ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.08.2007                                                                                                 Справа  № 10/126

За позовом Служби автомобільних доріг у Закарпатській області, м. Ужгород

до відповідача Приватного підприємства „Азимут”, м. Ужгород

про розірвання договору №38 від 21.11.2005 р. та стягнення 20000 грн.

Суддя            І.В. Івашкович

Представники:

від позивача –Негря  С.І. –юрисконсульт, довіреність №516/01-4/5 від 23.04.07

–Драшкаба Б.В., довіреність №1080/01-4/07 від 01.08.07

від відповідача –Паукевич І.Б., довіреність №4 від 01.08.07

У судовому засіданні 01.08.07 оголошувалась перерва до 02.08.07 12 год. 30 хв., перерву продовжено до 03.08.07 11 год. 15 хв.

СУТЬ СПОРУ: Служба автомобільних доріг у Закарпатській області,                         м. Ужгород звернулась з позовом до приватного підприємства „Азимут”,                        м. Ужгород про розірвання договору №38 від 21.11.2005 р. та стягнення 20000грн.

Поданою в порядку ст. 22 ГПК України заявою №233 від 03.08.07 позивач змінив позовні вимоги та просить розірвати укладений із відповідачем договір №38 від 21.11.05 про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зобов’язати відповідача передати по акту прийому-передачі проект відведення земельних ділянок для реконструкції автомобільної дороги Київ-Чоп, виготовлений згідно з договором №38 від 21.11.2005 р.

Заяву позивача про зміну позовних вимог в цій частині, що наведено вище, прийнято судом до розгляду.

Вимоги позивача відповідно до п. 4 заяви про зміну позовних вимог мають  альтернативний характер, а тому не можуть бути прийняті для розгляду по суті.

Відповідач згідно з поданим письмовим відзивом на позов, з урахуванням  заяви позивача про зміну позовних вимог, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Службою автомобільних доріг у Закарпатській області, як Замовником, та приватним підприємством „Азимут”, м. Ужгород, як Виконавцем, укладено договір №38 від 21.11.2005 р. про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до умов договору Виконавець зобов’язався виконати з дотриманням вимог законодавства проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних  ділянок для реконструкції автодороги Київ-Чоп, км 779-250-км 783-970 (обхід с. Ракошино) та Державний акт на ці земельні ділянки.

Умовами п. 1.3 договору передбачено, що етапи і строки  виконання робіт визначаються погодженим сторонами календарним планом виконання робіт, що є додатком до договору. Календарним планом виконання робіт, підписаним обома сторонами, встановлено, що роботи підлягають виконанню в три етапи: підготовчі роботи –у листопаді 2005 р. складання проекту –у грудні 2005 р., розгляд  і затвердження проекту, виготовлення державного акту –у січні –березні 2006 р.

Із матеріалів справи вбачається, що після виконання Замовником І та ІІ етапу робіт, сторонами підписано акт прийому готової продукції від грудня 2005 р., на підставі якого позивач платіжними дорученнями №706 від 28.12.05 та №46 від 02.02.06 перерахував відповідачу 20000 грн.,  як і було обумовлено договором.

У грудні 2006 р. сторонами скориговано календарний графік виконання робіт за договором №38 від 21.11.2005 р. та кінцевий термін виконання робіт по розгляду та затвердженню проекту (ІІІ етап) і видачі проекту (ІV етап) перенесено відповідно на січень та лютий 2007 р.

В порушення взятих на себе за договором №38 від 21.11.05 зобов’язань відповідач не виконав в установлені строки роботи ІІІ та ІV етапу, на вимогу позивача, що надсилалась листом №190/03-11/79 від 12.02.07, щодо необхідності завершення всіх етапів робіт та передачі в установлені строки виготовленої документації, відповідач відповіді не надав, роботи в повному обсязі не виконав.

У відповідності до ст. 887 п. 2 Цивільного кодексу України до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до загальних правил, встановлених п. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірваним за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Згідно з положеннями ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України одним із правових наслідків виконання зобов’язання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання, є розірвання договору.

Виходячи із змісту наведених вище правових норм, а також приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини невиконання відповідачем взятих на себе зобов’язань по розгляду, затвердженню та видачі проекту у встановлені строки, суд вважає правомірною вимогу позивача про розірвання договору №38 від 21.11.2005 р.

Беручи до уваги той факт, що роботи обумовлених договором І та ІІ етапів виконання відповідачем фактично було виконано, про що свідчить акт прийомки готової продукції від грудня 2005 р., а також враховуючи згоду відповідача, як Виконавця за договором передати після розірвання договору позивачу матеріали попереднього погодження проекту відведення земельних ділянок (наявність такої згоди є необхідною згідно з п.п. 2 п. 1 ст. 889 ЦК України), суд вважає вимогу позивача про зобов’язання відповідача передати за актом прийому-передачі підготовлений проект відведення земельних ділянок для реконструкції автодороги Київ-Чоп км 779+250-км 783+970 (765 – 770), обхід с. Ракошино.

Таким чином, позовні вимоги з урахуванням заяви позивача про їх зміну, підлягають задоволенню судом повністю.

За правилами ст. 49 ГПК України суд покладає на відповідача відшкодування витрат позивача по оплаті держмита в розмірі 85 грн. та 118 грн. –по оплаті інформаційно-технічних послуг.

Керуючись ст.ст. 22, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити повністю.

2.          Розірвати договір №38 від 21.11.2005р. про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

3.          Зобов’язати ПП „Азимут” (м. Ужгород, вул.  Капушанська, 168,                     І.К. 32737652) у трьохденний строк з моменту набрання рішенням законної сили передати Службі автомобільних доріг у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Собранецька, 39, І.К. 25449824) за актом прийому-передачі попередньо підготовлений проект відведення земельних ділянок для реконструкції автодороги Київ-Чоп км 779+250 –км 783+970 (765–770), обхід с. Ракошино, який було виготовлено в порядку виконання І та ІІ етапів робіт за договором №38 від 21.11.05.

Видати наказ.

4.          Стягнути з приватного підприємства „Азимут” (м. Ужгород,                           вул. Капушанська, 168, І.К. 32737652) на користь Служби автомобільних доріг у Закарпатській області (м. Ужгород, вул. Собранецька, 39,                                   І.К. 25449824) 203 (двісті три гривні) грн. відшкодування судових витрат.

Видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому ГПК України.

Суддя                                                                                                І.В. Івашкович