ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.07.07р.

Справа № А37/200-07

за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім масложиркомбінат", м. Дніпропетровськ

до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції, м. Дніпропетровськ

про визнання нечинними податкові повідомлення - рішення

Суддя                     Кеся Н.Б.

При секретарі с/з Усік І.В.

Представники:

Від позивача:     Анцупова С.В. дов  від 10.11.2006 року

Від відповідача: Сависько В.В. дов № 11192/10/10-1 від 29.05.2007 року

Від відповідача: Клюєвська І.В. дов № 317/10/10-1 від 15.01.2007 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім масложиркомбінат” (далі –позивач) звернулося з позовом до Лівобережної міжрайонної державної податкової інспекції (далі –відповідач) і просить суд  визнати  нечинними  податкові повідомлення -  рішення  № /0 від 10.04.2007 року, № /о від 10.04.2007 року повністю.

Позовні вимоги  ґрунтуються  на тому, що  відповідач  безпідставно  зменшив  валові  витрати  та  податковий кредит  позивача на суму   за договором  доручення,  у зв’язку  з яким позивач  відшкодовував  повіреному   витрати з  перевезення  товару. Позивач  незгодний  з висновком  відповідача, що  вказані  витрати  не  пов’язані   з господарською діяльністю  підприємства  та не  підтверджуються  документами  у вигляді  товарно -  транспортних накладних та виписаною довіреністю на Повіреного. Позивач  вказує  на те, що  перевезений товар  відчужений  ним іншому  покупцю,   а спірні витрати  підтверджуються  іншими  документами. Відсутність  товарно -  транспортних  накладних  відповідно  до  норм Цивільного кодексу України не є порушенням податкового законодавства, а,  крім того,  цивільне законодавство не регулює   спірні податкові правовідносини.

Відповідач  проти позову  заперечує,  посилаючись на те, що  під час перевірки встановлено  неправомірне  віднесення  Позивачем  до складу  валових витрат та податкового кредиту  вартість  послуг,  отриманих  за договором  доручення з ЗАТ „Запорізький оліяжиркомбінат” (далі –ЗАТ „ЖОЗК”), які не підтверджуються належними документами та не пов’язуються з господарською діяльністю підприємства

Заслухавши пояснення  сторін, дослідивши матеріали справи,  господарський суд, ВСТАНОВИВ:

На підставі акту  від 30.03.2007 року № 822/23/32052306 „Про результати  виїзної  планової  перевірки  ТОВ „Торговий Дім  Масложиркомбінат” з питань  дотримання  вимог  податкового, валютного та іншого  законодавства  за період  з 01.10.2005 року по 31.12.2006року” відповідачем  видані  податкові повідомлення –рішення  №/0 від 10.04.2007 року, яким нараховано податок на прибуток на суму  41949,17грн. та застосовані штрафні санкції на суму 20974,59грн., а також податкове повідомлення-рішення  №/0 від 10.04.2007 року, якими  нараховано  податок на  додану вартість на суму 33559,34грн. та застосовані  штрафні санкції на  суму 16779,67грн.

Прийняття  вказаних рішень  пов’язується  з наступними обставинами.

У перевіряємому періоді  позивач  здійснював  господарські операції  з ЗАТ  „Запорізький оліяжиркомбінат” (далі –ЗАТ „ЗОЖК”) на підставі  договорів  поставки № 470 від 02.09.2002 року (далі –Договір №470) та договору доручення  № 471 від 02.09.2002 року (далі –Договір№471),  згідно яких ЗАТ „ЗОЖК” здійснювало:

- поставку  товару   за договором № 470;

- навантаження  в автомобільний або  залізничний  транспорт за договором № 470;

- організацію  перевезення  вантажу у  погоджений  пункт  призначення  (договір № 471);

- оплату  вартості  транспортних послуг  за рахунок  позивача (договір № 471).

Поставка  товару за договором № 470 здійснюється  ЗАТ „ЗОЖК” на умовах EXW (Інкотермс-2000) з виконанням  обов’язку  навантаження  товару  у транспортний  засіб. Ціна товару  включала в себе  вартість  продукції  та завантаження  її  в автомобільний або  залізничний транспорт (п. 1.3 договору). Предметом договору   доручення № 471 є виконання  ЗАТ „ЗОЖК” певних  юридичних дій, а  саме: п. 1.1.4 договору  встановлено, що  повірений  зобов’язаний     організувати  доставку товару  вантажоотримувачу до пункту  призначення, який  вказаний  в специфікації  до договору. Також актом перевірки зазначається, що наданий до перевірки акт  за жовтень 2005 року не містить   відомостей, що  є предметом  договору доручення, а саме, про представлення  інтересів  довірителя (позивача) на  ст. Передатна Придніпровської  залізниці; про забезпеченість  товару  під час  його знаходження  на  території   повіреного;  про організацію  доставки  товару   вантажоотримувачу  до пункту  призначення, який  зазначено  в специфікації, а при  необхідності  повернення  порожньої тари  з пункту  призначення  в адресу  повіреного;  здійснення  оплати  послуг перевізника. Фактично  акт  виконаних  робіт містить  інформацію  про суму  залізничного тарифу,  суму ПДВ на  залізничний  тариф,  загальну суму та  суму  винагороди виконавцю послуг. Документи, що вказують  на кількість  завантаженого та в  подальшому  перевезеного  товару  та оплату  послуг  перевізника,  розрахунок  та  підтверджуючі  документи щодо  кількості  товару  і термін  його збереження,  та вартість  послуг  зберігання  товару  на території  Повіреного, до перевірки не надані.  На підставі  даного акту  виконаних робіт  ( послуг) ТОВ „Торговий Дім „Масложиркомбінат” вартість  послуг  за даним договором  віднесено  до  складу  валових витрат  у 4 кварталі 2005 року в сумі 167796,68 грн.

