ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.07                                                                                           Справа № 3/325-24/74

За позовом : Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України”, м.Київ

До відповідача : Фермерського господарства „Меркурій”, с.Чішки

Про стягнення  10192,03грн.

Суддя Хабіб М.І.

Секретар Савченко Ю.А.

Представники:

Від позивача –Бондар С.В. –юр/кон.

Від відповідача –не з’явився.

Суть спору: Позов заявлено Державним підприємством „Державний резервний насіннєвий фонд України” до Фермерського господарства „Меркурій” про стягнення суми 10192,03грн., в т.ч. 7840,03грн. основного боргу та 2352,00грн. штрафу.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору №5-06 від 02.10.2006р. позивач поставив відповідачеві товар (насіння пшениці) на загальну суму 11200,03грн., за яке відповідач сплатив аванс в сумі 3360,00грн. Решта вартості поставленого насіння  на суму 7840,03 грн. відповідач зобов”язувався сплати до 01.08.2007р, шляхом перерахування визначених пунктом 3.2.2 договору сум у певні строки. Однак відповідач не дотримався встановленого договором графіка сплати заборгованості за поставлене насіння. Станом на 11.04.2007р. заборгованість становить 500,00грн. На підставі п.3.3, п.4.2 договору позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості - 7840,03грн. та пеню в розмірі 30% в сумі 2352,00грн., яка нарахована від всього залишку заборгованості.

Представник позивача в судове засідання з’явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, вимог суду не виконав, ніяких пояснень не подав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, підтвердженням чого є повідомлення про вручення 09.06.2007р. поштового відправлення за №1745745.

Розглянувши матеріали справи в порядку вимог ст.75 ГПК України, суд встановив наступне.

03.10.2006р. позивачем та відповідачем укладено договір поставки насіння №5-06, відповідно до умов якого позивач зобов’язувався поставити відповідачу товар (насіння озимої пшениці), а останній зобов’язувався провести розрахунок за нього, відповідно до умов договору. Загальна вартість договору становить 11200,03грн. (п.3.1 договору).

Взяті на себе зобов’язання позивач виконав, поставив відповідачеві товар по накладній №5-10 від 03.10.2006р. на суму 11200,03грн.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується поданою суду довіреністю сер.ЯЛЮ №036742 від 03.10.2006р., яка видана відповідачем уповноваженій на отримання товару особі та її підписом  на накладній № 5-10.

Зазначені накладна і довіреність  додані до матеріалів справи.

Порядок розрахунків встановлений сторонам у розділі 3 договору №5-06 від 02.01.2006р., яким передбачено:

-          сплату суми 3360,00грн. на умові 100% попередньої оплати;

-          сплату суми 7840,03грн. згідно із графіком :

до 24.11.06р. –100,00грн.;     до 29.12.06р. –100,00грн.;

до 26.01.07р. –100,00грн.;     до 23.02.07р. –100,00грн.;

до 23.03.07р. –100,00грн.;     до 27.04.07р. –100,00грн.;

до 25.05.07р. –100,00грн.;     до 22.06.07р. –100,00грн.

до 27.07.07р. –100,00грн.;     до 01.08.07р. –6940,03грн.

Відповідач взяті на себе зобов’язання виконав частково, сплативши позивачеві аванс в сумі 3360,00грн., що підтверджується поданою суду випискою банку з рахунка клієнта  за 28.09.2006р. ( виписка банку в матеріалах справи).

Станом на 11.04.2007р. згідно із  графіком відповідач зобов’язаний був сплатити позивачеві 500,00грн.. Доказів виконання графіка погашення заборгованості та сплати 500 грн. суду не подано.

Відповідно до п. 3.3 договору, у разі порушення затвердженого графіку погашення заборгованості постачальник (позивач) має право стягнути весь залишок заборгованості.

Крім того, на підставі п. 4.2 договору позивачем  заявлений до стягнення штраф у розмірі 30% в сумі 2352,00грн., нарахований від всього залишку заборгованості-7840,03грн.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ст.ст. 526,530 ЦК України, зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк.

В силу ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця,  а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

Виконання зобов”язання може  забезпечуватися, зокрема, неустойкою                  (штрафом, пенею). Правочин щодо забезпечення виконання зобов”язання вчиняється у письмовій формі  (ст.ст. 546,547 ЦК України).

Статтею 549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Дослідивши всі обставини справи, заслухавши пояснення представника позивача суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 7840,03грн. основного боргу законні обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають до задоволення.

Позовні вимоги в частині стягнення штрафу підлягають до задоволення  в сумі 150,00грн. із розрахунку 30% від несвоєчасно сплаченої суми, яка станом на 11.04.2007р. становила 500,00грн., а в частині стягнення  штрафу в сумі  1852,00грн. належить відмовити з наступних підстав.

При розрахунку суми штрафу позивач виходив із загальної суми залишку заборгованості, яка складає 7840,03грн. Однак, як зазначено вище, відповідно до ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Станом на 11.04.2007р. сума невиконаного зобов’язання згідно із погодженим графіком становила 500,00грн., відтак,  штраф у розмірі 30%  повинен нараховуватися від несплаченої у строк суми, а не від всього залишку боргу, в який включена сума , строк сплати якої станом на 11.04.2007р. ще не настав.

На думку суду, спір виник з вини відповідача, тому судові витрати покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 22, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 82-85  ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задоволити частково.

Стягнути з Фермерського господарства „Меркурій”, , адреса: 80533, Львівська область, Буський район, с. Чішки, на користь Державного підприємства „Державний резервний насіннєвий фонд України”, , адреса: 03038, м. Київ, вул. Ямська,32, - 7840,03грн. основного боргу, 150,00грн. штрафу, 79,96грн. держмита та 92,39грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2.  В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суддя