ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007 р.
№ 2-5/8837-2006

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
Фонду майна АР Крим

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року

у справі господарського суду
АР Крим

за позовом
ТОВ “Каравелла”

до
Фонду майна АР Крим

про
спонукання укласти додаткову угоду,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Бойко Р.В., Ніколенко С.А.,

- відповідача:
Пясецька К.В.,Павленко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2006 року ТОВ “Каравелла” звернулось до господарського суду з позовом до Фонду майна АР Крим з позовом до укладання укласти додаткову угоду до договору купівлі-продажу об”єкт незвершеного будівництва № 9577 від 09.11.2000 року, встановивши строк закінчення будівництва об”єкт –01.01.12008 р.

У липні 2006 року ТОВ “Каравелла” подало до господарського суду заяву про уточнення позовних вимог та просило змінити п.5.1 договору купівлі-продажу № 9577 від 09.11.2000 року об’єктів незавершеного будівництва, встановивши строк завершення будівництва та введення об”єкт в експлуатацію –01.01.2009 рокую

Рішенням господарського суду АР Крим від 26.01.2007 року в позові відмовлено.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року рішення місцевого господарського суду від 26.01.2007 року скасовано, прийнято нове рішення, яким позов задоволено повністю. Змінено пункт 5.1 договору купівлі-продажу № 9577 від 09.11.2000 року, укладеного між Фондом майна АР Крим та ТОВ “Каравелла”, встановлено строк завершення будівництва та введення об”єкту в експлуатацію –01.01.2009 року, з можливістю зміни профілю.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Фонд майна АР Крим  подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року скасувати, рішення господарського суду АР Крим від 26.01.2007 року з даної справи залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.11.2000 року між  Фондом майна АР Крим (продавцем) та ТОВ “Каравела” (покупцем) укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва № 9577.

Відповідно до умов укладеного договору, продавець передав, а покупець придбав у власність об’єкт незавершеного будівництва –основну частину цеху дитячого харчування площею 8 602,3 кв. м., з'єднувальної галереї і устаткування, що знаходиться на балансі Дирекції об'єктів і будуються, Сімферопольського консервного заводу ім. Першого Травня в м. Сімферополі по вул. Севастопольській.

Згідно пункту 5.1. договору, покупець зобов'язаний завершити будівництво та введення в експлуатацію об'єкту приватизації до 2004 року з можливою зміною профілю.

Передача майна у власність покупцю відбулась по акту приймання-передачі від 04.04.2000 року.

Відповідно з ч.2 п.70 Державної програми приватизації на 2000-2002 рр. передбачено, що в разі неможливості завершити будівництво в установлені строки, при наявності відповідних обґрунтувань, строки завершення будівництва можуть бути зміненими за рішенням органу приватизації або органу місцевого самоуправління, про що складається відповідний договір.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач на підставі рішення виконкому Сімферопольської міської ради від 28.07.2005 року № 1418, яким продовжено строк реконструкції та здачі об’єкта незавершеного будівництва в експлуатацію, звернувся до відповідача з проектом від 01.03.2006 року про внесення зміни до п.5.1 щодо строку завершення будівництва до 01.01.2008 року.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, якою передбачено порядок зміни та розірвання господарських договорів встановлено, що сторона, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у дванадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи те, що, як встановлено судами попередніх інстанцій, Фонд майна АР Крим не направив відповідачу відповідь про внесення зазначених змін до п.5.1 договору, ТОВ “Каравелла” звернулось з відповідним позовом до господарського суду.

Згідно ч.2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до п.3.1 Положення “Про внесення змін до договору купівлі-продажу державного майна”, затвердженого наказом ФДМ України 29.10.1998 № 2041,зміни до договору купівлі-продажу стосовно перенесення термінів виконання зобов’язань на більш пізній строк у порівнянні з терміном, встановленим договором, вносяться за таких умов: достатня обґрунтованість потреби внесення таких змін; недопущення зменшення фактичних обсягів зобов’язань, яке може статися внаслідок можливих протягом періоду їх виконання інфляційних процесів.

Враховуючи, що позивач належним чином не міг виконати зобов’язання у строк встановлений п.5.1 договору, у зв’язку з відсутністю рішення виконкому про відведення земельної ділянки на якій знаходиться спірний об”єкт, а також враховуючи наявність всіх умов зазначених у ст. 652 ЦК України, які були предметом дослідження у справах №№2-8/6136-2004, 2-13/655-2007, судова колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про внесення змін до п.5.1 договору № 9577 щодо строку реконструкції та здачі об’єкта в експлуатацію до 01.01.2009 року.

На підставі вищевикладеного, постанова апеляційного суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги не спростовують висновок суду.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року у справі № 2-5/8837-2006 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н. Кочерова

Судді                                                                                            В. Рибак

М. Черкащенко