СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

26 липня 2007 року
Справа № 2-2/162-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Гонтаря В.І.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

представник позивача - Коваль Марина Олександрівна, довіреність №  07/81   від 23.05.2007 - дочірнє підприємство "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

представник відповідача - Соколова Галина Валентинівна, довіреність №  144   від 25.07.2007 - товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергія";

представник відповідача - Бабіч Світлана  Михайлівна, довіреність №  112а   від 03.01.2007 - товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенергія";

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергія" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 20.02.2007 у справі № 2-2/162-2007,

за позовом           Дочірнього підприємства "Газ-тепло" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (бул. І. Лепсе, 16,Київ 65,03065)

до           Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергія" (вул. Ковильна, 46-80,Сімферополь,95000)

про стягнення 168882,81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача  про стягнення 141032,00грн.

Позовні вимоги були мотивовані тим, що 22.08.2005 між сторонами було укладено договір на постачання природного газу №16/05-236, відповідно до якого позивач передає відповідачу в період 2005-2006 роки природний газ, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити його. У виконання вказаного договору відповідачу було передано природного газу на загальну суму 343269,00грн., що підтверджується актами прийому - передачі. Оплата за природний газ повинна була здійснюватись грошовими коштами до 8 числа місяця, наступного за звітним. На момент звернення дочірнього підприємства "Газ - тепло" з позовом до господарського суду за відповідачем склалась заборгованість у розмірі 141032,00грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом на 20.11.2006.

11 січня 2007 року від позивача надійшло уточнення позовних вимог від 10.01.2007 №54/10-1-16, у якому дочірнє підприємство "Газ - тепло" збільшує позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 141032,00грн. - основного боргу, 7494,72грн. - пені, 10569,28грн. - інфляційних та 1179,59грн. - 3% річних. Таким чином, відповідно до уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача 160275,59грн. Але, це клопотання позивача господарським судом було залишено без задоволення, оскільки позивачем не було подано доказів сплати держаного мита на суму збільшення позовних вимог.

30 січня 2007 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог від 24.01.2007 №54/10-47-219, у якої дочірнє підприємство "Газ - тепло" просить стягнути з відповідача 141032,01грн. - основного боргу, 11911,55грн. -  пені, 12227,43грн. - інфляційних та 3711,82грн. - річних. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 168 882,81грн.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.02.2007 (суддя Толпиго В.І.) позов задоволено.

З відповідача на користь позивача стягнуто 141032,00грн. - боргу, 3711,82грн. - річних, 11911,55грн. - пені, 12227,43грн. - суми інфляції, 1688,82грн. - державного мита, 118грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись з вказаним судовим актом, відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення господарського суду скасувати.

Основний аргумент апеляційної скарги полягає в тому, що рішення господарського суду підлягає скасуванню у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Відповідно до розпорядження в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 26.07.2007, суддю Горошко Н.П. було замінено на суддю Гоголя Ю.М.

Розглянувши матеріали справи повторно в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд встановив наступне.

Між позивачем та відповідачем укладений договір №16/05-236 від 22.08.2005 на постачання природного газу, відповідно до якого позивач передає відповідачу у власність в 2005-2006 роках природний газ, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити його на умовах даного договору (1.1 договору).

Ціну газу сторони визначили у розділу №6 договору.

Між сторонами укладалися додаткові угоди: №1 від 27 вересня 2005 року, №2 від 31 жовтня 2005 року, №3 від 23 грудня 2005 року, №4 від 16 січня 2006 року, № 5 від 23 січня 2006 року, №6 від 16 лютого 2006 року, №7 від 01 березня 2006 року, №8 від 27 квітня 2006 року.

Додатковими угодами №1 від 27 вересня 2005 року, №2 від 31 жовтня 2005 року., №3 від 23 грудня 2005 року, №6 від 16 лютого 2006 року, №7 від 01 березня 2006 року змінювалася редакція пункту 6.1 договору.

Додатковою угодою №4 від 16 січня 2006 року, пункт 1.1 розділу 1 викладений у наступній редакції: "Постачальник зобов'язується передати у власність споживачу в 2006 році імпортований природний газ, отриманий за зовнішньо - економічними контрактами, надалі за текстом - «Газ», а споживач зобов'язується прийняти Газ та оплатити його вартість на умовах, визначених сторонами в цьому договорі.", пункт 1.3 розділу 1 виключений в повному обсязі, а також змінений пункт 6.1 договору.

Додатковою угодою № 5 від 23 січня 2006 року, пункт 7.1 розділу 7 викладений у наступній редакції: "Оплата за природний газ проводиться Споживачем виключно грошовими коштами в такому порядку: - 100% від вартості запланованих місячних обсягів передачі газу, сплачується Споживачем в якості попередньої оплати не пізніше ніж за 5 днів до початку місяця передачі газу. Остаточний розрахунок за переданий газ в звітному місяці здійснюється на підставі акту приймання - передачі газу (за звітний місяць) до 08 числа місяця, наступного за звітним".

Додатковою угодою №8 від 27 квітня 2006 року була змінена редакція пункту 6.1 договору, та виключений пункт 6.3 договору.

Відповідно до статей 526, 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинне виконуватися належним чином, у встановлений строк, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивач у виконання взятих за договором та додатковими угодами до нього зобов'язань передав відповідачу природного газу на загальну суму 343269,00грн., що підтверджується матеріалами справи, у тому числі актами прийому - передачі.

Оплата за природний газ відповідно до договору та додаткової угоди № 5 від 23 січня 2006 року повинна була здійснюватись грошовими коштами до 8 числа місяця, наступного за звітним.

На момент розгляду спору за відповідачем склалась заборгованість у розмірі 141032,00грн., що підтверджується матеріалами справи у тому числі актом звірки взаємних розрахунків станом на 30.09.2006.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, тоді як він такі судовій колегії не надав.

У частині стягнення боргу у розмірі 141032,00грн. позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Окрім вимоги про стягнення боргу, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.01.2007 №54/10-47-219, заявлені вимоги про стягнення 11911,55грн. - пені за період з 26.07.2006 по 24.01.2007, 12227,43грн. - інфляції за період з березня 2006 року по грудень 2006 року, та 3711,82грн. - річних за період з 09.03.2006 по 24.01.2007.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не передбачений договором або законом, тому у частині стягнення 12227,43грн. - інфляції та 3711,82грн. - річних, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 547, 549 Цивільного кодексу України правочин по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору визначена умова про сплату за невчасне виконання зобов'язань по сплаті спожитого газу у строки зазначені у пункті 7.1 договору, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення  платежу.

Відповідно до розрахунку позивача пеня за період з 26.07.2006 по 24.01.2007 складає 11911,55грн., та у цей частині позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на відповідача.

На підставі висловленого, апеляційна інстанція погоджується з висновками господарського суду, а тому рішення господарського суду у цій справі підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 20.02.2007 у справі № 2-2/162-2007 залишити без змін.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенергія" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  В.І. Гонтар

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

О.А. Щепанська