ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД   СУМСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.07
Справа №АС12/269-07.

За позовом Сумського обласного центру ранньої соціальної реабілітації  дітей інвалідів, м. Суми

до                  Управління Пенсійного фонду України  в Зарічному районі  м. Суми

Третіх осіб : 1. Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів;  2. Головного управління державного казначейства у Сумській області

про  скасування рішення

СУДДЯ   КОСТЕНКО Л. А.

Представники сторін:

Від позивача   Камаєва І.С. – юрисконсульт (дов. № 107 від 04.05.2007 р.), Зайцев В.М. (дов. № 21 від 17.01.2007 р.)

Від відповідача  Супрунов  І.Ю. – провідний спеціаліст юрвідділу (дов. 47/01-11 від 04.01.2006 р.)

За участю секретаря судового засідання Бардакової О.М.

Предмет спору: Позивач звернувся  з позовом про скасування рішення  управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми  від 16.03.2007 року № 218 про застосування штрафу в розмірі 3 261, 27 грн. та нарахування пені – 262, 65 грн., зобов»язати відповідача списати борг зі страхових внесків  сумі 5 690, 91 грн.

11.05.2007 року позивач доповнив свої вимоги, подавши заяву, та просить скасувати рішення відповідача від 12.04.2007 року № 284 про застосування фінансової санкції 445, 68 грн. та пені 176, 97 грн.

Відповідач позов не визнає, подав відзив на позов, пояснюючи, що  вимоги позивача не обґрунтовані.

Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України  при розгляді справи оголошувалися перерви з 21.05.2007р. до  04.06.2007р., з  04.06.2007р. до 21.06.2007р., ухвалою суду від 21.06.2007 р. розгляд справи відкладався до 16.07.2007 р., та з 16.07.2007 р. оголошувалася перерва в судовому засіданні до 10:20 год. 18.07.2007 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Сумський обласний центр ранньої соціальної реабілітації дітей-інвалідів (надалі Центр), відповідно до ст. 2 Бюджетного кодексу України та Положення закладу, є бюджетною і неприбутковою установою, яка фінансується з Державного бюджету України та не займається  діяльністю направлену на отримання прибутку.

Кошти на фінансування закладу були надані з Державного бюджету відповідно до ч. 25 ст. 40 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік", яким встановлено, що у 2007 році кошти, отримані до спеціального фонду Державного бюджету України згідно з окремими пунктами статей 8, 20 та 39 цього Закону, спрямовуються відповідно на програми і заходи щодо соціального захисту інвалідів, у тому числі на функціонування обласних центрів ранньої соціальної реабілітації дітей-інвалідів, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (за рахунок джерел, визначених пунктом 20 статті 8 цього Закону).

Порядок використання у 2007 році коштів Фонду соціального захисту інвалідів на функціонування центрів реабілітації інвалідів було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 09 лютого 2007 року N 181 „Про продовження строку дії постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року N 698".

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 24 лютого 2006 року № 46 було затверджено Порядок фінансування видатків на функціонування Центрів реабілітації інвалідів, підпорядкованих органами праці та соціального захисту населення. Даним наказом визначена процедура затвердження кошторисів соціально реабілітаційних центрів (основного фінансового документу, згідно якого ведеться фінансування закладу).

Враховуючи дату прийняття Порядок використання у 2007 році коштів Фонду соціального захисту інвалідів на функціонування центрів реабілітації інвалідів та складну процедуру затвердження кошторису, визначену вищезазначеним наказом, кошторис було затверджено в середині лютого 2007 року. Відповідно перші кошти надійшли лише 21 лютого 2007 року.

У зв'язку з несплатою за грудень 2006 року та січень, лютий 2007 року внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України управлінням Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми (надалі Пенсійний фонд) 16 березня 2007 року було прийнято рішення № 218 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, яким на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (надалі Закон") з Центру стягнено штраф у розмірі 3261,27 грн. та нарахована пеня в розмірі 262,15 грн.

Позивач пояснив, що відповідно до виписок по рахунку Центру ранньої соціальної реабілітації дітей інвалідів  за 2006 рік страхові внески сплачені у повному обсязі, тому відповідач  не мав права накладати фінансові санкції.

