ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  30/115

17.04.07

За позовом   Комунального підприємства «Оренда»

До                  Приватного підприємства «Моє майбутнє»

Про                розірвання договору оренди та виселення

Суддя  Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача       Сергієнко В.В. –представник за довіреністю № 284 від 28.03.07.

Від відповідача   не з’явився

Рішення прийнято 17.04.07. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з оголошеною в судовому засіданні перерви з 29.03.07. по 17.04.07.

ОБСТАВИНИ  СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства «Оренда»до Приватного підприємства «Моє майбутнє»про:

- розірвання договору оренди № 3003 від 20.03.02., укладеного між Комунальним підприємством «Оренда»до Приватним підприємством «Моє майбутнє»;

- виселення відповідача з нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 118/2, загальною площею 109,00 кв. м та зобов’язання його передати зазначене приміщення по акту прийому –передачі Комунальному підприємству «Оренда».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.07. порушено провадження у справі № 30/115, розгляд справи було призначено на 29.03.07. о 12-15.

В судовому засіданні 29.03.07. судом на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.04.07. о 11-30.

В призначеному судовому засіданні 17.04.07. представником позивача було підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 17.04.07. не з’явився, письмового відзиву на позов не надав, але через канцелярію Господарського суду міста Києва 13.04.07. ним було подано клопотання про відкладення розгляду справи № 30/115, в зв’язку з неможливістю бути присутнім в судовому засіданні 17.04.07.

Розглянувши зазначене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи № 30/115, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки відповідач як юридична особа не позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника, видавши йому довіреність.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста,  -

ВСТАНОВИВ:

20.03.02. між Комунальним підприємством «Оренда»(Орендодавець) та Приватним підприємством «Моє майбутнє» (Орендар) було укладено Договір № 3003 оренди приміщення (надалі-Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1) Орендодавець передав Орендарю в орендне користування підвальне приміщення в будинку по вул. Фрунзе, 118/2 загальною площею 109,0 кв. м, для розміщення магазину харчових продуктів.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Орендар зобов’язаний для виконання істотних умов договору застрахувати орендоване нежитлове приміщення протягом одного тижня після підписання даного Договору на термін його дії. При невиконанні умови щодо страхування договір оренди буде розірвано достроково на вимогу Орендодавця в судовому порядку.

Згідно п. 3.5 Договору, мінімальний строк страхування –1 рік. Договір страхування повинен поновлюватись кожен рік на протязі всього строку дії договору оренди.

Як зазначає позивач, вказане зобов’язання відповідачем грубо порушувалось.

У відповідності до п. 7.2 Договору, сторонами було визначено строк дії Договору з 20.03.02. по 20.03.12.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.06. позивачем на адресу відповідача було надіслано лист-претензію № 314 щодо невиконання Приватним підприємством «Моє майбутнє» умов Договору щодо страхування майна, який був залишений без відповіді та задоволення, майно відповідачем застраховано не було.

У відповідності до п. 3.14 Договору встановлено, що якщо Орендар не виконає умов п. п. 3.1-3.13 Договору, Орендодавець має право в судовому порядку вимагати дострокового розірвання дії Договору оренди на підставі невиконання істотних умов Договору.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна” страхування об’єкту оренди є істотною умовою договору оренди.

Крім того, позивач зазначає, що Приватним підприємством „Моє майбутнє” порушувались інші умови Договору, а саме, у відповідності до п. 1.1 Договору, ПП „Моє майбутнє” зобов’язалось використовувати орендоване приміщення загальною площею 109,00 кв.м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 118/2 для розміщення магазину харчових продуктів.

Але як зазначає позивач, 14.03.06. та 12.12.06. працівниками КП „Оренда” при обстеженні спірного приміщення було встановлено, що частину не житлового приміщення відповідач використовує не за призначенням, а саме: площа приміщення 7,3 кв. м використовується під гральні автомати, що суперечить умовам Договору.

У відповідності до п. 5.2 Договору, приміщення в будинку, що орендуються Орендарем, повинні використовуватись тільки за цільовим призначенням, обумовленим в п. 1.1. Договору.

Крім того, позивач –КП „Оренда” зазначає, що відповідачем –ПП „Моє майбутнє” всупереч умовам Договору за період з 01.02.06. по 01.07.06., та з 01.09.06. по 01.01.07. не сплачується орендна плата.

Згідно п. 1.6 Договору, Орендар зобов’язався вносити орендну плату, встановлену в п. 1.4 цього Договору не пізніше 1 числа наступного місяця в повному обсязі незалежно від наслідків господарської діяльності.

Таким чином, відповідач в порушення чинного законодавства України та умов Договору систематично не сплачує орендну плату за користування орендованим майном.

Частиною 1. ст. 759 Цивільного  кодексу України встановлено, що за договором оренди наймодавець передає наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 ст. 283 ч. Господарського кодексу України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно.

Ст. 2 ч. 1 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” визначає оренду як засноване на договоре строкове платне користування майном.

Статтею 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата –це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

У відповідності до ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець  має  право відмовитися від договору найму і вимагати  повернення  речі,  якщо  наймач  не  вносить  плату   за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов’язана вчинити на користь другої сторони певну дію, у даному випадку сплатити гроші. Цей обов’язок виникає з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України, а саме з договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов’язання це є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Таким чином, за твердженням позивача, які не спростовані відповідачем, Приватним підприємством „Моє майбутнє” на протязі дії Договору оренди приміщення № 3003 від 20.03.02. грубо порушувались його умови.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Згідно ст. 188 Господарського кодексу України, сторона  договору,  яка вважає  за  необхідне змінити або розірвати договір,  повинна надіслати  пропозиції  про  це  другій стороні за договором. Сторона  договору,  яка  одержала  пропозицію про зміну чи розірвання  договору,  у  двадцятиденний  строк  після   одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У відповідності до матеріалів справи, позивачем 16.11.05. на адресу відповідача було надіслано лист-пропозицію № 866 від 15.11.06. про дострокове розірвання Договору № 3003 від 20.03.02., але зазначений лист було залишено відповідачем без відповіді.

З огляду на наведене, вимога позивача щодо дострокового розірвання Договору оренди № 3003 від 20.03.02. обґрунтована та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем,  суду не надав.

З розірванням договору відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки інших доказів щодо підтвердження права користування спірними приміщеннями немає, то вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути нежитлове приміщення та виселення Приватного підприємства „Моє майбутнє” з не житлового приміщення площею 109,00 кв. м, яке знаходиться в м. Києві, по вул. Фрунзе, 118/2, підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.          Позовні вимоги  Комунального підприємства „Оренда” задовольнити повністю.

2.          Розірвати договір оренди № 3003 від 20.03.02., укладений між Комунальним підприємством „Оренда” та Приватним підприємством „Моє майбутнє”.

3.          Виселити Приватне підприємство „Моє майбутнє” (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 118/2, ) з нежитлового приміщення загальною площею 109,00 кв. м, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, 118/2, передавши зазначене приміщення Комунальному підприємству „Оренда” (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, 2/1, ).

4.          Стягнути з Приватного підприємства „Моє майбутнє” (юридична адреса: 04070, м. Київ, вул. Борисоглібська, 3; фактична адреса: 04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 118/2, )  на користь Комунального підприємства „Оренда” (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська, 2/1, ) 85 грн. 00 коп. -  витрат по сплаті держмита та 118 грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

5.          Після вступу рішення в законну силу видати накази.

6.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя
Т.М. Ващенко

Дата підписання

рішення 23.04.07.