ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
УХВАЛА

06.08.07                                                                                 Справа
№ 4/458н

Суддя Батюк
Г.М.,  розглянувши матеріали справи
за позовом

Суб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи ОСОБА_1,
м.Стаханов Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Луганське
енергетичне об'єднання”,м.Луганськ

про
визнання недійсним рішення, оформлене протоколом

за
участю представників сторін:

від
позивача -Сенюта ОА., дов.№ 40 від 04.01.07;

від відповідача -не прибув (явка обов'язкова).

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем
заявлено вимогу про визнання недійсним рішення комісії Товариства з
обмеженою відповідальністю “Луганське енергетичне об'єднання”, яке оформлене
протоколом № НОМЕР_1, яким затверджене нарахування за актом № НОМЕР_2про
порушення споживачем “Правил користування електричною енергією” обсягу
недоврахованої  електроенергії 78051
кВт.г. на загальну суму 28987 грн. 55 коп.

В обґрунтування позовних вимог, позивач
посилається на те, що:

24.04.07. працівниками Серговської філії ТОВ “ЛЕО” була перевірена
перевірка відповідність вимог “Правил користування електричної енергії” на
об'єкті -нежитлове приміщення м.АДРЕСА_1, який належать суб'єкту
підприємницької діяльності фізичної особи ОСОБА_1 (позивачу у справі) по праву
оренди, розташованих за адресою: м.АДРЕСА_1. В ході перевірки працівниками
відповідача було виявлено порушення “Правил користування електричною енергією”,
затверджених постановою НКРЕ України від 31.07.96р. №28 (у редакції постанови
НКРЕ України від 17.10.2005р. №910) (далі -Правила), а саме -самовільне
підключення струмоприймачів, не забезпечених розрахунковими засобами обліку,
відсутність договору на постачання електричної енергії  по даному об'єкту, а саме порушення вимог
п.1.3, 3.1,3.6 ППЕЕ.

За результатами перевірки був складений акт № НОМЕР_2про порушення
споживачем вказаних Правил. Акт був складений у присутності представника
позивача,  представник від підпису  вказаного акту відмовився, але останній акт
отримав.

Цей акт є незаконним, на думку позивача,  оскільки акт № НОМЕР_2складений з порушенням
вимог п.6.41.

05.07.07. на підставі цієї перевірки було проведено засідання
комісії з розгляду акту НОМЕР_2про порушення споживачем “Правил користування
електричною енергією”.

Відповідачем складений протокол засідання комісії по розгляду
актів про порушення зпоживачами Правил користування електроенергією № НОМЕР_1 з
розгляду акту

№ НОМЕР_2.

З огляду на викладене, позивач вважає дії відповідача незаконними
та просить суд

визнати недійсним рішення комісії Товариства з обмеженою
відповідальністю “Луганське енергетичне об'єднання”, яке оформлене протоколом №
НОМЕР_1, яким затверджене нарахування за актом № НОМЕР_2про порушення
споживачем “Правил користування електричною енергією” обсягу недоврахованої  електроенергії 78051 кВт.г. на загальну суму
28987 грн. 55 коп.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву,зданого до   суду 06.08.07, за яким позовні вимоги вважає
необґрунтованими та зокрема, вказує на те, що даний спір не підвідомчій господарському
суду,  оскільки не можуть оскаржуватися в
господарському суді акти ревізій, документальних перевірок, дії службових осіб,
вчинені у процесі чи за результатами перевірок, тощо, оскільки ці акти не мають
обов'язкового характеру.

Акт № НОМЕР_2 про порушення споживачем “Правил користування
електричною енергією” складений відповідачем саме після проведення перевірки
дотримання позивачем Правил користування електричною енергією, цей акт не має
обов'язкового характеру для виконання.

В зв'язку з цим, акт № НОМЕР_2про порушення споживачем “Правил
користування електричною енергією” та протокол засідання комісії по розгляду
актів про порушення зпоживачами Правил користування електроенергією №
НОМЕР_1  не є актом у розумінні ч.1 ст.12
ГПК України, який може бути визнано недійсним та безпідставним.

На підставі викладеного відповідач просить суд  припинити провадження у справі по п. 1 ст.80
ГПК України.

Оцінивши доводи сторін та матеріали справи у їх сукупності, суд
прийшов до наступного.

24.04.07. працівниками відповідача була проведена перевірка
дотримання вимог “Правил користування електричною енергією” на об'єкті позивача
--нежитлове приміщення (м.АДРЕСА_1).