Крім того, за висновком відповідача наданий до перевірки   акт за жовтень 2005 року  не є  підставою для  зарахування  до складу  валових витрат,  оскільки не містить  змісту  та  обсягів господарської операції, одиниць  виміру,  що вимагає п. 1,2 ст. 9 Закону України „Про  бухгалтерський  облік  та звітність в Україні”, що за висновком відповідача є порушенням  п. 5.1, п/п. 5.3.9 п.5.3  ст.5 Закону України „Про оподаткування  прибутку підприємств”, оскільки не  використані  у власній  господарській діяльності  внаслідок  першої події, та не  підтверджені  відповідними  розрахунками,  платіжними  та іншими   документами,  обов’язковість  ведення  і зберігання  яких   передбачена  правилами  ведення  податкового  обліку, а саме передачі  довірителю  товару для  його  перевезення,  яка  передує  всім наступним  господарським операціям. Отже, за результатами перевірки виявлено завищення валових витрат за 4 квартал 2005 року на суму 167796,68 грн. та завищення податкового  кредиту за жовтень 2005 року  ПДВ в сумі  33559,34 грн., що призвело до заниження  податку  на додану вартість за жовтень 205 року на суму 33559,34 грн. та до заниження  податку  на прибуток  за 4 квартал 2005 року на суму 41949,17 грн.

Суд вважає  висновки відповідача  необґрунтованими, оскільки матеріалами справи підтверджується здійснення ЗАТ „ЗОЖК” надання послуг за договором №471, а також зв’язок спірних витрат позивача з його господарською діяльністю, а саме:

актом виконаних робіт (послуг) № 0000616 від 31.10.2005 року з додатком  до нього, в якому зазначається про перелік  відправки  вантажу  у жовтні 2005 року із зазначенням: дати  відправлення, номерів  цистерн,  кількості  та  найменування вантажу, станції  залізниці  призначення;

копіями  залізничних  квитанцій  про прийняття  залізницею у жовтні 2005року вантажу віз ЗАТ „ЗОЖК”  до перевезення. При цьому станції призначення, номери цистерн  та  залізничних накладних за актом виконаних робіт з  додатками  відповідають відомостям, вказаним  у первинних документах,  складених за господарськими операціями  з поставки товарів як  від  ЗАТ „ЗОЖК” та  від позивача на адресу  свого покупця;

- специфікаціями  до договору  № 471 з додатком  № 34, в якому вказані пункти  призначення, найменування  вантажу,  обсяги поставки;

- листами позивача на ім’я  ЗАТ  „ЗОЖК” з проханням  відвантажити товар  з вказаними реквізитами  вантажоодержувача;

- товарними накладними, виданими  ЗАТ „ЗОЖК” на кожну  цистерну  за договором поставки  товару,  в якій  зазначені реквізити  станції  вантажоодержувача, визначеного позивачем;

- договором поставки  № 470 зі специфікацією  № 47 до цього договору, та відповідністю їм товару та пунктів призначення поставки товару, визначених в договорі поставки № 26 від 01.07.2005року (далі –договір №26) та Специфікацію  № 13 до  цього договору, узгоджених  позивачем  з  іншим покупцем - ПП „Невада”;

- листами ПП „Невада” на адресу позивача з проханням  відвантажити  товар за визначеними ним вантажоотримувачами та пунктів призначенні товару,

- податковою накладною від 31.10.2005року №01321,

- платіжним дорученням  на оплату  послуг  повіреного від 20.10.2005року№1007 за договором №471, яким позивач відшкодував ЗАТ „ЗОЖК” залізничний тариф, що відповідає п.2.2.6 Договору №471 та ст. 1007 ЦК України

платіжним дорученням 19.10.2005року за договором №26, яким покупець позивача ПП „Невада” сплачував товар.

Таким чином, матеріали справи дозволяють засвідчити, що товар, отриманий позивачем від ЗАТ „ЗОЖК” на підставі договору №470, відвантажувався за допомогою останнього за договором №471, до пунктів призначення, які визначалися позивачем за вказівками іншого покупця - ПП „Невада” за договором №26. Характер цих операції дозволяв їх учасникам не складати між собою товарно-транспортних накладних та довіреностей на отримання та зберігання товару, оскільки права та обов’язки цих учасників врегульовані умовами договорів №№470, 471, 26.

Отже, висновки відповідача за актом перевірки про те, що спірні витрати позивача з оплати залізничного тарифу на користь ЗАТ „ЗОЖК” не підтверджуються первинними документами та не пов’язані з господарською діяльністю позивача, спростовуються  матеріалами справи. У зв’язку з цим суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на норми Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та Цивільного кодексу України щодо відсутності товарно-транспортних накладних, довіреності, та відсутності деяких відомостей в акті наданих послуг.

Враховуючи наведене, суд вважає  позов таким, що підлягає задоволенню  у повному обсязі, тому спірні  рішення  слід  визнати  нечинними.

Керуючись ст. 94, 160-163, п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Визнати нечинними податкові повідомлення – рішення від 10.04.2007 року № /0 та № /0, винесені  Лівобережною міжрайонною державною податковою інспекцією м. Дніпропетровська

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                 Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 06.08.2007року