донецький апеляційний
господарський суд
Постанова

Іменем України

31.01.2007
р.
справа №35/45-63

Донецький
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:

суддів

за
участю представників сторін:

від
позивача:

ОСОБА_1
за довіреністю,

від
відповідача:

Ситкевич
Є.П. за довіреністю,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Приватного
підприємеця ОСОБА_2 м..Єнакієве Донецької області

на
ухвалу господарського суду

Донецької області

від

07.12.2006
року

по
справі

№35/45-63

за
позовом

Приватного
підприємеця ОСОБА_2 м..Єнакієве Донецької області

до

Відкритого
акціонерного товариства "Донецькобленерго" м.Горлівка Донецької
області

про

повернення
позовної заяви

В С Т А Н О В И В:

Приватний
підприємець ОСОБА_2, м.Єнакієве, Донецька область звернувся до господарського
суду з позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства „Донецькобленерго”,
м.Горлівка, Донецька область з позовом про заборону ВАТ „Донецькобленерго”  припиняти електропостачання приміщенню,
розташованому за адресою :АДРЕСА_1, заборону ВАТ „Донецькобленерго” зловживати
монопольним становищем електропостачання, визнання незаконними дії ВАТ
„Донецькобленерго”, заборону ВАТ „Донецькобленерго” відвідувати приміщення, яке
розташоване за адресою :АДРЕСА_1 частіше ніж один раз на шість місяців без
попереднього повідомлення, визнання недійсними актів НОМЕР_1, НОМЕР_2, визнання
недійсним  графіку погашення 7755,60
грн., стягнення 3900,00 грн. та 8000,00 грн. моральної шкоди.

Ухвалою
господарського суду Донецької
області  від 07.12.06р.  позовну
заяву  було  повернуто без розгляду на підставі того, що
останнім не додано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі, а
також витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Позивач,
не погодившись із ухвалою господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу господарського суду від 07.12.2006р. по справі
35/45-63 та направити  справу  на
розгляд до Господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог заявник
скарги посилається на те, що судом були порушені  норми діючего законодавства.

В
судовому засіданні  апеляційної  інстанції
позивачем було заявлено
клопотання про зупинення провадження по справі та звернення
Донецького  апеляційного Господарського
суду  через вищестоящі  суди до Конституційного  суду для перевірки відповідності вимогам
Конституції України та тлумачення норм закону «Про захист прав  споживачів», ст.39 Господарського  кодексу України, у задоволенні якого судовою
колегією відмовлено за недоцільностю за ниженаведеними мотивами.

Відповідач  вважає
ухвалу господарського суду законною
та обґрунтованою.

Відповідно до статті 101
Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши
пояснення представників відповідача, обговоривши доводи апеляційної
скарги,  дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з  матеріалів
справи, ухвалою Господарського суду Донецької  області
від 07.12.2006р.позивачу було повернуто без  розгляду
позовну  заяву у зв»язку з тим, що
до  позову не додано доказів сплати
державного мита у встановленому розмірі, а також не сплачено витрати на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідно до вимог ч.1 п.п.4,10ст.63 ГПК
України, суддя повертає позовну заяву та додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати державного мита у встановлених порядку та
розмірі, а також  сплати витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Вимагаючи скасувати вищевказану ухвалу,
заявник посилається на  норми ч.3 ст.22
Закону України  «Про захист  прав споживачів»відповідно до  якої
споживачі  звільняються від  сплати державного  мита за
позовами що  пов»язані з  порушенням їх
прав.

На думку  позивача
він  відповідно до  вимог
зазначеної  статті Закону  звільнений
від  сплати державного  мита, оскільки  відповідачем
були  порушені  його права як
споживача.

За приписами ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право
звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів,
спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених
законодавчими актами України, до господарського суду мають право також
звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами
підприємницької діяльності.

Вимогами ст.12 ГПК України
передбачений перелік справ, що підвідомчі господарським судам, в тому числі,
справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні
господарських договорів.

Як вбачається із змісту позовної
заяви, позивач є суб'єктом господарської діяльності та звернувся за вирішенням
спору, що випливає з господарського договору про постачання електричної
енергії, яку він отримує від відповідача для використання у здійсненні  підприємницької  діяльності.

Приписами ст.1 п.22 Закону України
«Про захист прав споживачів»визначено поняття споживача, як фізичної особи, яка
придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію
для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю
або виконанням обов'язків найманого працівника.

Отже  доводи позивача про звільнення його від
сплати державного мита та інформаційно-технічних витрат на підставі зазначеного
Закону є безпідставними. Посилання при цьому в позовній заяві  на ті чи інши норми матеріального права в
обґрунтування позовних вимог не мають правового значення для дотримання ним
встановленого процесуальним законодавством
порядку подання позовної заяви, в тому числі, необхідності сплати
державного мита на підставі вимог Декрету КМУ «Про державне  мито»від 01.21.1993р. №7-93 з послідуючими змінами
та доповненнями.

Якщо
позивач  вважає, що його  права
були  порушені ні  як господарюючого суб»єкта, а фізичної
особи-споживача у розумінні ст.1 п.22 Закону України „Про захіст прав
споживачів”, за його захистом він має право звернутися до відповідного
місцевого районного(міського) суду загальної юрисдикції, атже господарському
суду не підвідомчі справи за спорами вказаної категорії.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що
відповідно до вимог статей 63,86
Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду
Донецької області від 07.12.2006 року у справі №35/45-63 є законною  та
обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду
першої існтанції.

Керуючись
ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну
скаргу Приватного підприємця ОСОБА_2 м.Єнакієве Донецької області залишити без
задоволення.

Ухвалу  господарського суду Донецької області від
07.12.2006 року у справі №35/45-63 залишити без змін.

Головуючий

Судді:

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС