ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

№  17/151-А

м. Київ

26.07.07

11 год. 35 хв.

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтелектуальні комунікації”

До                    Національної Комісії з питань регулювання зв’язку України

3-ті особи           Товариство з обмеженою відповідальністю “Неофон”

Відкрите акціонерне товариство “Укртелеком"

Предмет         визнання протиправною бездіяльності

адміністративного

позову

Колегія суддів у складі:    головуюча)

Балац С.В.

Трофименко Т.Ю.

Секретар судового засідання: Повалій О.О.

Представники:

Від позивача:         Семко Ю.Л. (довіреність №52/04 від 18.04.2007)

Вахатов О.В. (довіреність №52/04 від 18.04.2007)

Від відповідача:    Поташев С.В. (довіреність №01-7146/153 від 18.10.2006)

Від 3-ої особи-1:    не з'явився

Від 3-ої особи-2:    Бровченко О.В. (довіреність №100 від 11.07.2007)

Зісс О.Ю. (довіреність №147 від 10.08.2006)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги ТОВ “Інтелектуальні комунікації” про визнання протиправною бездіяльності відповідача та про зобов’язання відповідача утриматися від видачі будь-яким особам ліцензії на користування смуги (номіналів) радіочастот приймання/передавання 2345,0...2400,0 МГц, ширина смуги радіочастот 55,0 МГц, загальна ширина смуги 1430,0 МГц у 26 регіонах України, перерахованих у Ліцензії, до закінчення строку дії Ліцензії, а саме до 12 квітня 2016 року.

Ухвалою суду від 20.04.2007 відкрито провадження у адміністративній справі №17/151-А.

Ухвалою суду від 15.05.2007 закінчено підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Заявою від 21.06.2007 позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність Національної комісії з питань регулювання зв’язку України, зобов’язати відповідача прийняти рішення про відмову у видачі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України у смузі радіочастот 2345...2400 МГц суб’єктам господарювання, рішення по заявам яких не були прийняті НКРЗ України в установлений законом термін.

Заявою від 12.07.2007 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову, згідно з якою вимоги позивача полягають у визнанні протиправною бездіяльності Національної комісії з питань регулювання зв’язку України, про зобов’язання відповідача прийняти рішення про відмову у видачі Ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України у смузі радіочастот 2300...2400 МГц ширина смуги 60 МГц по заявах ТОВ “Неофон” від 05.12.2006, реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ 843/1 та від 12.12.2006, реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ 856/1, про зобов’язання відповідача прийняти рішення про відмову у видачі Ліцензій по заяві ВАТ “Укртелеком” від 13.10.2006 на користування радіочастотним ресурсом України у смузі радіочастот 2300...2400 МГц ширина смуги 25 МГц, реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ № 761/1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем не було прийнято рішення про відмову у видачі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом по вищевказаних заявах ТОВ “Неофон” та ВАТ “Укртелеком” у встановлений Законом України “Про радіочастотний ресурс України” термін (60 робочих днів з моменту реєстрації заяви), внаслідок чого, вказані суб’єкти господарювання мають право на отримання таких ліцензій у безспірному порядку, що в свою чергу призводить до порушення виключних прав Позивача на користування радіочастотним ресурсом України в смугах (номіналах) радіочастот приймання/передавання 2345,0...2400,0 МГц на підставі Ліцензії на користування радіочастотним ресурсом № 5325 від 11 квітня 2007.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що аргументи, наведені позивачем не підтверджують протиправність діяльності НКРЗ, у матеріалах справи відсутні факти порушення прав позивача на користування радіочастотним ресурсом України, і тому просить в позові відмовити у повному обсязі. Окрім того, відповідач посилається на Ухвалу про забезпечення позову у справі №28/168-А від 13.02.2007, якою заборонено НКРЗ розглядати заяви про видачу ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України у смузі частот 2300-2345 МГц.

Третя особа-1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача своїх письмових заперечень не надала.

Третя особи-2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача проти задоволення позову заперечує.

