СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

07 червня 2007 року

Справа № 2-27/100-2007А

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді
,

суддів
,

,

секретар судового засідання

за участю представників сторін:

позивача:Ольшанська Тетяна
Семенівна, довіреність №  14410   від 17.11.06;

відповідача:
не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в місті Євпаторії Автономної Республіки Крим на
постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Воронцова Н.В.) відІНФОРМАЦІЯ_3 по справі №
2-27/100-2007А

за позовом           Суб'єкта підприємницької діяльності  ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 97402)

до           Державної податкової інспекції в місті
Євпаторії Автономної Республіки Крим (вул. Дм. Ульянова, 2/40, Євпаторія,
97416)

про відміну рішення

ВСТАНОВИВ:

За результатами перевірки по
контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та
безготівкового обігу  суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (акт перевірки НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1),
Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим  прийнято рішення про застосування штрафних
санкцій НОМЕР_2   від ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі
13357,00 грн. на підставі статті  22
Закону України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та
послуг” № 265/95-ВР від 06.07.1995.

Відповідно результатів перевірки,
на думку податкового органу, у порушення вимог пункту 13 статті 3 вказаного
Закону виявлена невідповідність готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових
операцій  на 2600 грн., а також не
забезпечено  зберігання розрахункових
квитанцій, відсутні цінники на реалізуєме пальне. Крім того, податковий орган
посилається у акті на порушення вимог статті 7 Закону України „Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності” № 98/96-ВР від 23.03.1996, а саме: до
перевірки надана незавірена нотаріально копія патенту, оригінал не наданий.

Постановою господарського суду
Автономної Республіки Крим відІНФОРМАЦІЯ_3 у справі № 2-27/100-2007А (суддя
Н.В. Воронцова) позов задоволено, вищеназване рішення податкового органу
визнане недійсним.

При прийнятті постанови суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що гроші у сумі 2600 грн. не є виручкою від
продажу нафтопродуктів, а є особистими грошовими коштами позивача. Також,  на думку суду,  цінники на реалізуєме пальне були у наявності
та виставлені належним чином, оскільки перевірялась авто-заправочна станція,
яка обладнана  колонками з електронним
зазначенням найменування та ціни пального. Крім того, у постанові суду
зазначено, що, згідно даних акту
перевірки, зберігання розрахункових книжок на протязі трьох років -„в
наявності”.

Відповідач оскаржує постанову суду
першої інстанції у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, які мають значення
для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Так, апелянт зазначає, що   дійсно розрахункова книжна була у наявності,
однак судом першої інстанції не прийнято до уваги, що були відсутні
розрахункові квитанції, які повинні зберігатись
впродовж  встановленого
законодавством строку. Крім того, податковий орган зазначає, що  лічильник разового отпуску  нафтопродуктів, яким обладнана
авто-заправочна станція,  не можна
вважати  засобом інформації  про вартість товару (тобто цінником),
оскільки на електронному табло  в
заправочних колонках  висвічується лише
інформація щодо замовленої
кількості  пального.

Податковий орган також наполягає на
тому, що за результатами перевірки встановлена невідповідність  грошових коштів на місці проведення
розрахунків сумі, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій
у розмірі 2600 грн..

Доводи апеляційної скарги
мотивовані також іншими обставинами, викладеними у апеляційній скарзі та
доповненнях до апеляційної скарги, не маючими значення для розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши
представників сторін, розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу визнає
такою, що не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до пункту 13 статті 3
Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій  у сфері торгівлі, громадського
харчування  та послуг”  N 265/95-ВР від 06.07.1995,
суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або  в  безготівковій
формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо)
при  продажу  товарів
(наданні   послуг)   у
сфері   торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані
забезпечувати  відповідність  сум
готівкових  коштів  на місці проведення розрахунків сумі
коштів,  яка зазначена в денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а у випадку використання розрахункової  книжки
-  загальній сумі продажу за розрахунковими
квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Стаття 2 вказаного Закону визначає
місце проведення розрахунків як
місце,  де  здійснюються розрахунки із покупцем  за
продані  товари  (надані
послуги)  та зберігаються  отримані
за  реалізовані  товари
(надані  послуги) готівкові  кошти,
а  також  місце
отримання  покупцем  попередньо оплачених  товарів
(послуг)  із  застосуванням
платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо; а денний звіт як   документ
встановленої  форми,   надрукований реєстратором  розрахункових
операцій,  що  містить інформацію про денні  підсумки
розрахункових   операцій,   проведених
з   його застосуванням.

Таким чином, судова колегія
погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що грошові кошти у сумі
2600 грн., які знаходились у сейфі, а не у перевіреній касі реєстратора
розрахункових операцій, не можна вважати виручкою позивача та сумою
невідповідності грошових коштів на місці проведення розрахунків.

Відповідно до статті 23
вищеназваного Закону, до  суб'єктів
підприємницької діяльності, які не виставили
цінники на товар, що продається (меню, прейскуранти або тарифи  на
послуги,  що  надаються),
використовують  цінники  та прейскуранти,  що
містять  ціни і тарифи в іноземній
валюті або в інших одиницях, які не є гривнею, застосовується фінансова санкція
у  розмірі  одного неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян за кожний  невиставлений цінник
на товар (меню, прейскурант або тариф на послугу) або виставлений цінник на
товар (меню, прейскурант або тариф
на  послугу)  в
іноземній  валюті  чи
в  інших  одиницях. Зазначені  цінники
та прейскуранти мають бути розміщені у спосіб, який  не
дозволятиме  покупцям (у тому
числі контролюючим особам) вилучати
такі  цінники  та
прейскуранти  поза  контролем
осіб, уповноважених  таким  продавцем
здійснювати нагляд за дотриманням норм
цього  Закону.

Тобто  Закон України „Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій  у сфері торгівлі,
громадського харчування  та  послуг” не встановлює яких-небудь інших
обмежень щодо шляхів виготовлення цінників та вимог до їх місцезнаходження,
крім  вищезазначених. Отже, місцевий
господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність з  боку позивача порушень статті 23 вказаного
Закону, оскільки господарська одиниця, що перевірялась, була обладнана
колонками, на яких електронним шляхом
вказано найменування пального та його вартість.

За таких обставин, апеляційна
інстанція  не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтею 195,
пунктом 1 частини 1 статті 199, статтею 200, пунктом 1 частини 1 статті 205,
статтями 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у місті Євпаторії Автономної Республіки
Крим   залишити без задоволення.

2. Постанову господарського
суду Автономної Республіки Крим від ІНФОРМАЦІЯ_3 у справі № 2-27/100-2007 А
залишити без змін.

Ухвала суду набирає
законної сили з моменту оголошення та може бути скаржена протягом одного місяця
безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді