ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.

№ 2а-50/06

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді
Кривди Д.С.,

суддів
Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у
відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від
позивача:        не з'явився

від відповідача:

розглянувши
касаційну скаргу Закритого акціонерного товариства
"Норд" та касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.03.2007р.

у справі №
2а-50/06  Нахімовського районного
суду с. Севастополя

за позовом  ОСОБА_1

до Закритого акціонерного товариства
"Норд"

третя особа
ОСОБА_2

третя особа ОСОБА_3

про  скасування рішень загальних зборів акціонерів
та державної реєстрації змін установчих документів, відшкодування моральної
шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Нахімовського
районного суду з позовом до Закритого акціонерного товариства "Норд"
про  визнання недійсним рішення загальних
зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Норд" від
30.03.1998р. та скасування державної реєстрації змін у Статут Закритого
акціонерного товариства "Норд", установчий договір закритого
акціонерного товариства "Норд", здійснену Севастопольською міською
державною адміністрацією 20.07.1998р. на підставі рішення загальних зборів
акціонерів Закритого акціонерного товариства "Норд" від 30.03.1998р.,
оформленого протоколом НОМЕР_1 та стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 грн.

Рішенням Нахімовського районного
суду міста Севастополя від 18.04.2005р. у справі № 2а-50/06 (2-2730/2005)
(суддя С.І.Луньова) частково задоволено позов ОСОБА_1 до Закритого акціонерного
товариства "Норд" про скасування рішень загальних зборів акціонерів
та державної реєстрації змін установчих документів, відшкодування моральної
шкоди,  визнані недійсними рішення
загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства "Норд"
від 30.03.1998р., оформлені протоколом НОМЕР_1: скасована державна реєстрація
змін у Статут Закритого акціонерного товариства "Норд", установчий
договір Закритого акціонерного товариства "Норд", здійснена
Севастопольською міською державною адміністрацією 20.07.1998р. на підставі
рішення загальних зборів акціонерів Закритого акціонерного товариства
"Норд" від 30.03.1998р., оформленого протоколом НОМЕР_1 у задоволені
позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. відмовлено.

Не погодившись з постановленим
судовим актом, акціонери - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не приймали участі у справі,
подали апеляційну скаргу.

Ухвалою Апеляційного суду міста
Севастополя від 03.11.2005р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено:
рішення Нахімовського районного суду міста Севастополя від 18.04.2005р.
скасовано, справу передано на новий розгляд у Нахімовський районний суд міста
Севастополя.

Ухвалою Верховного Суду України від
20.12.2006р. ухвалу Апеляційного суду міста Севастополя від 03.11.2005р.
скасовано, справу передано на новий розгляд до Апеляційного суду міста
Севастополя.

Ухвалою Апеляційного суду міста
Севастополя від 18.01.2007р. справу направлено до Севастопольського
апеляційного господарського суду у порядку, передбаченому   пунктом
3   Прикінцевих   положень
Закону   України   "Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань приватизації
та з корпоративних спорів".

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 05.03.2007р. (судді: Г.К.Прокопанич,
В.В.Сотула, Н.П.Горошко) апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без
задоволення, рішення Нахімовського районного суду міста Севастополя від
18.04.2005р. без змін.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, Закрите акціонерне товариство "Норд"
подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Нахімовського
районного суду міста Севастополя від 18.04.2005р.  та постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 05.03.2007р. та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу тим, що судом першої та
апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Не погодившись з прийнятими у даній
справі судовими рішеннями, ОСОБА_4 подала касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення Нахімовського районного суду міста Севастополя від
18.04.2005р.  та постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 05.03.2007р. та прийняти нове рішення,
яким у позові відмовити, мотивуючи свою вимогу тим, що судом першої та
апеляційної інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні на підставі
ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 04.07.2007р. у зв'язку з
надходженням касаційної скарги ОСОБА_4.

Розглянувши касаційні скарги,
перевіривши правильність застосування судом попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов
висновку, що касаційна скарга Закритого акціонерного товариства
"Норд" та касаційна скарга ОСОБА_4 підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 24 Закону України “Про
господарські товариства” акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд,
поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе
відповідальність за зобов'язаннями тільки майном товариства.

Судом попередніх інстанцій
встановлено:

Відповідач створений рішенням
засновників 30.01.1995р. зі статутним фондом у розмірі 75 000 000крб. -750грн.,
який поділено між 9 засновниками на 100 простих іменних акцій номінальною
вартістю 750000 крб. -7,50грн. кожна.

Позивач є засновником і акціонером
відповідача з долею в статутному фонді -7%.

