суд
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "03" липня 2007 р.
Справа № 12/1219

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Сікорської Н.А.

судді

за участю представників сторін

від позивача Приведьон В.М. - представник за довіреністю

від відповідача ОСОБА_1. - приватний підприємець

третя особа: не з'явився

Розглянувши справу за позовом Відкритого акціонерного товариства
"Енергопостачальна компанія "Житомиробленерго" (м.Житомир)

до Приватного підприємця ОСОБА_1(м. Житомир)

про стягнення 290,27 грн.

В порядку ч. 4 ст. 69 ГПК України, спір вирішено у більш тривалий
термін, ніж передбачено ч. 1 ст. 69 ГПК України.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення з відповідача на користь
позивача підвищеної плати за споживання електроенергію понад договірні величини
в розмірі 290,27 грн.

В судовому засіданні відповідач заперечив проти позовних вимог.
Повідомив, що ним були здійснені неодноразові звернення до позивача про
розірвання договору про постачання електроенергії, оскільки об'єкт, на який
здійснювалось постачання електроенергії йому не належить, а проданий ОСОБА_2.,
який здійснює за вказаною в договорі адресою підприємницьку діяльність.

Представник позивача не заперечив пояснення відповідача, надав
докази в підтвердження  звернення
відповідача до Житомирського РЕС із заявою про направлення  інспектора для розірвання договору в зв'язку
з продажем торгового ларька.

Ухвалою господарського суду від 07.06.07 до участі у  справі в якості  третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача залучено ПП ОСОБА_2.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11.04.2001р. між позивачем та відповідачем було укладено договір
№НОМЕР_1 на користування електричною енергією.

Відповідно до п.1.1 Договору,
позивач забезпечує постачання електричної енергії у відповідності до
умов договору, а відповідач своєчасно проводить оплату за використану
електричну енергію в грошовій або іншій формі у відповідності з чинним
законодавством і виконує інші умови, визначені цим договором.

Згідно з п.5.1 Договору у випадку споживання електроенергії та
потужності понад кількість, обумовлену розділом 5 цього Договору за відповідний
період (місяць) при одно- дво- чи тризонній системі обліку, відповідач,
виключно банківськими коштами, сплачує позивачу п'ятикратну вартість
електроенергії та потужності, витраченої понад обумовлений даним Договором
обсяг електричної енергії та потужності згідно із Законом України "Про
електроенергетику" за тарифами, які діяли в період, коли було виявлено
порушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про
електроенергетику", споживачі (крім населення, професійно-технічних
навчальних закладів та вищих навчальних закладів I - IV рівнів акредитації
державної і комунальної форм власності) у випадку споживання електричної
енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують
енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної
величини.

За приписами п.5.2 Правил користування електричною енергією,
затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 для визначення договірних
величин споживання електричної енергії та потужності на наступний рік
відповідач надає позивачу відомості про розмір очікуваного споживання
електричної енергії. У разі ненадання відповідачем зазначених відомостей у
встановлений термін розмір очікуваного споживання електричної енергії на
наступний рік установлюється позивачем на рівні спожитої електроенергії
відповідних періодів поточного року.

Відповідно до листа
позивача, який направлений
відповідачу, останньому  за
фактичними обсягами споживання у відповідному періоді 2005 року на грудень 2006
року встановлено розмір споживання електричної енергії в обсязі  300кВт/год
(а.с.6).

Як вбачається з позовної заяви, фактично відповідачем за грудень
місяць 2006р. спожито електроенергії в обсязі 1191 кВт/год, що підтверджується
звітом про використану електроенергію (а.с. 7)

Таким чином, на думку позивача, відповідачем допущено споживання
електричної енергії понад договірну величину
на 891 кВт/год.

У зв'язку з викладеним, у відповідності до ст.26 Закону України
"Про електроенергетику" відповідачу було нараховано двократну вартість
електроенергії, витраченої понад обумовлений даним Договором обсяг та
виставлено рахунок на суму 290,27 грн., який не був оплачений. Копія
зазначеного рахунку міститься в матеріалах справи (а.с.8).

