Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15  серпня 2007 року                                                               справа №2/219-07

Колегія суддів у складі:                           головуючого судді В.В.Афанасьєва,

судді А.І.Бухана,

судді В.О.Демченка

при секретарі Бенціонові З.О.,

за участю представників:

позивача                    -          не з’явився

відповідача                      -          не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання № 5 Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача  (вхідний № 2169С/3-9) на рішення господарського суду Сумської області від 14 червня 2007 року по справі № 2/219-07

за позовом Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської Ради, м. Суми

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта Фарм", м. Суми

про  стягнення 1129,83 грн.

встановила:

Рішенням господарського суду Сумської області від 14 червня 2007 року по справі №2/219-07 (суддя Соп‘яненко О.Ю.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віта Фарм" на користь Комунального підприємства "Міськводоканал" Сумської міської Ради 718,56 грн. основного боргу, 119,77 грн. інфляційних збитків, 3% річних в сумі 37,42 грн., 57,77 грн. пені, 84,66 грн. витрат по держмиту та 97,94 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В іншій частині задоволенні позову відмовлено.

Відповідач з даним рішенням не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 14 червня 2007 року та прийняти нове, яким відмовити Комунальному підприємству "Міськводоканал" Сумської міської Ради в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача судові витрати.

13 серпня 2007 року через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача про перенесення розгляду справи на інший день у зв’язку хворобою його уповноваженого представника.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не надав,  його уповноважений представник в судове засідання не з’явився, хоча відповідно до встановленого законодавством порядку був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Дослідивши матеріали справи, викладені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування господарським судом норм матеріального  та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Сумської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що

01 вересня 2004 року між позивачем та відповідачем був укладений договір № 15 про участь у витратах надавача послуг по утриманню будинку та прибудинкової території. Позивач виконав свої зобов'язання належним  відповідно до умов договору, здійснивши обслуговування, експлуатацію та ремонт будинку, в якому знаходиться центр естетики та косметології відповідача за адресою : м. Суми, вул. Червоногвардійська, 5.

Відповідно до п. 2.2.3 вищезазначеного договору відповідач зобов’язувався не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітнім, вносити ату на рахунок позивача за надання послуг, згідно розрахунку, який є НЕВІДЄМНОЮ частиною даного договору.

Оплата Відповідача з 01.09.04 р. по 01.02.05 р., відповідно розрахунку складала 17 грн. 83 коп.

Згідно до умов даного договору позивач інформує  відповідача про  зміну затрат на гримання будинку та тарифу на послуги.

Позивач листом від 09.03.05р. № 22/972 повідомив відповідача про зміну вартості обслуговування 1м/2 площі для власників або орендарів будинку № 5  по вул.  Червоногвардійській,  яка складає 0,65  грн.  з жуванням ПДВ за місяць . Згідно розрахунку експлуатаційних витрат для власників і орендарів нежитлових   приміщень, які знаходяться на обслуговуванні в будинку №5 по вул.  Червоногвардійській, який  є невід'ємною частиною договору, оплата відповідача за місяць з 01.02.05р.  складала 48 грн. 30 коп.

Відповідач після зміни тарифу за надані послуги з утримання будинку здійснював оплати на рахунок позивача, отже визнавав  свою заборгованість і зміну тарифів, а саме: в лютому 2005 відповідач сплатив 54,30 грн.; в січні 2006 р. Відповідач сплати 205 грн. 08 коп.; в липні 2006 р. відповідач сплатив 102 грн.54 коп.; в листопаді 2006 р. Відповідач сплатив 85 грн. 45 коп. в квітні 2007р. відповідач сплатив 51 грн. 27 коп.; в травні 2007 р. відповідач сплатив 31 грн. 15 коп.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи те, що відповідач частково сплатив заборгованість за вищевказаним договором в квітні та травні 2007 р., несплачена сума заборгованості склала 718 грн. 56 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом. 3% річних складають 37 грн. 42 коп., інфляційні збитки 119 грн. 77 коп. і підтверджується розрахунком суми позову.

Відповідно до п. 2.2.3 договору № 15 від 01.09.04р., враховуючи приписи ч. 2 ст. 258 ЦК України відповідачу була нарахована пеня в сумі 112 грн. 00 коп. за період з 21.06.2006р. по 20.05.2007р., тобто за 334 дні. В той же час, позивачем не враховано, що відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов'язання і мало бути виконано. Частиною 2 ст. 258 ЦК України на яку посилався позивач в уточненні до позовної заяви, встановлена скорочена позовна давність - тобто строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача в частині пені підлягають частковому задоволенню за період з 21.06.2006р. в сумі 57 грн. 77 коп.

Позовні вимоги повністю підтверджуються матеріалами справи, та визнані судом першої інстанції обґрунтованими, правомірними і такими, що підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача 718 грн. 56 коп. основного боргу, 119 грн. 77 коп. інфляційних збитків, 3% річних в сумі 37 грн. 42 коп. та 57 грн. 77 коп. пені, в іншій частині вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції частково задовольнив позов.

Викладені вище висновки господарського суду на думку колегії суддів відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна  та належна  правова оцінка, через що відсутні  підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятого по справі судового рішення, оскільки відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як свідчать матеріали справи, господарський суд Сумської  області  забезпечив  додержання вимог статті 43 Господарського процесуального Кодексу України, всебічно, повно та об’єктивно   дослідив  фактичні обставини справи та оцінив наявні у ній докази  в їх сукупності, керуючись при цьому чинним законодавством України.

Наведені  відповідачем  у обґрунтування  своєї апеляційної скарги доводи не підтверджені матеріалами справи, оскільки жодного доказу цих обставин відповідач не надав а ні в суді першої, а ні апеляційної інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись статтями  6, 8, 19, 124, 129 Конституції України статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України,

постановила:

У задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відмовити.

Рішення господарського суду  Сумської області від  14 червня 2007 року по справі № 2/219-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Головуючий суддя                           В.В. Афанасьєв

суддя                         А.І. Бухан

суддя                                   В.О. Демченко