ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 05-6-45/118

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової –головуючого

Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Хасіна І.В. дов. від 11.05.07 р.

відповідачів

Горденюка Я.В. дов. від 27.03.06 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Градострой”

на ухвалу

від 19.02.2007року господарського суду міста Києва

у справі

№ 05-6-45/118 господарського суду міста Києва

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “Градострой”

до

про

Державного видавництва “Преса України” Державного управління справами

визнання недійсним правочину у вигляді акта повного внесення вкладу у спільний проект

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Градострой” звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Державного видавництва “Преса України” Державного управління справами про визнання недійсним правочину у вигляді акта повного внесення вкладу у спільний проект.

Ухвалою від 19.02.2007року господарського суду міста Києва у прийнятті позову відмовлено, на підставі пункту 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України з огляду на те, що оскаржуваний акт повного внесення вкладу у спільний проект був складений 22.12.2004 року на виконання договору простого товариства № 1211/04ст і є окремим документом певної форми, що має юридичне значення, складений сторонами договору (правочину), та не породжує самостійних прав чи обов'язків, а є тільки технічною фіксацією виконання умов угоди (правичину), тобто, документуванням особами своїх дій по реалізацію набутих прав і прийнятих обов'язків.

Товариство з обмеженою відповідальністю “Градострой” подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на ухвалу господарського суду міста Києва, в якій просить ухвалу у справі скасувати та направити справу до господарського суду для розгляду по суті, мотивуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування норм матеріального  та процесуального права.

Заявник наголошує на тому, що відповідно до умов пункту 2.5.2. договору простого товариства № 1211 /04ст, укладеного між сторонами справи, обов'язки ТОВ "Градострой" за цим договором виникають не з моменту укладення цього Договору, а з моменту підписання сторонами акта внесення ДВ "Преса України" свого внеску до спільної діяльності. Отже настання у ТОВ "Градострой" обов'язків за Договором виникає тільки за умови підписання зазначеного Акту і тільки після його підписання. Не підписання такого акта звільняє ТОВ "Градострой" від виконання обов'язків, визначених договором. Таким чином, акт повного внесення вкладу у спільний проект, підписаний між позивачем та відповідачем 22.12.2004р., яким ДВ "Преса України" обґрунтовує свої позовні вимоги, безумовно є правочином в розумінні статті 202 Цивільного кодексу України.

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в ухвалі у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає  задоволенню  з наступних підстав.

Відмовляючи позивачу у прийнятті позовної заяви до розгляду суд зазначив, що оскаржуваний акт повного внесення вкладу у спільний проект був складений 22.12.2004року на виконання договору простого товариства                      № 1211/04ст, а тому оскаржуваний акт є окремим документом певної форми, що має юридичне значення, складений сторонами договору (правочину), та не породжує самостійних прав чи обов'язків, в зв'язку з чим не підлягає розгляду у господарських судах України.

Однак касаційна інстанція не може погодитись з таким висновком з огляду на таке.

Відповідно пункту 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю “Градострой” звернулось до господарського суду міста Києва з позовом, предметом оскарження якого є правочин у вигляді акту повного внесення вкладу у спільний проект, підписаний між позивачем та відповідачем 22.12.2004року.

Отже предметом позову у даній справі є вимога про визнання недійсним правочину.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Правосуддя здійснюється виключно судами.

Відповідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 202 цього ж Кодексу передбачено, що правочин є правомірним,  якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підвідомчість справ судам загальної юрисдикції визначається процесуальними законами, зокрема, господарським судам - Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до статті 1 вказаного Кодексу право на звернення до господарського суду мають підприємства та організації, які звертаються за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно статті 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам України підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів та з інших підстав.

Таким чином, господарський суд міста Києва дійшов помилкового висновку, що спір про визнання правочину недійсним не підлягає розгляду у господарських судах.

Факт звернення підприємства до суду за захистом прав та охоронюваних законом інтересів підтверджується пред'явленням позову у встановленому порядку.

Господарський суд за наявності зазначених фактів зобов'язаний порушити провадження у справі, розглянути справу і вирішити спір по суті з ухваленням судового рішення.

Однак, у даному випадку, в ухвалі від 19.02.2007року господарського суду міста Києва зазначено, що оскаржуваний акт повного внесення вкладу у спільний проект складений 22.12.2004року на виконання договору простого товариства № 1211/04ст та є окремим документом певної форми, що має юридичне значення, складений сторонами договору (правочину), та не породжує самостійних прав чи обов'язків, а є тільки технічною фіксацією виконання умов угоди (правичину), тобто документуванням особами своїх дій з реалізації набутих прав і прийнятих обов'язків.

На стадії порушення провадження у справі суд не має права з'ясовувати чи порушені права та інтереси позивача, оскільки це можливо зробити з дотриманням основних засад судочинства (стаття 129 Конституції України) в судовому процесі за порушеною справою.

За таких обставин, враховуючи, що відповідно  до статті 11110 Господарського процесуального кодексу України порушення або неправильне застосування норм процесуального права є підставою для скасування ухвалених судових актів, ухвала про відмову у прийнятті позовної заяви підлягає скасуванню, а справа направленню до господарського суду першої інстанції для здійснення судового провадження.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 3                 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу від 19.02.2007року господарського суду міста Києва у справі                № 05-6-45/118 господарського суду міста Києва скасувати.

Позовну заяву з матеріалами справи направити до господарського суду міста Києва для здійснення судового провадження.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Градострой” задовольнити.

Головуючий                                                                                             Т.Дроботова

Судді                                                                                                        Н.Волковицька

Л.Рогач