ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ПРО  ЗУПИНЕННЯ  ПРОВАДЖЕННЯ  У  СПРАВІ

22.02.07 р.                                                                               Справа № 33/9а

Суддя господарського суду Донецької області Новікова Р.Г., розглянувши матеріали

за позовом Державного комунального підприємства зеленого будівництва м. Донецьк

до відповідача 1: Донецького міського голови м. Донецьк

до відповідача 2: Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк

про визнання протиправним та скасування Розпорядження Донецького міського голови №263 від 14.03.2006р. „Про передачу у господарське відання комунальному підприємству Донецької міської ради „Квіти Донецька” нерухомого майна” та визнання дій по його прийняттю протиправними.

За участю представників:

від позивача: Кондратьєва М.В., ухвала по справі про банкрутство №5/86Б від 26.10.2006р.

від відповідача 1: Козієнко І.С., дов. б/н б/д

від відповідача 2: Козієнко І.С., дов. №01/15-6721 від 12.12.2005р.

СУТЬ СПОРУ: Державне комунальне підприємство зеленого будівництва м. Донецьк звернулося із адміністративним позовом до відповідача 1: Донецького міського голови м. Донецьк, відповідача 2: Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк про визнання протиправним та скасування Розпорядження Донецького міського голови №263 від 14.03.2006р. „Про передачу у господарське відання комунальному підприємству Донецької міської ради „Квіти Донецька” нерухомого майна” та визнання дій по його прийняттю протиправними.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачами вимог Закону України „Про власність”, Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р., Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р.

Як зазначає позивач, 14.03.2006р. прийняте Розпорядження Донецького міського голови №263 „Про передачу у господарське відання комунальному підприємству Донецької міської ради „Квіти Донецька” нерухомого майна”, а саме –будівлі клубу, будівлі на Лівобережній та насосної станції.

Ухвалою суду від 15.05.2006р. порушено справу №5/86Б про банкрутство Державного комунального підприємства зеленого будівництва м. Донецьк. Ухвалою від 26.10.2006р. у справі №5/86Б запроваджена процедура санації та призначений керуючий санацією.

Згідно листа від 15.11.2006р. Державної податкової інспекції Ворошиловському районі м. Донецька, починаючи з 17.08.2000р. всі активи Державного комунального підприємства зеленого будівництва м. Донецьк перебувають у податковій заставі. Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 25.08.2004р. також підтверджує знаходження активів позивача у податковій заставі.

Відповідно до пункту 8.6.1 статті 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р. платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом, зокрема, купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

Позивач наполягає на тому, що прийняття спірного розпорядження, яким фактично відчужено право повного господарського відання на майно, не узгоджувалось із податковим органом. І це є порушенням норм Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р. та Закону України „Про власність”.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.01.2007 року про відкриття провадження в адміністративній справі №33/9а було викликано представників сторін у попереднє судове засідання, яке призначено на 25.01.2007р. та витребувані певні документи.

У засіданні від 25.01.2007р. позивач не відмовився від адміністративного позову і наполягав на заявлених вимогах. Відповідач 1 та відповідач 2, в свою чергу, не визнали позовні вимоги та надали заперечення. Сторони не скористались можливістю примирення, передбаченою статтею 113 Кодексу адміністративного судочинства України.

У листі №5/86Б/33/9а/01 від 24.01.2007р. позивач додатково зазначив наступне.

Відповідно до пункту 30 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради приймається рішення щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Крім того, до компетенції міської ради згідно із пунктом 15 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. належить скасування актів виконавчих органів ради, які не відповідають Конституції чи законам України, іншим актам законодавства, рішенням відповідної ради, прийнятим у межах її повноважень.

Згідно пункту 4 статті 29 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських ради відноситься підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об'єктів, які можуть надаватися у концесію; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна.

З урахуванням викладеного, саме виконавчий комітет Донецької міської ради несе відповідальність за питання, віднесені до його повноважень.

До матеріалів справи приєднані заперечення відповідачів від 25.01.2007р., де було зазначено наступне.

По-перше, позовна заява надана позивачем з порушенням вимог ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не вказане ім’я відповідача, посада і місце служби посадової особи; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача 2 - Виконавчого комітету Донецької міської ради.

По-друге, відповідно до ст.12 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. міський голова є головною посадовою особою територіальної громади. Таким чином, міський голова є посадовою особою місцевого самоврядування. Оскільки останній не є посадовою особою місцевих органів виконавчої влади, а є посадовою особою місцевого самоврядування, тому пред’явлений позов не може бути підсудним даному адміністративному суду.

В-третіх, відповідно до листа Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька №2383/10/24-12-22 від 22.01.2007р. Державному комунальному підприємству зеленого будівництва 26 лютого 2002 року була направлена відповідь (вх. №8132/10/24 від 26.02.2002р.) про відсутність з боку Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька заперечень проти проведення реорганізації підприємства.

Станом 10.04.2001р. заборгованість по заробітній платі по Державному комунальному підприємству зеленого будівництва становила 741236грн., кредиторська заборгованість –2238700грн. В результаті проведеної у встановленому порядку реорганізації комунального підприємства шляхом утворення на базі його структурних підрозділів за період з 2001р. по 2006р. чисельність працівників цієї сфери збільшилась з 366 чол. до 576 чол., сплата податків до місцевого бюджету збільшилася з 207,6тис.грн. до 1735,7тис.грн.; до державного бюджету збільшилася з 220,9тис.грн. до 1399,7тис.грн.; до Пенсійного фонду –з 210,6тис.грн. до 2636,4тис.грн., тобто це свідчить про економічний та соціальний ефект для інтересів територіальної громади м. Донецька. На підставі викладеного, відповідачі просили у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Ухвалою від 25.01.2007р. суд викликав представників сторін у засідання на 14.02.2007р.