Дослідивши матеріали справи, в тому числі особовий рахунок позивача, наданий відповідачем, суд вважає позовні вимоги про скасування  рішення відповідача від 16.03.2007 року № 218 обгрунтованими частково.

Так, господарським судом Сумської області 08.02.2007 року прийнята постанова у справі № АС 12/564-06, згідно з якою визнане нечинним рішення  відповідача № 448 від 26.05.2006 року про  застосування фінансових санкцій в  розмірі 4 456 грн. 76 коп. Але як вбачається із поданого розрахунку фінансових санкцій, особового рахунку позивача, відповідач на скасовану судом  штрафну санкцію згодом нарахував штраф – 1209 грн. 20 коп. та пеню – 193 грн. 49 коп., прийнявши рішення  № 218 від 16.03.2007 року. Тому суд  зазначене рішення  скасовує в частині неправомірно нарахованих санкцій.

Також судом встановлено, що в іншій частині рішення відповідача від 16.03.2007 року № 218 про донарахування 2051, 97 грн. штрафу та 68,66 грн. пені  - правомірне. Зазначені санкції примінені за несвоєчасну сплату  внесків позивачем в розмірі 24 307 грн. 38 коп., які обраховуються в особовому рахунку за 8 лютого 2007 року.

01.01.2004 року набрав чинності Закон України від 07.09.2003 року № 1058 «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування (далі -  Закон 1058).

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону 1058 „...Виключно цим Законом визначаються  платники страхових внесків, їх права та обов'язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками..."

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону позивач є страхувальником і зареєстрований як платник страхових внесків в управлінні.

Обов'язки страхувальників встановлені ч. 2 ст. 17 Закону, серед яких нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески; подавати звітність територіальним органам Пенсійного фонду у строки, в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом.

Ч. 6 ст. 18 Закону визначає, що законодавством  не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Нарахування страхових внесків здійснюється у відповідності до ст. 19 Закону, за якою об'єктом нарахування внесків до Пенсійного фонду для позивача є суми фактичних витрат на оплату праці працівників.

Страхові внески підлягають сплаті в строки, визначені п.6 ст. 20 Закону: "... не пізніше ніж через 20 календарних днів ..." із дня закінчення базового звітного періоду. Відповідно до ч. 10 цієї норми, у випадках, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. ч. 12 ст. 20 Закону  визначено, що „.... Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника..."

Згідно з п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі:

10 відсотків своєчасно несплачених зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 30 календарних днів включно;

20 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати у строк до 90 календарних днів включно;

50 відсотків зазначених сум - у разі затримки їх сплати понад 90 календарних днів.

Одночасно на суми своєчасно несплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п.п. 9.3.2 п. 9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати  страхувальниками та застрахованими особами  внесків на загальнообов»язкове  державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2001 р.  № 21-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України  16 січня 2004 року за № 64/8663, із змінами та доповненнями, розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

В ході розгляду справи, 01.06.2007 року відповідач прийняв рішення № 4 про скасування рішення про застосування  фінансових санкцій та нарахування  пені від 12 квітня 2007 року № 284.

Відповідно скасовані і донараховані  суми, які позивач просив списати.

Позивач подав клопотання про  відкликання  доповнень до позовної заяви в зв»язку із прийняттям зазначеного рішення відповідачем. Судом клопотання  задовольняється відповідно до п. 5 ст. 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163, 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ :

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Рішення  Управління Пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми від 16.03.2007 року № 218 скасувати в частині  застосування штрафу у розмірі 1 209 грн. 30 коп. та пені 193 грн. 49 коп. В іншій частині позову – відмовити.

3.          Позовні вимоги про скасування рішення Управління пенсійного фонду України в Зарічному районі м. Суми  від 12.04.2007 року № 284 – залишити без розгляду.

4.         Порядок і строки апеляційного оскарження встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якого, зокрема, заява про апеляційне оскарження постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

5.       Відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом,  якщо таку заяву не було подано. В разі подання  апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано,  набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.