Рішенням загальних зборів від
30.03.1998р. було вирішено провести додатковий випуск акцій. Після додаткового
випуску акцій доля позивача в статутному фонді зменшилась до 2,7%.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України
“Про господарські товариства”, вищим органом акціонерного товариства є загальні
збори товариства. У загальних зборах мають право брати участь усі акціонери,
незалежно від кількості та класу акцій, власниками яких вони є. Брати участь у
загальних зборах з правом дорадчого голосу можуть і члени виконавчих органів,
які не є акціонерами. Акціонери (їх представники), які беруть участь у
загальних зборах, реєструються із зазначенням кількості голосів, яку має кожний
учасник. Реєстрація акціонерів (їх представників), які прибули для участі у
загальних зборах, здійснюється згідно з реєстром акціонерів у день проведення
загальних зборів виконавчим органом акціонерного товариства або реєстратором на
підставі укладеного з ним договору. Цей реєстр підписується головою та
секретарем зборів. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що
вищим органом акціонерного товариства є загальні збори, у яких мають право
брати усі акціонери. Якщо акціонери беруть участь у загальних зборах, вони
реєструються із зазначенням кількості голосів.

Відповідно до ч. 5 ст. 41 Закону
України “Про господарські товариства” до компетенції загальних зборів належить,
зокрема, внесення змін до статуту товариства.

Як вже було зазначено, рішенням
загальних зборів від 30.03.1998р. було вирішено провести додатковий випуск
акцій.

Правила щодо правомочності рішень загальних
зборів акціонерів встановлені ст. 42 Закону України “Про господарські
товариства”, згідно якої рішення загальних зборів акціонерів приймаються
більшістю у 3/4 голосів акціонерів, які беруть участь у зборах, з питання зміна
статуту товариства.

Таким чином, з аналізу
вищенаведених правових норм випливає: якщо фактично збори акціонерів не
проводилися оскільки акціонери не брали в них участі, або якщо фактично збори
проводилися, але рішення  з питання зміни
статуту товариства прийнято менше як 3/4 голосів акціонерів рішення загальних
зборів не є правомочним.

Отже, для вирішення питання щодо
правомочності зборів суд мав встановити обставину чи проводилися фактично збори
акціонерів 30.03.1998р., чи дійсно акціонери зазначені в протоколі брали в
ньому участь, чи протокол зборів було сфальсифіковано.

Судом першої інстанції встановлено,
що 30.03.1998р. фактично загальні збори акціонерів не проводилися. Проте, судом
другої інстанції встановлено, що збори проводилися з порушенням порядку їх
скликання та не всі зазначені у протоколі зареєстровані акціонери фактично були
присутні на зборах, що свідчить про неповне з'ясування обставин,  необхідних для правильного вирішення даного
спору.

Загальний строк позовної давності
на час виникнення спірних правовідносин був встановлений ст. 71 ЦК Української
РСР, згідно якої загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої
порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Обов'язковість застосування
позовної давності на час виникнення спірних правовідносин була встановлена ст.
75 ЦК Української РСР, згідно якої позовна давність застосовується судом,
арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Згідно ст. 76 ЦК Української РСР
перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.
Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися
про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення
і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством
Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу. Таким чином, приписами даної
правової норми визначено, що право на позов виникає з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про порушення свого права. Отже, для вирішення
питання щодо права на позов суд попередніх інстанцій мав оцінити докази та
встановити факт, коли позивач дізналася про порушення свого права.

Проте, судом першої інстанції дана
обставина не досліджувалась, суд другої інстанції, зазначивши, що позивач довів
що про порушення свого права у 2004р., проте, на підставі яких доказів
апеляційний господарський суд зробив такі висновки посилання в оскаржуваній
постанові відсутні, що є порушенням ст.ст. 32, 34 ГПК України.

Наведене свідчить про неповне
з'ясування судами першої та апеляційної інстанцій фактичних обставин справи, що
мають значення для правильного вирішення спору, а, отже, і порушення вимог ст.
43 Господарського процесуального кодексу України  щодо всебічного, повного та об'єктивного
розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 111-5
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція перевіряє
юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні або
постанові господарського суду.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст.
111-7 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не
наділена повноваженнями щодо встановлення обставин справи, а останні
встановлені неповно, справа підлягає передачі на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі
передбачені законом заходи для всебічного, повного та об'єктивного встановлення
обставин справи, прав та обов'язків сторін і, в залежності від встановленого та
відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, п. 3
ст. 111-9, 111-10, 111-11, 111-12 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Закритого
акціонерного товариства "Норд"
та касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Нахімовського районного
суду міста Севастополя від 18.04.2005р.
та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від
05.03.2007р. у справі № 2а-50/06
скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду м.
Севастополя.

Головуючий - суддя
Кривда Д.С.

судді
Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.