ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" травня 2007 р.

Справа  № 29/175-07-3998

За
позовом: Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

До
відповідача: ТОВ „Інфокс”

про визнання неправомірними дій

Суддя                     Аленін О.Ю.

Представники
сторін:

Від
позивача: ОСОБА_2. за довіреністю

Від
відповідача: Гонтар Л.В. за довіреністю

Суть спору: СПД ОСОБА_1 звернулась
до суду з позовом до ТОВ „Інфокс” про визнання неправомірними дій Товариства з
обмеженою відповідальністю "Інфокс" щодо перевірки 19.12.2006 року
показників водолічильника абонента СПД ОСОБА_1 за адресоюАДРЕСА_1, та складання
акту № НОМЕР_1.

Відповідач відзив на позов не
надав, але в судовому засіданні проти позову заперечував.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши представників позивача та відповідача,
оцінивши докази які мають значення для справи, - суд встановив:

20 жовтня 2005 року між позивачем
та ТОВ "Інфокс" було укладено договір № НОМЕР_2 на послуги
водопостачання та водовідведення.

Згідно умов договору відповідач
зобов'язався надавати послуги з постачання питної води та приймання стічних вод
до системи каналізації, а позивач зобов'язався здійснювати оплату наданих
відповідачем послуг.

Позивач зазначив, що 19.12.2006
року під час знімання показників водолічильника представником відповідача за
відсутності представника позивача було виявлено розрив проволоки, скріпленої
пломбою та встановленої на лічильнику. Про зазначений випадок представником
відповідача було складено акт № НОМЕР_1 у двох примірниках. Обидва примірника
акту представник відповідача забрав з собою і 20.12.2006 року разом з
супровідним листом № НОМЕР_3примірник акту було надіслано на адресу позивача.

05.04.2007   року
листом   НОМЕР_4   відповідачем   було
повідомлено   позивача   про нарахування штрафу в розмірі 95   952,19 гривень за порушення п. 4.19 "Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах України ", затверджених наказом Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року N 65 та зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 22 липня 1994 р. за N 165/374. В листі
відповідача містилося також повідомлення про відключення позивача від системи
водопостачання у разі несплати штрафу в добровільному порядку.

Позивач вважає дії представника
відповідача 19.12.2006 року щодо перевірки показників водолічильника, виявлення
факту розриву проволоки на пломбі водолічильника та складання акту № НОМЕР_1
від 19.12.2006 року неправомірними та такими що суперечать умовам договору та
вимогам діючого законодавства з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.3.3 договору №
НОМЕР_2 від 20.10.2005 року відповідач має право перевіряти стан роботи
водопостачаючого обладнання, приборів обліку води та знімати показники, спільно
з представником "Абоненту".

Відповідно до п. 10.1 "Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і
селищах України", знімання показників водолічильників представником
Водоканалу здійснюється не рідше як один раз на місяць у присутності
представника абонента, який повинен сприяти представникові Водоканалу у цьому,
а також в забезпеченні безпечного проведення робіт.

Дії щодо перевірки показників
водолічильника і виявлення факту розриву проволики на ньому були вчинені
представником відповідача без присутності представника абонента. Оскільки
договір було укладено безпосередньо зі мною, і банк "Хрещатик",
зазначений в акті не є моїм представником.

Крім того, в самому акті міститься
запис який не відповідає дійсності. А саме, у акті зазначено, що примірник акту
залишено охороні СПД ОСОБА_1, разом з тим, другий примірник акту було
направлено позивачу лише разом з супровідним листом відповідача 20.12.2006
року.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню,
виходячи з такого.

У відповідності з ч. 1 ст.1 ГПК
України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької
діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до
господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів,
а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Статтею 2 ГПК України передбачено,
що господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та
організацій, які звертаються за захистом своїх прав та охоронюваних законом
інтересів.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів
можуть бути: визнання прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка
порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове
виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової
шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними
рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної
Республіки  Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне
право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 20 ГК України права
та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів
державної влади, визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених
законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування штрафних, оперативно-господарських та
адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Заявляючи позов до суду, позивач не
визначив яким саме законом передбачені способи захисту, що обрані ним. Не
встановлено це і судом.

Отже, виходячи з викладеного,  вимоги, що заявлені позивачем до суду не
відповідають встановленим законом або договором способам захисту прав, а тому в
позові слід відмовити повністю, що відповідає правовим позиціям Вищого
господарського суду України та Верховного суду України, викладеним, відповідно,
в Інформаційному листі від 11.04.2005 р. № 01-8/344 та постанові від 13.07.2004
р. у справі № 10/732.

Керуючись ст.ст. 82-85,  ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК
України.

Суддя