ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.
Справа №  11/595/06

м. Миколаїв

За позовом:  Чорноморського транспортного прокурора
(65026, м.Одеса, вул.Жуковського,11) в інтересах держави в особі Міністерства
транспорту та зв'язку України (03680, м.Київ, вул..Щорса, 7/9) в особі ДП
“Одеський морський торговельний порт” (65026, м.Одеса, Митна площа, 1)

до відповідача:
Відкритого акціонерного товариства “Завод “Металіст”

(54001, м.Миколаїв, прГероїв
Сталінграду, 1-Б)

Суддя Василяка
К.Л.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від
позивача: Морій А.Г. -дов. № 020/7-7 від 03.01.2007р.,

Ор'єшкова Н.В. -дов.  № 020/7-1 від 03.01.2007р.

Від
відповідача: Берко О.В. -дов. № 656/1 від 23.10.2006р.

СУТЬ СПОРУ:
розірвання контракту №99 від 21.11.2003р. та
стягнення 35160000,0 грн.

Відповідач у відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує посилаючись на те, що затримка виконання контракту
сталась не з його вини, оскільки позивач не виконував свого обов'язку щодо
своєчасного фінансування робіт, виготовлення технічної документації, за його
ініціативою було зупинено виконання робіт на строк 2,5 місяця, у зв'язку з
ростом цін на енергоносії та матеріали виросла собівартість буксиру.

У судових засіданнях 21.12.2006р.,
23.01.2007р., 15.02.2007р. у відповідності до ст.77 ГПК України оголошувались
перерви.

У судовому засіданні 06.03.2007р.
було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши
представників сторін, вивчивши матеріали
справи,  суд -

в с т а н о в
и в:

21.11.2003 Державне об'єднання
„Укрморпорт” (замовник) та ВАТ „Завод „Металіст” (виконавець) уклали контракт
№99  на будівництво буксиру, за умовами
якого відповідач взяв на себе обов'язання спроектувати, побудувати, спустити на
воду, обладнати та передати замовнику побудований буксир.

Як зазначено в п. 2.1. контракту,
вартість  судна складе 29800000 грн., яка
враховує витрати на будівництво судна, проектно-конструкторську документацію,
випробувань судна, звернення нагляду Класифікаційним Товариством, матеріалів,
обладнання, запасних частин та постачання майном.

На виконання умов контракту
замовник зобов'язався відкрити рахунок в АК БСР «Укрсоцбанк»та внести на цей
рахунок кошти  в сумі, яка на момент
закінчення будівництва буде рівною вартості судна.

В свою чергу, виконавець
зобов'язався взяти в цьому ж банку кредит на будівництво буксиру.

Виконавець також зобов'язався
передати у власність замовнику судно по збігу дев'яти місяців з моменту вступу
контракту в дію, але не пізніше 9 місяців після його підписання.

27.01.2004 року сторони уклали
додаткову угоду до контракту якою встановили, що закладка судна здійснюється в
строк з 16 лютого по 10 березня 2004 року.

Учасники контракту також обумовили,
що оплата контрактної вартості здійснюється поетапно, згідно графіка яким
визначено види робіт, їх вартість та строки фінансування.

Так, до 28.01.2004р. замовник
повинен сплатити 29600000 грн. за розробку проектно-конструкторської
документації в повному обсязі, до 06.02.2004р. - 920000 грн. за поставку
металопрокату, до 20.02.2004р.  -  15629000 грн. за придбання комплектуючого
обладнання, до 01.03.2004р. - 140000 грн. на
енергоносії та транспортні витрати, до 20.05.2004р. - 7551000 грн. на
поставку комплектуючого обладнання зі сплатою митних платежів.

Виконуючи умови контракту Державне
об'єднання „Укрморпорт” в період з 11 лютого по 14 липня 2004 року перерахувало
виконавцю 29200000 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви
платіжними дорученнями (арк.. спр.21-23).

Додатковою угодою до контракту №3
від 27.09.2005р. його учасники змінили строки виконання робіт та записали, що
виконавець передасть замовнику судно після спливу 14 місяців з початку
фактичного фінансування замовлення, тобто до 11.04.2005року.

28.01.2005р. ДО „Укрморпорт”, ВАТ
„Завод „Металіст” та ДП „Одеський морський торгівельний порт” уклали
трьохсторонню угоду про заміну сторін в контракті №99 від 21.11.2003р., за
умовами якої ДО „Укморпорт” уступило
свої права та обов'язки замовника за контрактом ДП „Одеський морський
торгівельний порт”.

