ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2007 р.  15-30              Справа № АС-13/610-06

вх. № 15349/1-13

Суддя господарського суду Харківської області Водолажська Н.С.

за участю секретаря судового засідання Зіміна К.В.

представників сторін :

позивача - Цибульник Т.В., директор, наказ № 2-ок від 22.04.05 р.відповідача - Анохіна Н. В., дов.

Прокурор - Присяжнюк О. О., посв.

по справі за позовом  ТОВ "Тігріс", м. Х-в

до  ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова,

за участю Прокуратури Дзержинського району м. Харкова

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ „Тігріс”, звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 27.11.06 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2006 р. у розмірі 157200,0 грн. Позивач вказує, що акт перевірки та винесене за результатами його розгляду податкове повідомлення-рішення № /0 від 27.11.06 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ не відповідають п. 7.1.1 ст. 7 Закону України „Про ПДВ”, а тому вищезазначене рішення підлягає скасуванню.

Відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на результати перевірки та інші обставини, викладені у запереченні на позовну заяву. Також в обґрунтування своїх заперечень вказує на те, що відповідачем подано до ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова податкову декларацію з ПДВ за серпень 2006 р. (вх. № 94605) та надано додаток № 4 "Заява про повернення суми бюджетного відшкодування" (вх. № 94607 від 20.09.06 р.), згідно якого підприємство просить перерахувати на рахунок платника у банку бюджетне відшкодування у сумі 157200,0 грн., визначене у податковій декларації з ПДВ за липень 2006 р., що не відповідає дійсності. По декларації з ПДВ за липень 2006 р. (вх. № 87608 від 15.08.06 р.) підприємство не декларувало суми бюджетного відшкодування (рядок 25 декларації).

Враховуючи положення ст. 17, ст. 50, прикінцевих та перехідних положень КАС України, справа розглядається за правилами цього кодексу.

Надані документи свідчать, що підставою для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення № /0 від 27.11.06 р., яким відповідно п. п. 7.7.5 ст. 7  Закону України „Про ПДВ” позивачу було зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 157200,0 грн., є акт від 20.11.06 р. виїзної позапланової перевірки підприємства позивача з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування по ПДВ по декларації за серпень 2006р. за період з 01.07.06 р. по 30.08.06 р.

В акті записано, що при перевірці питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування по ПДВ по декларації за серпень 2006 р. перевіряючими були виявлені порушення вимог п.7.7.4 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” та п. 5.12.3 ст. 5 наказу ДПА України від 30.05.1997р. № 166 „Про затвердження форми податкової декларації та Порядку її заповнення і подання” зі змінами та доповненнями, тому  позивач не мав право на отримання бюджетного відшкодування по ПДВ по декларації з ПДВ за серпень у розмірі 157200,0 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором № 3700-В-С купівлі-продажу від 06.07.06 р. ТОВ „Тігріс” були придбані у Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської Ради нежилі приміщення. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 06.07.06 р., про що свідчить витяг з Державного реєстру правочинів № 2593788.

Згідно акту прийому-передачі № 3700-В-С нежиле приміщення підвальної частини №І-ХІV, ХХІІІа, ХХІV-ХХХVІ; 1-ого поверху № 1-14, 35, 36 в жилому будинку літ. „А-5”, загальною площею 816,1м2 було передано ТОВ „Тігріс” шляхом викупу. На виконання умов договору Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської Ради була виписана податкова накладна № 1439  від 06.07.06 р. на суму 943200,0 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 157200,0 грн.

Розрахунок за придбану нерухомість був здійснений 06.07.06 р. шляхом безготівкового перерахування грошових коштів в сумі 943200,0 грн., в тому числі ПДВ в сумі 157200,0 грн. на рахунок Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської Ради, про що свідчить платіжне доручення № 2.

Таким чином, договір був виконаний обома сторонами, що підтверджується матеріалами справи та відзначено в акті перевірки від 20.11.06 р. № 7641/23-50/22719246

Відповідно до п. 7.7.2 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому податковому періоді постачальникам таких товарів (послуг).

Податкова накладна № 1439 від 06.07.06 р. включена до реєстру отриманих та виданих податкових накладних у липні 2006 р. та згідно п. 7.5.1 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” ця сума позивачем була відображена як податковий кредит у податковій декларації за липень 2006 р. (вх. № 88608 від 15.08.06 р.).