За результатами перевірки був складений акт № НОМЕР_2, яким
зафіксовано факт порушення позивачем вказаних Правил, а саме:  самовільне підключення струмоприймачів, не
забезпечених розрахунковими засобами обліку, відсутність договору на постачання
електричної енергії  по даному об'єкту, а
саме порушення вимог п.1.3, 3.1,3.6 ППЕЕ.

Відповідачем складений протокол засідання комісії по розгляду
актів про порушення зпоживачами Правил користування електроенергією №
НОМЕР_1  з розгляду акту №НОМЕР_2.

Відповідно до ч. 1 ст.12 ГПК України господарським судам
підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також у спорах про
визнання недійсними актів з підстав, зазначених у законодавстві.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих
органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на врегулювання тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Залежно від компетенції органу, який прийняв такий документ, і
характеру та обсягу відносин, що врегульовано ним, акти поділяються на
нормативні (які встановлюють, змінюють чи скасовують норми права, носять
загальний чи локальний характер та застосовуються неодноразово) і такі, що не
мають нормативного характеру, тобто індивідуальні (обов'язкові лише для одного
суб'єкта).

Не можуть оскаржуватися в господарському суді акти ревізій,
документальних перевірок, дії службових осіб, вчинені у процесі чи за
результатами перевірок, тощо, оскільки ці акти не мають обов'язкового
характеру.

Оскаржуваний акт не є актом ненормативного характеру в розумінні
ст.12 Господарського процесуального кодексу України, оскільки він не має
обов'язкового характеру, та не може вважатися документом, який безумовно тягне
певні правові наслідки, оскільки підприємство не позбавлено можливості захищати
свої інтереси у інший спосіб.

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має права на захист
свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способи захисту цивільних прав та інтересів судом передбачені у статті 16 ЦК
України. Одним із таких способів, як указано у пункті 10 частини 1 названої
вище статті, є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу
державної влади, - органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування. їхніх посадових і службових осіб. Цією нормою також
встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,
що встановлений договором або законом.

Частина 2 статті 20 ГК України серед актів, визнання незаконними
які передбачено статтею. 16 ЦК України, як спосіб захист прав і законних
інтересів суб'єктів господарювання та споживачів встановлює, що права та
законні інтереси зазначених суб'єктів .захищаються, зокрема, шляхом визнання
повністю або частково недійсними актів інших суб'єктів, що суперечать
законодавству, ущемляють. права та законні інтереси суб'єкта господарювання або
споживача. Тобто за змістом вказаної норми: господарські          суди розглядають на загальних
підставах справи у спорах про  визнання
недійсними актів, прийнятих іншими органами, у тому числі, актів господарських
товариств, які відповідно до закону чи установчих документів мають обов'язковий
характер для учасників правовідносин, що виникають чи припиняються з прийняттям
такого акту.

Оскаржене рішення комісії ТОВ "Луганське енергетичне
об'єднання” та протокол, яким вони оформлені за своїми ознаками до таких актів
не відносяться, оскільки не носять характеру обов'язкових до виконання
ненормативних актів, а є лише фіксацією порушення, яке було виявлено при проведенні
перевірки дотримання Правил користування електричною енергією. В самому ж
оскаржуваному протоколі зазначено, що нарахована сума може бути стягнена тільки
на підставі рішення суду. Тобто, оскаржені акти можуть бути використані в
якості доказу у разі звернення з позовом до суду відповідачем і підлягають
оцінці судом у відповідності з вимогами статті 43 ГПК України.

За таких обставин, спори такої категорії не підлягають
вирішенню  в господарських судах України.

За таких обставин, даний спір не підлягає вирішенню в
господарському суді та відповідно до п.1ч.1 ст.80 ГПК України провадження у
даній справі підлягає  припиненню. Така
позиція співпадає з позицією Верховного Суду
України, наведеною зокрема у постанові від 12.06.07.

Відповідно до п.3 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів “Про державне
мито”позивачу слід повернути із Державного бюджету України державне мито у сумі
289 грн. 88 коп.,  сплачене за квитанцією
№ НОМЕР_3,що знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись  ст. ст. 1, 12,
п.1 ч.1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

1. Провадження у справі припинити.

2. Повернути Суб'єкту підприємницької діяльності- фізичної особи
ОСОБА_1, м.АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_4із Державного бюджету України
державне мито у сумі 289 грн. 88 коп.,
сплачене за квитанцією № НОМЕР_3.

Підставою для повернення є дана ухвала, скріплена гербовою
печаткою господарського суду Луганської області.

Суддя                                                                                               Г.М.Батюк

пом.
судді
Ю.А.Зайцева  .