За умовами названого договору
передані майнові права були оцінені в 29200000 грн., що фактично становить
суму  внесених замовником коштів.

Відповідно до приписів ст.526 ЦК
України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов
договору.

Завод „Металіст” взятих на себе
зобов'язань не виконав, до встановленого строку судно не збудував.

Статтею 611 ЦК України передбачено
правові наслідки порушення зобов'язання:
припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від
зобов'язання, зміна умов зобов'язання, сплата неустойки та відшкодування
збитків.

Позивач просить розірвати контракт
№99 від 21.11.2003р. на будівництво буксира, укладений між ВАТ „Завод
„Металіст” та ДО „Укрморпорт”, за яким ДП „Одеський морський торгівельний
порт”  набуло прав та обов'язків
замовника.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій
частині позову підлягають задоволенню враховуючи наступне.

Згідно положень  ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною.

Право замовника розірвати контракт
також передбачено п. 10.1.1 спірного контракту.

Істотним є таке порушення, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на
що вона розраховувала при укладенні договору.

Невиконання взятих на себе
зобов'язань з боку відповідача позбавило позивача можливості отримати те, на що
він розраховував в разі належного виконання зобов'язань замовником, тобто
порушення є істотним.

Позивач також просить стягнути з
відповідача 29200000 грн. витрачених
коштів на будівництво буксира, який на час розгляду справи побудовано
так і не було.

Частина 5 ст. 653 ЦК України
передбачає право сторони у договорі, у разі його розірвання у зв'язку з
істотним порушенням однією з сторін, відшкодувати збитки.

Під збитками розуміються витрати
понесені стороною у разі порушення контрагентом за договором своїх зобов'язань.

Суд вважає, що в цій частині позову
позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім сказаного, заявник також
просить стягнути з відповідача 6888000 грн. штрафу за порушення виконання
взятих зобов'язань за період з 11.04.2005р. по 06.11.2006р.

Пунктом 6.2. ст.6 контракту його
учасники передбачили штрафні санкції за порушення строків здачі судна, а саме:
виплату виконавцем замовнику в якості штрафу по
12000 грн. за кожен день прострочки, включно до дати передачі судна,  при цьому замовник вправі вимагати від
виконавця відшкодування інших витрат та збитків пов'язаних з невиконанням
контракту (включаючи упущену вигоду), а в разі якщо замовник прийме рішення про
розірвання контракту виконавець зобов'язаний компенсувати замовнику всі
витрати, збитки, не обмежуючись упущеною вигодою.

Пунктом 6.10. спірного контракту
його учасники також зафіксували, що будь які суми, що виплачуються  за ст. 6 контракту будуть розраховані,
визначені та визначені замовником під час поставки судна з платежу, але,
загальна сума виплат по цій статті обмежена 20% від контрактної вартості судна.

Суд вважає, що позовні вимоги в цій
частині позову задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Згідно положень ст. 549 ЦК України
штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється
у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен
день прострочення виконання.

Отже, враховуючи узгоджений сторонами
порядок нарахування неустойки, та пояснення представників сторін, учасники
спірного контракту мали на увазі за порушення виконання зобов'язань застосувати
неустойку у вигляді пені.

Оскільки між сторонами існували
господарські зобов'язання, то до цих відносин слід застосовувати положення саме
господарського кодексу України.

Стаття 232 названого Кодексу (п.6)
передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як встановлено матеріалами справи
дата виконання зобов'язання відповідачем визначена сторонами не пізніше
11.04.2005р.

Отже, нарахування пені повинно бути
здійснено  з 12.04.2005р. по 12.10.2005р.

Відповідно до положень ч.2 ст. 258
ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, позивачем пропущені
строки позовної давності щодо стягнення пені, що є підставою для відмови в
задоволенні цих позовних вимог.

Позивач також просить стягнути з
товариства 18750 грн. не отриманого доходу від додаткового обслуговування 1
контейнеровозу на тиждень.

В обґрунтування своїх позовних
вимог в цій частині позову позивач посилається на те, що в зв'язку з
невиконанням відповідачем зобов'язань щодо побудови буксиру, порт лишився
можливості збільшити вантажообіг, оскільки не має можливості приймати судна
більшою довжиною ніж 270 м та осадкою близько 11,5 м., через  відсутність буксиру потужністю 5000 кн.с.

Наявні
у порту потужності з перевантаження контейнерів  дозволяють обробити як мінімум 2 таких судна
на тиждень. Вартість  судозаходу одного
такого великовантажного контейнеровозу складає близько 225000 грн. на тиждень,
що за 8 місяців  в період прострочки
закінчення будівництва складає 18750 грн. втрат порту.

