ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2007 р.
№ 2-14/11134-2006

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі:

головуючого:
Першикова Є.В.,

суддів:
Ходаківської І.П.,

Кравчука Г.А.,

розглянула

касаційну скаргу
державного підприємства "Керченський морський торговельний порт" (далі Порт)

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду

від
31.01.07

у справі
№ 2-14/11134-2006

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
державного підприємства "Державна морська лоцманська служба" (далі Лоцманська служба)

до
Порту,

треті особи:
приватне підприємство "ФАМ Балкерс" (далі Підприємство),

приватне підприємство "Морське агентство ФАМ" (далі Агентство),

про
стягнення 7 882,97 доларів США

В засіданнях взяли участь представники:

- позивача:
Миронюк К.Г. (за дов. № 41/06 від 20.11.06);
- у судовому засідання 17.05.07; 21.06.07;

- відповідача:
Гаврилюк Л.А. (за дов. № 5 від 21.02.06)
- у судовому засідання 17.05.07;
Красильникова В.З. (за дов. № юр/1962 від 08.08.06)
- у судовому засіданні 21.06.07;

- третіх осіб:
Підприємства:
не з'явились;

Агентства:
не з'явились.

Ухвалою від 16.04.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Данилова Т.Б., касаційна скарга Порту № юр/1211 від 28.02.07 була прийнята до провадження та призначена до розгляду на 17.05.07, без початку перегляду справи по суті.

У зв'язку з виходом судді Ходаківської І.П. з відпустки, у судовому засіданні 17.05.07 справа розглядалась по суті колегією суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Савенко Г.В., Ходаківська І.П., утвореному розпорядженням заступника Голови Вищого господарського суду України від 09.04.04.

Про вказані обставини представників сторін повідомлено на початку судового засідання 17.05.07. Відводів складу колегії суддів не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 3 ст. 77, ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 17.05.07 було оголошено перерву до 07.06.07 для виготовлення та оголошення вступної та резолютивної частин постанови Вищого господарського суду України.

Проте, у зв’язку з хворобою судді Савенко Г.В. у судовому засіданні 07.06.07 був відсутній повний склад колегії суддів, яка розглянула справу по суті, а тому дана обставина унеможливила оголошення вступної та резолютивної частин постанови Вищого господарського суду України сторонам по справі.

У зв‘язку з зазначеним, ухвалою від 07.06.07 учасників судового процесу було повідомлено про повторну перерву в судовому засіданні до 21.06.07 для оголошення вступної та резолютивної частин постанови Вищого господарського суду України.

Проте, оскільки стало відомо, що суддя Вищого господарського суду України Савенко Г.В. у зв'язку з продовженням перебування на лікарняному не зможе взяти участь у судовому засіданні 21.06.07, та з урахуванням вимог ст. 1118 Господарського процесуального кодексу України, розпорядженням від 16.06.07 заступника Голови Вищого господарського суду України справу № 2-14/11134-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим було передано на розгляд колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Ходаківська І.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою від 16.06.07 колегії суддів Вищого господарського суду України у складі: головуючий –Першиков Є.В., судді –Ходаківська І.П., Кравчук Г.А., касаційна скарга Порту № юр/1211 від 28.02.07 була прийнята про провадження.

Телеграмами суду від 16.06.07 учасників судового процесу було повідомлено про те, що у зв'язку із зміною складу суду справа переглядатиметься в касаційному порядку спочатку.

Про вказані обставини представників сторін було повідомлено на початку судового засідання 21.06.07. Відводів складу колегії суддів не заявлено.

За згодою представників сторін, відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 1115 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.06.07 було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови Вищого господарського суду України.

Рішенням від 14.11.06 господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Курапова З.І.) у частині стягнення заборгованості у сумі

479,00 доларів США провадження у справі припинено у зв'язку з проведенням оплати.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Лоцманській службі відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що вимоги Лоцманської служби про стягнення податку на додану вартість у даному випадку суперечать положенням Законів України "Про податок на додану вартість" та "Про транзит вантажів". Також, місцевим судом враховано, що згідно умов договору Порт несе відповідальність перед Лоцманською службою і сплачує надані послуги лише в межах коштів перерахованих Судновласником, а факт перерахування Судновласником коштів без ПДВ підтверджується поясненнями третіх осіб по справі.