Згідно п. 7.7.4 ст. 7 Закону України „Про ПДВ” платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного  відшкодування,  яка  відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників.

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються за процедурою, встановленою центральним податковим органом.

Згідно п. 5.12.3 наказу ДПА України „Про затвердження форми податкової декларації та  Порядку її заповнення і подання” значення рядка 4 розрахунку суми   бюджетного відшкодування (додаток 3 до податкової декларації з ПДВ) переноситься до рядка 25 податкової декларації за поточний звітний податковий період. Залежно від обраного платником напряму повернення суми бюджетного відшкодування (на рахунок цього платника у банку або у зменшення податкових зобов’язань з ПДВ наступних податкових періодів) така сума в повному розмірі вказується або в рядку 25.1, або в рядку 25.2 податкової декларації з ПДВ. При цьому платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування на його рахунок у банку, подає заяву про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток 4 до податкової декларації з ПДВ).

Як встановлено судом і це не спростовано відповідачем, позивачем податкова декларація з ПДВ та заява про повернення суми бюджетного відшкодування за серпень 2006 р., де визнана сума ПДВ у розмірі 157200,0 грн., яка сплачена продавцю у липні 2006 р. (платіжне доручення № 2 від 06.07.06 р) були надані до ДПІ за процедурою, згідно діючого законодавства.

Однак, як вказує відповідач, в заяві про перерахування на рахунок платника у банку бюджетне відшкодування у сумі 157200,0 грн. підприємством вказаний податковий період - липень 2006р., що не відповідає дійсності, оскільки в податковій декларації за цей податковий період не задеклароване бюджетне відшкодування. І саме на цих підставах перевіряючими в акті перевірки, а відповідачем у оскарженому податковому повідомленні-рішення зменшена сума бюджетного відшкодування на 157200,0 грн.

Суд вважає необхідним відмітити, що Закон України „Про ПДВ” право платника податків на отримання бюджетного відшкодування пов’язує лише з наявністю належним чином оформлених податкових накладних (п. 7.4.5 ст. 7 Закону) та фактом оплати у попередньому податковому періоді відповідної суми ПДВ, яка повинна дорівнювати заявленій до відшкодування (п. 7.7.2 ст. 7 Закону). Таким чином законодавець не пов’язує право на відшкодування ПДВ з бюджету з тим, чи була задекларована сума ПДВ до відшкодування у попередньому періоді, як стверджує відповідач. Також Закон не передбачає підставою для зменшення суми бюджетного відшкодування, визначеного платником податку в податковій декларації та розрахунку бюджетного відшкодування від того, як цим платником заповнена заява про відшкодування ПДВ.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи і це записано в акті перевірки, податковий кредит підприємства підтверджується податковою накладною № 1439 від 06.07.06 р. на суму 943200,0 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 157200,0 грн., оплата проведена платіжним дорученням № 2 від 06.07.06 р., тобто сума податку була сплачена у попередньому податковому періоді, що свідчить про правомірність включення до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 157200,0 грн. і декларування її до відшкодування з бюджету.

Зважаючи на те, що надані сторонами документи підтвердили відсутність факту завищення суми бюджетного відшкодування, у відповідача не існувало законних підстав для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями   7, 9, 17, 79, 86, 94, 160 - 163  Кодексу адміністративного судочинства України , суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити. Скасувати податкове повідомлення-рішенняДПІ у Дзержинському районі м. Харкова № /0 від 27.11.06 р. про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за серпень 2006 р. у розмірі 157200,0 грн.

Стягнути з державного бюджету України на користь ТОВ "Тігріс", м. Харків (код 22719246) 3, 40 грн. судового збору.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи,  які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права,  свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в  апеляційному  порядку  постанову суду першої інстанції повністю або частково.

На постанову через суд першої інстанції може бути подана заява про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня складання постанови у повному обсязі.

Апеляційна скарга може бути  подана через суд першої інстанції протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Копія апеляційної скарги одночасно направляється до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанови набирає законної сили після закінчення строків для подачі заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 15.01.2007 р.

Суддя                                                                                            Водолажська Н.С.