Крім сказаного, порт на думку
позивача очікував отримати доход від роботи побудованого буксиру близько на
суму 13770,2 грн. посилаючись при цьому на прогноз фінансових показників
експлуатації нового буксиру ( на прикладі буксиру з аналогічними
характеристиками).

Крім цього,  оскільки новий буксир мав замінити застарілі
два буксири потужністю по 2500 кн.с. витрати порту мали змінитись в сторону
скорочення із-за зменшення чисельності екіпажу, замовник витратив додатково до
запланованих витрат 2869,3 тис. грн.

Таким чином, загальна сума доходу
від додаткового обслуговування 1 контейнеровозу на тиждень (18750000 грн.),
очікуваного доходу від експлуатації нового буксиру (13770200 грн.), витрат у
зв'язку з неможливістю заміни 2-х буксирів на один більшої потужності (2869300
грн.) становить 35389500 грн.,

Суд вважає, що позовні вимоги в цій
частині позову задоволенню не підлягають враховуючи наступне.

Відповідно до приписів  ст.225 ГК України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення,
включається неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання
зобов'язання другою стороною.

При цьому, сторона повинна довести,
що такий прибуток не був нею отриманий саме з вини відповідача.

Позивачем, як доказ на підставу своїх
вимог, надано до суду тільки арифметичний розрахунок таких сум грошових коштів
та не надано жодного доказу гарантій отримання таких доходів в разі належного
виконання зобов'язань відповідачем.

Між тим, плануємі позивачем доходи
залежать не тільки від побажань самого позивача, а також перебувають в
залежності від цілого ряду інших обставин, таких як наявність контрактів на
обслуговування суден,  дійсного заходу в
порт великовантажних контейнерів, наявності технічних можливостей обробки саме
двох суден за тиждень, незмінної вартості цих послуг та інших.

Щодо економії витрат при заміні 2-х
буксирів на 1 буксир з більшою потужністю, то позивач не надав доказі того, що
він втрачає в даному випадку можливість використання двох буксирів, що має в
своєму користуванні на інші роботи, а відповідно і отримання платні за виконані
ними роботи,  або  продажу буксирів , або вжиття інших заходів
щодо запобіганню збитків.

Враховуючи фінансовий стан
відповідача та беручи до уваги відсутність у нього можливості негайного
виконання рішення стосовно стягнення грошових коштів, суд вважає за необхідне
відстрочити виконання рішення в частині стягнення 29200000 грн. на один місяць.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И
В:

1.
Позов задовольнити частково.

2.
Розірвати контракт №99 від 21.11.2003р. на будівництво буксира,
укладений між ВАТ „Завод „Металіст” та ДО „Укрморпорт”  за яким ДП „Одеський морський торгівельний
порт”  набуло право та обов'язків
замовника.

3. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства “Завод “Металіст”, 54001, м.Миколаїв, прГероїв
Сталінграду, 1-Б (р/р 2001 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610, ) на користь ДП “Одеський морський торговельний порт”, 65026,
м.Одеса, Митна площа, 1  (р/р 1
в ВАТ „МТБ” м. Іллічівська, МФО 328168, код ЄДРПОУ 011250,0 грн.
(двадцять дев'ять мільйонів грн. 00 коп.) збитків.

4. Відстрочити виконання рішення в
частині стягнення з відповідача 29200000,0 грн. на один місяць до 06.04.2007р.

5.
В решті позовних вимог відмовити.

6. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства “Завод “Металіст”, 54001, м.Миколаїв, прГероїв
Сталінграду, 1-Б (р/р 2001 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610, ) в доход Державного бюджету України в особі ВДК Центрального
р-ну м.Миколаєва (р/р №0006 в УДК у Миколаївській області, КБК
22090200, МФО  826013, код ЄДРПОУ  - 23626096) 21177,75 грн. держмита.

7. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства “Завод “Металіст”, 54001, м.Миколаїв, прГероїв
Сталінграду, 1-Б (р/р 2001 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610, ) на користь ДП “Судовий інформаційний центр”, 01021, м.Київ,
вул.Липська,18/5  (р/р0001 у
Львівській філії ВАТ “Банк Універсальний”, МФО 325707, )
97,94 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

У разі подання  апеляційної скарги, або внесення апеляційного
подання рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду
справи апеляційною інстанцією.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
К.Л.Василяка

Дата
підписання: 12.03.2007р.