Постановою від 31.01.07 Севастопольського апеляційного господарського суду (колегія суддів у складі: головуючого –Плута В.М., суддів –Горошко Н.П., Сотули В.В.) апеляційну скаргу Лоцманської служби задоволено.

Рішення від 14.11.06 господарського суду Автономної Республіки Крим скасовано.

Позовні вимоги Лоцманської служби задоволено частково.

З Порту на користь Лоцманської служби стягнуто 10 298,79 доларів США заборгованості, а також 71,69 доларів США державного мита та

118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В частині стягнення 479,00 доларів США провадження у справі припинено на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

При винесенні постанови апеляційний суд прийшов до висновку про те, що за неналежне виконання зобов'язань контрагентами Порту (Судновласниками, і т.д.) відповідальність у будь-якому разі несе Порт. Також, апеляційний суду врахував, що лоцманський збір та збір за користування послугами служби регулювання руху суден не віднесені Кодексом торговельного мореплавства України до портових зборів, а тому операції з надання таких послуг є об'єктом оподаткування податком на додану вартість.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, Порт звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить постанову від 31.01.07 Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, а рішення від 14.11.06 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити в силі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що при винесенні оскарженого судового акту було порушено норми матеріального права, а саме: ст.ст. 1, 3, 13, 101, 116-118 Кодексу торговельного мореплавства України, ст.ст. 610, 614 Цивільного кодексу України.

Підприємство у своїх поясненнях до касаційної скарги доводи скаржника підтримує, та просить касаційну скаргу Порту задовольнити: постанову від 31.01.07 Севастопольського апеляційного господарського суду скасувати, а рішення від 14.11.06 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити в силі.

У своєму відзиві на касаційну скаргу Лоцманська служба щодо доводів скаржника заперечує, вважаючи їх безпідставними, у зв'язку з чим просить касаційну скаргу Порту залишити без задоволення, а оскаржену постанову від 31.01.07 Севастопольського апеляційного господарського суду –без змін.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, відзиви на касаційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, суддю-доповідача по справі, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями на підставі матеріалів справи, 22.12.05 між Лоцманською службою та Портом було укладено договір № 0506 КФ (далі Договір), відповідно до якого Лоцманська служба зобов'язується за заявками Порту надавати послуги з лоцманського проведення суден та врегулювання руху суден, а Порт зобов'язується прийняти і оплатити надані послуги. При цьому, встановлено, що споживачем послуг Лоцманської служби є Судновласник, а отже Порт діє від імені та за дорученням Судновласника.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідно до п. 2.2.4 Договору Порт зобов'язаний перерахувати кошти, отримані від Судновласника відповідно до рахунків, які виставлені Лоцманською службою у термін, визначений цим Договором. Пунктом 4.1 сторони встановили, що порядок стягнення і розмір зборів визначаються відповідно до нормативно-правових актів, якими затверджено відповідні збори, а по зборам, що не підлягають державному регулюванню –згідно розцінок Лоцманської служби.

Також, попередніми судовими інстанціями встановлено, що у п. 4.2 Договору сторони передбачили, що оплата проводиться Портом відповідно до рахунків, що виставляються Лоцманською службою і які підтверджені лоцманськими квитанціями та квитанціями служби регулювання рухом суден в межах перерахованих Судовласником коштів, а у п. 5.4 Договори сторони погодили, що Порт несе відповідальність перед Лоцманською службою за повноту та своєчасність оплати наданих послуг, у межах наданих йому коштів Судновласником, відповідно до чинного законодавства.

На підставі наданих сторонами доказів по справі, зокрема, лоцманських квитанцій, місцевим та апеляційним судами встановлено факт надання послуг, а саме: лоцманське проведення 19 суден у квітні –травні 2006 року під прапорами Грузії, Камбоджі, Кіпру, Російської федерації у Керченській протоці, які виконували транзитний прохід через Керч-Єнікальський канал.

