ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  30/133

10.04.07

За позовом    Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний млин»

До                   Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Н»

Про                стягнення 3 820,63 грн.

Суддя  Ващенко Т.М.

Представники:

Від позивача        Барачевський С.С. –представник за довіреністю № 2/ГС від 15.09.06.

Від відповідача    Багрій Н.В. –представник за довіреністю № б/н  від 16.08.05.

Обставини справи:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний млин»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Н»про стягнення з відповідача заборгованості  в розмірі 3 820,63 грн. за Договором дистриб’юції № 8/1 від 12.04.06.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.07. порушено провадження у справі № 30/133, розгляд справи призначено на 10.04.07. о 12-00.

10.04.07. представником відповідача через канцелярію Господарського суду міста Києва було подано письмові пояснення на позовну заяву, відповідно до яких ТОВ «Клен-Н»позов не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог. Відповідач зазначає, що видаткові накладні, додані позивачем до позовної заяви не містять посилання на Договір дистрибуції № 8/1 від 12.04.06., а також зазначає, що ніякої вимоги щодо оплати товару відповідач від позивача не отримував.

В призначеному судовому засіданні 10.04.07. представник позивача підтримав свої вимоги та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.04.07. проти позову заперечує та просить суд відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний млин»в задоволення позову.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін було оголошено тільки вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.06. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сонячний млин»(Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клен-Н»(Дистриб’ютор) було укладено Договір дистриб’юції № 8/1 (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1. 1) Постачальник  поставляє продукцію свого виробництва (надалі - Товар) для його подальшої реалізації Дистриб’ютором.

Позивач зазначає, що ним умови Договору були виконані належним чином, а саме ТОВ «Сонячний млин»у відповідності до накладних: № РН-0000670 від 09.11.06., № РН-0000638 від 25.10.06., № РН-0000611 від 10.10.06., № РН-0000227 від 10.05.06., № РН-0000369 від 29.06.06., № РН-0000438 від 21.07.06., № РН-0000475 від 10.08.06., № РН-0000554 від 07.09.06., № РН-0000547 від 06.09.06., № КН-0005664 від 06.09.06., № КН.-0007626 від 04.12.06., № КН.-0004070 від 30.06.06. було поставлено ТОВ «Клен-Н»товар (соняшник смажений, фасований) на загальну суму 70 818,80 грн.

Позивач зазначає, що моментом виникнення зобов’язань по оплаті товару є 21.12.06.  (останнє відвантаження).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сонячний млин»зазначає, що відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю «Клен-Н»було здійснено проплату за поставлений товар по Договору не в повному обсязі, а саме, на суму 60 660,44 грн. Також позивач зазначає, що відповідачем  було повернуто товар на суму 6 337,73 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем умов Договору, у відповідача існує заборгованість перед позивачем в сумі 3 820,63 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

У відповідності до п. 6.2 Договору, право власності на поставлений товар переходить від Постачальника до Дистриб’ютора  з моменту підписання повноважними особами накладних, які свідчать про передачу товару.

За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до  звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Позовні вимоги обґрунтовуються невиконанням відповідачем зобов’язань по оплаті товару за Договором № 8/1 від 12.04.06.

В обґрунтування правомірності позовних вимог, як на докази, підтверджуючі факт поставки товару за Договором, позивач посилається на накладні та довіреності (копії яких містяться в матеріалах справи) на отримання товару.

При дослідженні наданих суду доказів судом встановлено наступне.

Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»(надалі –Закон), первинний документ – документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує факт її здійснення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

В наданих суду в обґрунтування позовних вимог по стягненню заборгованості за Договором № 8/1 від 12.04.06. документах первинного обліку (копій накладних та довіреностях, які долучені до матеріалів справи) взагалі відсутні посилання на Договір № 8/1 від 12.04.06.,  не зазначено, що оформлена ними господарська операція здійснювалася на виконання умов Договору № 8/1 від 12.04.06., згідно якого  позивач висуває  право вимоги.

Крім того, у відповідності до п. 5.1 Договору, оплата товару  проводиться з відстрочкою платежу на протязі 30 банківських  з моменту отримання товару Дистриб’ютором, перерахуванням грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

Як вбачається з п. 5. 1 Договору, сторонами не було визначено на протязі 30 банківських днів чи годин, чи місяців повинна здійснюватись оплата товару.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Але як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надсилалось на адресу відповідача вимоги про сплату заборгованості в сумі 3 820,63 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено належними засобами доказування факту поставки товару за накладними та довіреностями (які містяться в матеріалах справи) за Договором № 8/1 від 12.04.06., проведення розрахунків за ним та відповідно, наявності заборгованості за цим Договором.

Відповідно позивачем не доведено факту понесення ним збитків внаслідок невиконання відповідачем умов Договору № 8/1 від 12.04.06.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонячний млин»до Товариства з обмеженою відповідальністю «Клен-Н»про стягнення з відповідача 3 820,63 грн. заборгованості за Договором № 8/1 від 12.04.06. задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 44, 49, 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суддя                                                                                                 Т.М. Ващенко