Відповідач проти позовних вимог заперечив в зв'язку з тим, що
об'єкт, на який постачалась електроенергія, йому не належить, а проданий
ОСОБА_2., який здійснює за вказаною адресою підприємницьку діяльність. В
зв'язку з цим, з цих підстав, відповідачем здійснювались неодноразові звернення
до позивача про розірвання договору про постачання електроенергії. В
підтвердження вказаних обставин, відповідач надав копії заяв, які зареєстровані
в Житомирському РЕМ за вхідними номерами
1270 та 1271 від 13.03.06.

Згідно ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести  ті обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінивши матеріали справи та пояснення сторін суд вважає, що в
задоволенні позовних вимог слід відмовити враховуючи наступне.

Відповідно до п. 1.1 Правил користування  електричною енергією, постачання електричної
енергії - надання електричної енергії споживачу за допомогою технічних засобів
передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору.

Споживач електричної енергії - юридична або фізична особа, що
використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних
електроустановок на підставі договору.

Договір про постачання електричної енергії - домовленість двох
сторін (постачальник електричної енергії за регульованим тарифом і споживач),
що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини
між сторонами під час продажу постачальником за регульованим тарифом
електричної енергії споживачу за тарифами, які регулюються відповідно до
законодавства України.

З аналізу вищевикладеного вбачається, що постачання електроенергії
здійснюється споживачу на підставі договору для задоволення його власних
потреб. Отже, якщо потреба в отримані електроенергії відпала, договір на
постачання електроенергіії повинен бути розірваний.

Відповідно до п. 1.13 Правил, укладення, внесення змін, подовження
чи розірвання дії будь-якого із договорів здійснюються відповідно до вимог
законодавства та цих Правил.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається,
якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв
ділового обороту.

За приписами п.2, 3 ГК України сторона договору, яка вважає за
необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це
другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про
зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Згідно із п.14 Договору №НОМЕР_1 від 11.04.2001р. договір
укладається на строк до 31 грудня 2001р., набирає чинності з дня його
підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення
строку не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього Договору або
його перегляд.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач звертався до позивача
з проханням направити інспектора для розірвання договору в зв'язку з продажем
об'єкту на який постачалася електроенергія. Копія відповідної заяви від
13.03.2006р. знаходиться в матеріалах справи. (а.с. 37).

Представник позивача не заперечив факт отримання  вищевказаних заяв, що підтвердив випискою з
журналу вхідної кореспонденції позивача. (а.с. 42-43), що ще раз підтверджує
намір відповідача розірвати договір про постачання електроенергії.

Натомість з боку позивача не було надано відповіді про результати
розгляду даної заяви, як того вимагає п.3 ст. 188 ГК України.

Крім того, відповідач надав копію заяви ОСОБА_2., нового власника
об'єкту на який згідно договору №НОМЕР_1 від 11.04.2001р. здійснювалось постачання
електричної енергії, до позивача про укладання договору на постачання
електричної енергії. (а.с. 38)

Відповідна заява була зареєстрована 13.03.2006р. в журналі вхідної
кореспонденції позивача. (а.с. 42-43).

Аналізуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про
безпідставність вимог позивача щодо стягнення 290,77 грн. підвищеної плати за
споживання електроенергію понад договірні величини, оскільки відповідач у
грудні місяці 2006 року уже не був власником об'єкту, на який постачалась електроенергія
і у відповідності з чинним законодавством
здійснив всі необхідні дії по розірванню
договору на постачання електроенергії.

Письмового розірвання Договору не відбулося у зв'язку з порушенням
позивачем вимог чинного законодавства.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 290,77
грн. суми заборгованості є безпідставними.

Оскільки позивач не довів обставини на яких ґрунтуються позовні
вимоги суд відмовляє в задоволенні позову.

Судові витрати покладаються на позивача.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на
позивача.

На  підставі викладеного,
керуючись  ст.ст. 22, 33, 49, 69, 82-85
ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В
задоволені позову відмовити

Рішення
господарського суду набираєзаконної
сили   після закінчення  десятиденного
строку з дня  підписання.

Суддя

Дата підписання: 06
липня 2007 року.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)

4- третій особі -  ОСОБА_2.
(АДРЕСА_2)