На підставі матеріалів справи попередніми судовими інстанціями встановлено, що пред'явлені рахунки Порт сплатив частково у розмірі вартості послуг, за винятком суми ПДВ, яка становить 10 298,79 доларів США.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує ст. 306 Господарського кодексу України, якою визначено, що під перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов’язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Визначення самого поняття “переміщення” знаходиться у гл. 1 Митного кодексу України, відповідно до якого під переміщенням товарів через митний кордон України у вантажних відправленнях маються на увазі операції з переміщення товарів через митний кордон України при здійсненні експортно-імпортних операцій, а також інших операцій, пов’язаних з ввезенням товарів на митну територію України, вивезенням товарів за межі митної території України або переміщенням їх митною територією України транзитом. Таким чином, у визначенні поняття “переміщення” згідно з нормами Митного кодексу України включаються й інші операції, пов’язані з транзитом.

Також, колегія суддів Вищого господарського суду України бере до уваги, що ст. 84 Кодексу торговельного мореплавства України (далі Кодекс) встановлені види цільових портових зборів та зазначено, що інші види зборів можуть встановлюватися законодавчими актами України.

Відповідно до ст. 106 Кодексу із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Згідно ч. 1 ст. 115 Кодексу із суден, що користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюються Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Наказом Міністерства транспорту України від 27.06.96 № 214 затверджені Збори і плати за послуги, що надаються судам у морських торговельних портах України та встановлено лоцманський збір, збір за користування послугами служби регулювання рухом суден, швартовий збір, плата за роботу буксирів при швартових операціях, плата за користування плавзасобами, плата за агентські послуги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України враховує, що при вирішенні спору по суті судом першої інстанції встановлено, що лоцманські квитанції, коносаменти на перевезення вантажу морським транспортом, доручення на відвантаження транзитних вантажів з відмітками митниць свідчать, що зазначені послуги було здійснено при перевезенні транзитного вантажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про транзит вантажів" від 20.10.99 № 1172-XIV (далі Закон № 1172-XIV) транзитні послуги (роботи) –це безпосередньо пов'язана з транзитом вантажів підприємницька діяльність учасників транзиту, що здійснюється в межах договорів (контрактів) перевезення, транспортного експедирування, доручення, агентських угод тощо.

Згідно ч. 6 ст. 1 Закону № 1172-XIV учасники транзиту –це вантажовласники та суб'єкти підприємницької діяльності (перевізники, порти, станції, експедитори, морські агенти, декларанти та інші), які у встановленому порядку надають (виконують) транзитні послуги (роботи).

Таким чином, оскільки Порт відноситься до інших учасників транзиту, а надані Лоцманською службою послуги сприяли переміщенню зазначеного вантажу транзитом до кінцевого місця споживання за межами території України, то надані послуги з лоцманського проведення та регулювань руху суден є такими, що були безпосередньо пов'язані з транзитним вантажем.

Згідно ст. 3 п.п. 6.2.4 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.97 № 168/97-ВР (далі Закон № 168/97-ВР) операції з поставки послуг платником податку, пов'язані з перевезенням (переміщенням) пасажирів та вантажів транзитом через територію України, оподатковуються у порядку, передбаченому п. 5.15 цього Закону.

Пунктом 5.15 ст. 5 Закону № 168/97-ВР встановлено, що звільняються від оподаткування операції з поставки послуг по перевезенню (переміщенню) пасажирів та вантажів транзитом через територію і порти України.

З урахуванням наведеного колегія суддів Вищого господарського суду України вважає правомірним висновок суді першої інстанції про те, що спірні послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден є такими, що безпосередньо пов'язані з транзитом вантажів та пов'язаними з перевезенням (переміщенням) таких вантажів, тому підлягають звільненню від нарахування податку на додану вартість за ставкою 20%.

Таким чином, нарахування Лоцманською службою податку на додану вартість за фактично надані Порту послуги лоцманського проведення та регулювання руху суден суперечить вимогам Законів України "Про податок на додану вартість" та "Про транзит вантажів".

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що доводи Порту, викладені в касаційній скарзі, є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у п. 1 Постанови від 29.12.76 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Враховуючи зазначене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржена постанова прийнята з помилковим застосуванням норм чинного законодавства, а отже підлягає скасуванню. Водночас, рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято на підставі повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу державного підприємства "Керченський морський торговельний порт" № юр/1211 від 28.02.07 задовольнити.

Постанову від 31.01.07 Севастопольського апеляційного господарського суду у справі № 2-14/11134-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Рішення від 14.11.06 господарського суду Автономної Республіки Крим у справі № 2-14/11134-2006 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити в силі.

Головуючий
Є.Першиков

судді:
І.Ходаківська

Г.Кравчук