У засіданні від 14.02.2007р. представник позивача надав додаткові пояснення та доповнення, згідно яких -

- підпунктом 2 пункту „а” статті 27 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських ради належить забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Наслідком прийняття оспорюваного розпорядження є банкрутство позивача, зниження працюючих та фінансова неспроможність підприємства. Позивач вважає, що виконавчий комітет Донецької міської ради є зобов’язаний за законом (підпункт 3 пункт 2 статті 52 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р.) вчинити дії щодо скасування неправомірного розпорядження;

- пункт 3 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача. Разом з тим, вказаний кодекс не дає чіткого визначення поняття терміну „орган виконавчої влади”. З урахуванням цього, позивач дійшов висновку, що під цим терміном Кодекс адміністративного судочинства України має на увазі і орган державної влади і орган місцевого самоврядування, що здійснює виконавчі функції і має владні повноваження.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Таким чином, на думку позивача, орган виконавчої влади –це і виконавчий комітет Донецької міської ради, і виконавчий комітет Донецької міської державної адміністрації. Донецький міський голова очолює виконавчий комітет Донецької міської ради. З огляду на це, він є посадовою особою цього виконавчого органу, або інакше органу виконавчої влади;

- висновок відповідачів про те, що органи місцевого самоврядування є належними власниками майна суперечить нормам Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. та Конституції України, оскільки належним власником є територіальна громада, а органи місцевого самоврядування є уповноваженими здійснювати повноваження з володіння, користування та розпорядження об’єктами комунальної власності. Право на здійснення окремих дій щодо комунального майна, зокрема, реорганізацію підприємств, що є об’єктами комунальної власності належить виключно Донецькій міській Раді;

- відповідач зазначає, що було отримане узгодження органу державної податкової служби відповідно до пункту 8.6.1 статті 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р. Листом Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька було надано згоду на реорганізацію Державного комунального підприємства зеленого будівництва м. Донецьк.

Проте реорганізація не завжди пов’язана із відчуженням майна, а узгодження повинне бути надане саме на відчуження чи реалізацію майна, що є предметом податкової застави. Лист податкового органу не відповідає порядку здійснення податкового узгодження, вчинений не податковим керуючим, не відповідає вимогам статті 8 Закону України „Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2000р.;

- відповідно до пункту 30 статті 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” №280/97-ВР від 21.05.1997р. виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради приймається рішення щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади. Тому рішення із вказаних питань не може бути передана іншому органу або посадовій особі.

У засіданні від 14.02.2007р. представник відповідача зазначив, що Рішенням Донецької міської ради №4/36 від 24.01.2003р. Донецькому міському голові було надано право вирішувати питання щодо передання майна підприємствам, установам та організаціям, які належать до комунальної власності територіальної громади.

Крім того, в подальшому, спірне розпорядження було затверджено на сесії Донецької міської ради.

З метою всебічного та об’єктивного розгляду і вирішення справи в одному судовому засіданні протягом розумного строку суд витребував від відповідача додаткові документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, та викликав представників сторін у засідання 22.02.2007р.

В попередньому судовому засіданні 22.02.2007р. позивачем заявлено клопотання про зупинення провадження у справі №33/9а до 14.03.2007р. для надання можливості вирішення спірного питання шляхом примирення. Відповідач 1 та відповідач 2 не заперечували проти цього.

Відповідно до статі 51 Кодексу адміністративного судочинства України сторони можуть досягнути примирення на будь-якій стадії адміністративного процесу.

Стаття 113 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на основі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов'язків сторін і предмета адміністративного позову.

За клопотанням сторін суд зупиняє провадження у справі на час, необхідний їм для примирення. У разі примирення сторін суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, у якій фіксуються умови примирення. Умови примирення не повинні суперечити закону або порушувати чиї-небудь права, свободи або інтереси.

Згідно зі статтею 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі звернення обох сторін з клопотанням про надання їм часу для примирення - до закінчення строку, про який сторони заявили у клопотанні.

При цьому провадження у справі поновлюється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або за ініціативою суду, якщо відпадуть обставини, які були підставою для зупинення провадження.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє клопотання позивача про зупинення провадження у справі до 14.03.2007р.

З огляду на наведене, керуючись статтями 51, 113, 156, 161, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1.          Зупинити провадження в адміністративній справі №33/9а за позовом Державного комунального підприємства зеленого будівництва м. Донецьк до відповідача 1: Донецького міського голови м. Донецьк до відповідача 2: Виконавчого комітету Донецької міської ради м. Донецьк про визнання протиправним та скасування Розпорядження Донецького міського голови №263 від 14.03.2006р. „Про передачу у господарське відання комунальному підприємству Донецької міської ради „Квіти Донецька” нерухомого майна” та визнання дій по його прийняттю протиправними до 14.03.2007р. для надання можливості сторонам вирішити спір шляхом примирення.

2.          Зобов’язати сторони повідомити суд про результати та умови примирення в строк до 14.03.2007р.

3.          Провадження у справі буде поновлено та викликано представників сторін у засідання, яке відбудеться 15.03.2007р. о 9год.30хв.

4.          Ухвала про зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження ухвали суду протягом п'яти днів з дня отримання сторонами копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

5.          Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, встановлений цим Кодексом, ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                                 Новікова Р.Г.

К.О.А., надруковано у 5-ти примірниках: 2 – позивачу; 2 – відповідачам; 1 – до справи.