ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"21" червня 2007 р.                                                            Справа №2/4055-А

За позовом  управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі

м.Ізяслав

до   сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

„Радошівське” с.Радошівка    Ізяславського району

про стягнення  8495грн.94коп.

Суддя          Дячук Т.В.

Секретар судового засідання Будзинська В.Г.

Представники сторін:

від позивача: Якимчук Ю.В. - представник по довіреності №663/07 від 23.01.2007р.

від відповідача:  не з’явився

Суть спору: позивачем подано позов про стягнення з відповідача 8495грн.94коп. заборгованості по страхових внесках на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування за  вересень-грудень 2006 року, січень-березень 2007 року.

Представник позивача  у судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином.

Ухвала суду від 08.06.2007р. про відкриття провадження в адміністративній справі та повістки направлені на адресу сторін рекомендованими поштовими відправленнями. Отримання відповідачем 14.06.2007р. рекомендованого поштового відправлення №1943310 підтверджується повідомленням про вручення.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався, відзив на позов не надав,  представника у судове засідання не направив.

Враховуючи, що при підготовці справи до розгляду дотримано вимог Кодексу адміністративного судочинства України щодо належного повідомлення сторін у справі про час та місце розгляду судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю „Радошівське” с.Радошівка Ізяславського району зареєстровано, як суб’єкт підприємницької діяльності - юридична особа, ідентифікаційний і, відповідно до ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” є платником страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

Згідно наданих відповідачем до управління Пенсійного фонду розрахунків сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування по розділу І (32% )  за вересень  2006 року відповідач зобов’язаний сплатити страхові внески на обов’язкове державне пенсійне страхування у сумі 1046грн.93коп., за жовтень 2006 року - у сумі 932грн.33коп., за  листопад 2006 року - у сумі 891грн.83коп., за  грудень 2006 року - у сумі 709грн.99коп., за січень 2007 року - у сумі 1697грн.49коп., за лютий 2007 року –у сумі 1597грн.67коп., за березень 2006 року - у сумі 1708грн.20коп. Копії розрахунків, витяги з картки особового рахунку страхувальника додані до матеріалів справи.

Згідно ч.6 ст.20 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Як видно із розрахунку позовних вимог, відповідачем частково сплачено страхові внески  за вересень 2006р.(залишок боргу за вересень 2006 року складає 958грн.43коп.), а за решту місяців внески не сплачувались. Борг складає 8495грн.94коп.

У відповідності до ст.106 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” позивачем виставлено вимогу № Ю-31/5 від 11.05.2007р. про сплату боргу по страхових внесках у сумі 8495грн.94коп. Вимога отримана відповідачем  15.05.2007р.

В зв’язку з неповною сплатою відповідачем заборгованості по страхових внесках,  позивачем подано до суду позовну заяву з вимогами про стягнення 8495грн.94коп.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом враховується наступне:

Відповідно ст.1 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон), страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до п.1 ст.14 Закону страхувальниками є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб-суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно п.6 ст.17 Закону платник страхових внесків зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Нормами ст. 106 Закону передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків страхувальники зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею. Суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються.

Територіальні органи Пенсійного фонду за формою і у строки, визначені правлінням Пенсійного фонду, надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Протягом десяти робочих днів із дня одержання вимоги про сплату недоїмки страхувальник зобов’язаний сплатити суми недоїмки та суми фінансових санкцій.

У разі, якщо страхувальник, який одержав вимогу територіального органу Пенсійного фонду про сплату недоїмки і протягом десяти робочих днів після її отримання не сплатив зазначену у вимозі суму недоїмки разом з застосованою до нього фінансовою санкцією, включеної до вимоги, або не узгодив вимогу з відповідним органом Пенсійного фонду, або не оскаржив вимогу в судовому порядку, а також у разі якщо страхувальник узгодив вимогу, але не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти робочих днів після отримання узгодженої вимоги, відповідний орган Пенсійного фонду звертається в установленому законом порядку і подає вимогу про сплату недоїмки до відповідного підрозділу державної виконавчої служби. У зазначених випадках орган Пенсійного фонду також має право звернутися до суду чи господарського суду з позовом про стягнення недоїмки.

На підтвердження заявлених позовних вимог надано належні докази про наявність заборгованості відповідача та вжиття заходів її стягнення з врахуванням вимог Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”.

Судом також враховується, що відповідачем у поданих розрахунках сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування самостійно визначено розміри внесків, а тому зобов’язання є узгодженим. Вимога про сплату боргу у встановленому законом порядку відповідачем не була оскаржена і не скасована. Доказів про сплату  8495грн.94коп. боргу  відповідачем  до суду не надано.

Позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 51, 71, 86, 94, 104, 158-163, 167, 254-259, п.п. 3, 6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю „Радошівське” с.Радошівка Ізяславського району  задоволити.

Стягнути з  сільськогосподарського  товариства з обмеженою відповідальністю „Радошівське” (с.Радошівка Ізяславського району, ідентифікаційний  )  на користь управління Пенсійного фонду України в Ізяславському районі (м.Ізяслав, вул.Шевченка, 16, )  8495грн.94коп. (вісім тисяч чотириста дев’яносто п’ять гривень 94коп.)  боргу по страхових внесках.

Згідно ст.ст.185-186 Кодексу адміністративного судочинства України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви по апеляційне оскарження. Заява і скарга подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Т.В. Дячук

Віддруковано  3 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу;

3 - відповідачу.