ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" травня 2007 р.
Справа № 13/71-1578

10 год. 30 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Стопника С.Г.

при секретарі судового засідання Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом: Державного підприємства "Ковалівський спиртовий завод", с. Ковалівка, Монастириський район, Тернопільська область, 48322

до відповідачів: 1. Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції (Монастириське відділення), вул. Шевченка, 19, м. Монастириськ, Тернопільська область, 48300

2. Управління державного казначейства в Тернопільській області, б-р Шевченка, 39, м.Тернопіль, 46000

За участю представників:

позивача:          Тиліщак І.М. –доручення №5 від 15.01.2007 р.

відповідача 1: Гладиш А.С. –довіреність №5035 від 28.12.2006 р.

відповідача 2: Лось М.Я. –довіреність №1992 від 03.05.2007 р.

Суть справи:

про стягнення з державного бюджету на користь ДП "Ковалівський спиртовий завод" 33166,66 грн. податку на додану вартість.

Перший відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що заявлена до стягнення з державного бюджету сума податку на додану вартість не перебуває у складі бюджетного відшкодування, оскільки податковим повідомленням-рішенням Козівської МДПІ (Монастириське відділення) №/0 від 15.03.2006 р., яке залишене Господарським судом Тернопільської області та судом апеляційної інстанції в силі, позивачу було зменшено бюджетне відшкодування ПДВ за грудень 2005 р. на 33166,66 грн. А тому вказана сума не може бути повернена на рахунок ДП "Ковалівський спиртовий завод".

Другий відповідач письмових заперечень проти позову не представив.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 в порядку ст. 130 КАС України.

В судовому засіданні 16.04.2007 р. оголошувались перерви до 23.04.2007 р. та до 04.05.2007 р. для надання можливості сторонам подати додаткові обґрунтування, заперечення та докази.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

- 20.01.2006 р. позивачем подано Монастириському відділенню Козівської міжрайонної державної податкової інспекції (на даний час Монастириське відділення перебуває у складі Бучацької міжрайонної державної податкової інспекції) та Відділенню державного казначейства у Монастириському районі Заяву про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначеної у податковій декларації з податку на додану вартість за грудень 2005 р., а саме 167113 грн., на розрахунковий рахунок підприємства.

- 15.03.2006 р. податковим повідомленням-рішенням Козівської МДПІ (Монастириського відділення), прийнятим за результатами проведеної виїзної позапланової перевірки ДП "Ковалівський спиртовий завод" на предмет правильності обчислення та своєчасності внесення до бюджету сум ПДВ за грудень 2005 р., позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість  за грудень 2005 р.  в розмірі 33166,66 грн.

Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на те, що зменшення бюджетного відшкодування згідно вищезазначеного податкового повідомлення-рішення в сумі 33166,66 грн. безпідставне, так як оплата за отримані послуги Львівської державної залізниці по відправці цистерн із спиртом підприємством проведена в період з червня по жовтень 2005 р., а податкові накладні та розрахунки коригування кількісних і якісних показників до податкових накладних були ним отримані в листопаді 2005 р., у зв'язку з чим 33166,66 грн. ПДВ правомірно були включені в листопаді 2005 р. (згідно уточнень позовних вимог) до податкового кредиту та заявлені в декларації за грудень 2005 р. до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок.

Позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи зі слідуючого:

- згідно п.1.8. ст.1 Закону України "Про податок на додану вартість" бюджетне відшкодування –це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

- відповідно до пп. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 вказаного Закону, суми податку, що підлягають сплаті до бюджету або відшкодуванню з бюджету, визначаються як різниця між загальною сумою податкових зобов’язань, що виникли у зв’язку з будь-яким продажем товарів (робіт, послуг) протягом звітного періоду, та сумою податкового кредиту звітного періоду.

- пп. 7.7.2. п.7.7. ст. 7 даного Закону передбачено, що якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Як випливає з матеріалів справи, оплата за отримані послуги позивачем здійснювалася з червня по жовтень 2005 р., а заявлено до відшкодування 33166,66 грн. в декларації за грудень 2005 р., тобто фактично сплати в попередньому періоді не було і позивач не надав цій сумі статусу бюджетного відшкодування в наступному періоді (січні 2006 р.).

Разом з тим, позивач вправі був включити сплачені постачальникам в червні-жовтні 2005р. суми ПДВ у податковій декларації за грудень 2005 р. в якості податкового кредиту у вигляді виправлення помилки, і врахувати їх при сторнуванні податкового кредиту і податкового зобов’язання, а в наступному звітному періоді використавши цю суму в якості податкового кредиту і отримавши від'ємне значення, заявити до бюджетного відшкодування, що зроблено не було.

Щодо посилання позивача на неправомірность зменшення податковою інспекцією позивачу бюджетного відшкодування ПДВ в сумі 33166,66 грн. згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 15.03.2006 р., то це питання вже було предметом судового розгляду у справі №13/91-1352 і постановою Господарського суду Тернопільської області від 13.04.2006р. та ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 29.06.2006 р. по зазначеній справі оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишене в силі. Крім того, судами першої та апеляційної інстанцій підтверджено використання підприємством 36166,66 грн. ПДВ в якості податкового кредиту в грудні 2005 р., у зв'язку з чим посилання позивача в даному позові на включення вказаної суми ПДВ до податкового кредиту в листопаді 2005 р. взагалі безпідставні.

Згідно ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В позові відмовити.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 16 травня 2007 р.  до адміністративного суду апеляційної інстанції –Львівського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                С.Г. Стопник