ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.07.07 р.                                                                               Справа № 13/118

Суддя господарського суду Донецької області І.Х. Темкіжев

при секретарі судового засідання Макаровій Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом: відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод” м. Авдіївка Донецької області

до відповідача: Державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк

про: стягнення  1188грн.65коп.

За участю представників  сторін:

від позивача: Плуталова Н.В.(за довірен. № 11/18/20 від 03.01.2007р.) - юрисконсульт;

від відповідача:  Цвітун М.М.(за довірен. № 71-01/2219 від 06.07.07р.)– юрисконсульт

Відкрите акціонерне товариство “Авдіївський коксохімічний завод” м. Авдіївка Донецької області звернувся до господарського суду з позовом до державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк про стягнення вартості  втраченої продукції в розмірі 1188грн.65коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається  на претензію № 11/25/06 від 08.02.2007р., розрахунок суми позову за недостачу вантажу, комерційний акт № БН 689320/300 від 31.12.06р., накладну №  48787739,  договір № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006р., рахунок-фактуру № СФ-17393 від 31.12.2006р.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно  до ст.. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та вважає що відповідальність слід віднести на вантажовідправника, надав  відзив на позовну заяву, в якому просить з посиланням на ст. ст. 24, 111 Статуту залізниць України в позовних вимогах відмовити, оскільки вантаж прибув в технічно справних вагонах, люки та двері закрити.

Представник  позивача у судовому засіданні  підтримав позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази за  своїм внутрішнім переконанням, суд   дійшов висновку що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до договору № ДУК-01/06-1р від 01.04.2006, укладеного між ТОВ “Метінвест Холдинг”(Продавець) та ВАТ “Авдіївський КХЗ”(Покупець), продавець зобов’язується передати у власність покупця  вугільну продукцію, а останній у свою чергу, зобов’язується прийняти її та оплатити її вартість. Згідно матеріалів справи, вантажовідправником –ЦОФ Добропільська за залізничною накладною № 48787739 на адресу відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”був відвантажений  вугілля кам’яне марки  марки Г 0-100.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил  і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

За даними залізничної накладної № 48787739 на станції Економічна Донецької залізниці вагон 65704843 був прийнятий з вагою нетто 69тн., вагон 67666156 був прийнятий з вагою нетто 69тн.

На підставі акту № 2042 загальної форми на станції призначення Авдіївка Донецької залізниці було здійснене комісійне переважування зазначеного вагону на 100 тн. електронних вагах вантажоодержувача. Перевірка маси вантажу на станції призначення проведена згідно Правил видачі вантажів. За результатами перевірки  виявилася недостача вантажу проти даних, зазначених у залізничній накладній № 48787739 у вагоні 67666156 у кількості 3,05т., у вагоні № 65704843 у кількості 2,3т. Це засвідчено в комерційному акті № БН 689320/300 від 31.12.06р., які у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України є підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправників.

Також комерційним актом № БН 689320/300 зафіксовано, що вантаж прибув в технічному справному вагоні з закритими люками та дверми. Крім цього, комерційним актом з посиланням на акт загальної форми № 2042 від 30.12.2006р. встановлений факт наявності у  вагонах 65704843, 67666156  над 1,2 люками поглиблень 50х100х80см.

Згідно ст. 110 Статуту та ст. 25 Закону України „Про залізничний транспорт”  перевізник несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Частиною 2 ст. 23 цього Закону передбачена відповідальність залізниць за незбереження (втрату, недостачу, псування, пошкодження) прийнятого ними до перевезення вантажу у розмірі фактично завданої шкоди, якщо останні не доведуть, що втрата, недостача, псування, пошкодження відбулось не з вини залізниці. Аналогічний припис міститься у ст. 113 Статуту.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Нестача згідно комерційного акту № 689320/300 складає – 5350кг. Відповідно до рахунку-фактури № СФ-17393 від 31.12.2006р вартість 1 тонни вугілля становить 382,45грн. без ПДВ. Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, сума недостачі з урахуванням норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто складає  1188грн.65коп.

Направлена позивачем претензія №11/25/06 від 08.02.2007р. з вимогою погасити вартість недостачі, у тому  числі за іншими залізничними накладними на загальну суму  3414, 53грн. відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву судом до уваги не приймаються, оскільки посилаючись на комерційний акт та ст. 111 Статуту залізниць України, згідно якої залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення, тобто відповідач не врахував встановлені актом  поглиблення  над люками у спірному вагоні. Відповідач не довів суду, що недостача вантажу  відбулася не з вини залізниці.

З огляду на викладене, з урахуванням даних, зазначених в комерційному акті № БН 689320/300  своїх зобов’язань  за договором перевезення  відповідач не виконав належним чином, оскільки не забезпечив збереження довіреного йому вантажу. Факт недостачі вантажу в сумі 1188грн.65коп. підтверджений матеріалами справи, у зв’язку з чим суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті держмита в сумі 102грн. 00коп. та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118грн. 00коп. у відповідності до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 110, 113, 114, 127, 129  Статуту залізниць України, ст. ст.23, 25, 26 Закону України „Про залізничний транспорт”, керуючись ст.ст. 22, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського  процесуального  кодексу України, суд

В  И  Р  І  Ш  И  В :

Позовні  вимоги відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”м. Авдіївка Донецької області до державного підприємства “Донецька залізниця” м. Донецьк про стягнення суми втраченої продукції в розмірі 1188грн.65коп. задовольнити повністю.

Стягнути з  державного підприємства “Донецька залізниця” (83000, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Відкритого акціонерного товариства “Авдіївський коксохімічний завод”(86065, м. Авдіївка Донецької області, проїзд Індустріальний, 1; ) суму втраченої продукції в розмірі 1188грн.65коп., витрати по сплаті держмита у сумі 102грн.00коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118грн.00коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення.

Вступну та резолютивну частину рішення  оголошено  12.07.2007р.

Повний текст постанови складено і  підписано 16.07.2007р.

Суддя