Розглянувши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правову основу користування радіочастотним ресурсом України, що визначає повноваження держави щодо умов користування радіочастотним ресурсом України, права, обов'язки і відповідальність органів державної влади, що здійснюють управління і регулювання в цій сфері, та фізичних і юридичних осіб, які користуються та/або мають намір користуватися радіочастотним ресурсом України, встановлює Закон України “Про радіочастотний ресурс України” (надалі - Закон).

Згідно цього Закону користування радіочастотним ресурсом України суб'єктами господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг здійснюється на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України та дозволів на експлуатацію (п. 2 ст. 30 Закону).

Ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України видаються НКРЗ суб'єктам господарювання, які користуються радіочастотним ресурсом України для надання телекомунікаційних послуг.

12 квітня 2006р. відповідач видав Товариству з обмеженою відповідальністю “САНКОМ” національну ліцензію на користування смугами (номіналами) радіочастот приймання/передавання 2345,0...2400,0 МГц № 5002, яка була переоформлена у зв’язку з ліквідацією ТОВ “Санком” шляхом приєднання до Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтелектуальні комунікації” 11 квітня 2007р. № 5325.

Відповідно до Ліцензії позивач отримав право на користування смугою (номіналами) радіочастот приймання/передавання 2345,0...2400,0 МГц, ширина смуги радіочастот 55,0 Мгц, загальна ширина смуги 1430,0 МГц у 26 регіонах України за радіотехнологією (вид радіозв’язку) –мультисервісний радіодоступ (радіозв’язок у багатоканальних розподільчих системах для передавання та ретрансляції телевізійного зображення, передавання звуку та цифрової інформації), терміном до 12 квітня 2016 р. (копія залучена до матеріалів справи).

Статтею 21 Закону встановлено, що радіочастотний ресурс України використовується відповідно до Плану використання радіочастотного ресурсу України (надалі –“План”), який є постійно діючим нормативно-правовим актом, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

План використання радіочастотного ресурсу України затвердженно Постановою Кабінету Міністрів України № 815 від 09.06.2006.

Відповідно до Розділу 1 Плану (Діючі радіотехнології), смуга радіочастот 2300..2400 МГц призначена для радіотехнології Мультисервісний доступ, з особливостями застосування ЛО1 –користування смугою радіочастот здійснюється на підставі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом та дозволів на експлуатацію радіоелектронних засобів. Ліцензія на користування радіочастотним ресурсом встановлює виключне право на користування визначеним в ній радіочастотним ресурсом у межах зазначених регіонів.

Відповідно до статті 32 Закону рішення про видачу або відмову у видачі ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України приймається НКРЗ протягом 60 робочих днів від дня реєстрації заяви.

У разі якщо НКРЗ не прийняла ніякого рішення у визначені цим Законом терміни, рішення про видачу заявленої ліцензії вважається прийнятим. У цьому випадку НКРЗ повинна видати заявнику в тижневий термін у безспірному порядку ліцензію, а заявник має право звернутися до УДЦР за отриманням у встановленому порядку дозволів на експлуатацію.

Ухвалою суду за клопотанням позивача було витребувано у відповідача та залучено до матеріалів справи копії заяв суб’єктів господарювання, рішення по яких не було прийнято НКРЗ у встановлений Законом термін, а саме: заяви ТОВ “Неофон” про видачу Ліцензії на користування радіочастотний ресурсом України у смузі радіочастот 2300...2400 МГц ширина смуги 60 МГц, від 05.12.2006 реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ 843/1 та від 12.12.2006 реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ 856/1; а також заява ВАТ “Укртелеком” про видачу Ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України у смузі радіочастот 2300...2400 МГц ширина смуги 25 МГц, від 13.10.2006 реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ № 761/1.

В своїх запереченнях на позов відповідач зазначає, що дійсно, на розгляді в НКРЗ знаходяться нерозглянуті заяви на користування радіочастотним ресурсом України у смузі частот 2300-2400 МГц, однак думка позивача щодо обов’язковості видачі ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України не відповідає дійсності.

Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до ч.1 ст.21 Закону радіочастотний ресурс України використовується відповідно до Плану, яким передбачено ексклюзивне використання радіочастот у смузі 2300-2400 МГц. Рішення про видачу ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України повинно бути законним та ґрунтуватися на вимогах закону. Так як, п.12 ст.32 не може суперечити 21 статті Закону, позиція НКРЗ полягає у тому, що видача ліцензії у безспірному порядку може здійснюватися лише у випадках дотримання заявником процедури подачі документів та за наявності вільного радіочастотного ресурсу.

Також, відповідач посилається на Ухвалу про забезпечення позову №28/168-А від 13.02.2007, якою заборонено НКРЗ розглядати заяви про видачу ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України у смузі частот 2300-2345 МГц. Так як заяви на отримання ліцензій від ТОВ “Неофон” та ВАТ “Укртелеком”, які надійшли до НКРЗ, містять заявлений діапазон частот 2300-2400 МГц, розгляд заяв до скасування заходів забезпечення позову неможливий.

Вказані вище обставини не є законною підставою для бездіяльності відповідача, та спростовуються наступним.

Заява ВАТ “Укртелеком” про отримання ліцензії на користування радіочастотним ресурсом України, копія якої була надана відповідачем суду, була зареєстрована НКРЗ 13.10.2006. Ухвала про забезпечення позову №28/168-А була винесена 13.02.2007.

Таким чином, на момент винесення ухвали від 13.02.2007 строк прийняття рішення по заяві, встановлений Законом в 60 робочих днів, сплив. Крім того, вказана ухвала суду стосується лише діапазону 2300-2345 МГц, в той час як позивач є власником Ліцензії на діапазон - 2345,0...2400,0 МГц.

Тобто відповідач не мав жодних законних підстав не приймати у встановлений законом строк рішення по заяві ВАТ “Укртелеком”.

Бездіяльність відповідача суперечить ст.19 Конститутції України та нормам Законів України “Про телекомунікації”, “Про радіочастотний ресурс” та Постанові Кабінету Міністрів України від 09.06.2006 №815 “Про затвердження Плану використання радіочастотного ресурсу України”.

Суперечність полягає у тому, що відповідно до “Плану використання радіочастотного ресурсу” Позивач має виключне право на користування радіочастотним ресурсом у смугах частот 2345-2400 МГц, але внаслідок бездіяльності відповідача, а саме неприйняття в установлений законом строк рішення про відмову у видачі ліцензії на смугу радіочастот 2345-2400 МГц, що належить позивачу, призводить до порушення прав позивача, оскільки в силу п.12 ст.32 Закону право на користування радіочастотами автоматично отримується всіма наступними заявниками, по заявам яких своєчасно не прийняті рішення про відмову у видачі ліцензії. Отже, бездіяльність відповідача є очевидною та такою, що призводить до порушення прав ТОВ “Інтелектуальні комунікації” як законного користувача радіочастотним ресурсом у діапазоні радіочастот 2345-2400 МГц.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб’єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Керуючись, ст.ст. 2, 7, 17, 158, 161, 162, 163 та п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Господарський суд міста Києва,

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Національної комісії з питань регулювання зв’язку України.

3. Зобов’язати Національну комісію з питань регулювання зв’язку України прийняти рішення про відмову у видачі Ліцензій на користування радіочастотним ресурсом України у смузі радіочастот 2300...2400 МГц ширина смуги 60 МГц по заявах ТОВ “Неофон” від 05.12.2006, реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ 843/1 та від 12.12.2006, реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ 856/1.

4. Зобов’язати Національну комісію з питань регулювання зв’язку України прийняти рішення про відмову у видачі Ліцензій по заяві ВАТ “Укртелеком” від 13.10.2006 на користування радіочастотним ресурсом України у смузі радіочастот 2300...2400 МГц ширина смуги 25 МГц, реєстраційний номер ліцензійного управління НКРЗ № 761/1.

5. Судовий збір у розмірі 3 (три) грн. 40 коп. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Інтелектуальні комунікації”.

6. Дана постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді          :                                                                      О.А. Кролевець (головуюча)

С.В. Балац

Т.Ю.Трофименко