокрема Правилами.

В обґрунтування нарахування позивачеві для оплати суми недооблікованої електричної енергії у розмірі 2115 грн. 53 коп. ТОВ „ЛЕО” посилається на акт, згідно якого споживачем порушено вимоги п. 6.40 Правил, а саме: при включеному навантаженні диск електролічильника не обертається. Вказаним пунктом встановлено правила здійснення електропередавальною організацією                          (постачальником електричної енергії) перерахунку обсягу фактично спожитої електричної енергії у разі виявлення у споживача пошкоджень або зриву пломб електропередавальної організації та/або пломб держповірки або за умови збереження цілісності пломб держповірки та електропередавальної організації пошкодження розрахункових приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу приладу обліку тощо), встановлення перемички, шунтуючої коло струму лічильника, використання різного роду пристроїв з метою зменшення показів приладу обліку, несанкціонованого втручання у параметри багатофункціональних лічильників, порушення цілісності ізоляції вторинних кіл трансформаторів струму чи напруги, знеструмлення кіл струму або кіл напруги приладу обліку, самовільного встановлення споживачем трансформаторів струму чи напруги, коефіцієнти трансформації яких не відповідають указаним на паспорті (табличці)  трансформатора та/або вказаним у договорі про постачання, інших дій або бездіяльності споживача з метою зниження значення показів засобу обліку.

У разі виявлення у споживача вказаних у пункті порушень перерахунок обсягу фактично спожитої електричної енергії та його вартості здійснюється відповідно до Методики за тарифами, що діяли протягом споживання електричної енергії з порушенням.

Акт, на який посилається відповідач, відомості про наявність обставин, передбачених п. 6.40 Правил, та які б свідчили про вину споживача, не містить.

Відповідно до п. 6.20 Правил у разі тимчасового порушення розрахункового обліку електричної енергії не з вини споживача обсяг електричної енергії, використаної споживачем від дня порушення розрахункового обліку до дня відновлення розрахункового обліку, за згодою сторін, може бути визначений на підставі показів технічних (контрольних) засобів обліку або розрахований постачальником електричної енергії за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії попереднього розрахункового періоду до порушення розрахункового обліку або наступного після відновлення розрахункового обліку періоду.

За рахунком від 27.02.2006 № 513 відповідачем пред’явлена позивачеві сума 2115 грн. 53 коп., яка у порушення вимог п. 6.20 Правил нарахована за тарифами, що підтверджено представником  ТОВ „ЛЕО” у судовому засіданні.

Доводи скаржника про те, що п. 6.20 Правил не може застосовуватися у даному випадку до взаємовідносин сторін у зв’язку із неповідомленням споживачем ТОВ „ЛЕО” про порушення в роботі лічильника, не можуть бути прийняти до уваги. З пояснень представника позивача про те, що лічильник не працює, він дізнався в день перевірки, тобто 22.02.2006. Розбіжності у показниках лічильника за звітом від 17.02.2006 та актом від 22.02.2006 позивач пояснює збільшенням ним показників лічильника з метою внесення авансової оплати вартості спожитої електроенергії.

Відповідачем доводи позивача належним чином не спростовані, докази доводів про те, що позивач знав про порушення лічильника, ТОВ „ЛЕО” не надані.

Згідно п. 6.42 Правил обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків визначаються на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідань комісії з розгляду актів про порушення.

При цьому споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії.

Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності через 10 робочих днів після вручення протоколу споживачу, за винятком випадків оскарження цього рішення в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, засідання комісії за актом від 22.02.2006 призначено на 23.02.2006, проведено засідання за відсутністю представника позивача, про що зазначено у протоколі засідання комісії  від 23.03.2006 № 5, тобто вимоги п. 6.42 Правил ТОВ „ЛЕО” не дотримані.

За висновком комісії за вказаним протоколом у проведенні експертизи лічильника необхідності нема.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність у відповідача права на донарахування та стягнення суми недоврахованої електричної енергії у розмірі               2115 грн. 53 коп. на підставі акту та як наслідок права на припинення енергопостачання за несплату цієї суми судова колегія вважає обґрунтованим.

Обраний позивачем спосіб захисту його прав не суперечить вимогам ст. 129 Конституції України, на яку посилається скаржник, відповідає положенням ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України.

Твердження скаржника, що заявлені позивачем вимоги „в частині заборони дії, направлених на відключення позивача від енергопостачання”, є заходом до забезпечення позову, не відповідає змісту позовних вимог.

Не вбачається і порушень судом норм процесуального права. Предмет спору по справі № 1/131 (про відшкодування збитків) не відповідає предмету спору по справі №11/133н(5/264н), тому підстав для застування положень ст. 81 Господарського процесуального кодексу України у суду першої інстанції не було.

Згідно рішення вступна та резолютивна частини рішення судом першої інстанції оголошено за згодою сторін відповідно до вимог ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Не вбачається і порушень ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до  ч.2 ст. 104  Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

За висновком судової колегії оскаржуване рішення ґрунтується на вимогах чинного законодавства та відповідає обставинам справи.

Підстав для скасування рішення не вбачається.

Судові витрати за апеляційною скаргою підлягають віднесенню на її заявника відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об’єднання” в особі Північної філії на рішення господарського суду Луганської області від 18.05.2007 у справі №11/133н(5/264н) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 18.05.2007 у справі №11/133н(5/264н) залишити без змін.

У судовому засіданні 09.07.2007 оголошено повний зміст постанови.

Головуючий суддя                                                  Т.М.Баннова

Суддя                                                                      С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.Ф.Парамонова