ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

27.06.07                                                                                           Справа  № 4/3872-26/271

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Кордюк Г.Т.

суддів:                                                                                                         Давид Л.Л.

Мурська Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод”, м. Запоріжжя.

на рішення господарського суду Львівської області від 13.02.2007 року

у справі № 4/3872-26/271

за позовом:Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод”, м.Запоріжжя

до відповідача: Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,  м. Львів

третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Товариство з обмеженою відповідальністю „Фірма „Радар”, м. Львів

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:Відкрите акціонерне товариство Українська страхова компанія „Гарант-Авто”, м. Київ

про стягнення 480 569,57 грн.

За участю представників сторін:

від позивача – Чеміріс М.А.- юк.

від відповідача –Червонюк С.Л.- представник

від третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Багрій В.В.- менеджер.

від третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: не з»явився.

Представникам сторін роз”яснено  права й обов”язки, передбачені ст.ст.22,27 ГПК України.Заяв про відвід суддів не поступало.Клопотань по суті розгляду апеляційної скарги не заявлено.

В судовому засіданні заявлено клопотання про відмову від  здійснення технічної фіксації судового процесу.

Рішенням  господарського суду Львівської області  від 13.02.2007р. (суддя Деркач Ю.Б.) в позові  Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод”, м.Запоріжжя до Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, м. Львів за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору про стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, м.Львів  480 569,57 грн. - відмовлено.

Суд мотивував  рішення тим, що недосягнення згоди  з умов договору, які мали бути погоджені сторонами, зокрема  щодо визначення загальної  заборгованості покупця по договору, порядку  її погашення, свідчить  про неукладеність договору в цілому.Крім того, місцевим господарським судом зроблено висновок, що  примірники договору в порушення п.3.9 не марковані марками гербового збору у встановленому порядку , а тому в силу п.22 Положення про гербовий збір, договір не може використовуватися для підтвердження вимог платника або обставин у разі виникнення спору.

Крім того, місцевим господарським судом зроблено висновок   про пропуск позивачем строку позовної давності, про перебіг якого позивач дізнався у 1999р., що підтверджується рішенням арбітражного суду Львівської області у справі №41689-13182 від 22.06.2000р., яким встановлено, що 13.12.1999р. третьою  особою  було перераховано позивачу 48787,57 грн. страхового  відшкодування, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності  підлягає до застосування.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну  скаргу, в якій просить рішення скасувати, позов задоволити в сумі зазначеній в позовній заяві, покликаючись, що:

-          судом не з»ясовано, що між сторонами не укладався  будь-який договір під номером 9-054Р;

-          судом не прийнято до уваги, що сума  платежів, що викладена в додатковій  угоді відповідає вартості товару, що був придбаний по договору №9-054 А та те, що відповідачем  внесено суму завдатку 76830,60 грн. саме на виконання цього договору, а тому висновок  суду, що договір є неукладений є невірним.

Крім того, зазначає скаржник, висновок суду про те, що позивач дізнався про порушення свого права в 1999р. є хибним, оскільки сплата третьою особою страхового відшкодування є лише виконання умов договору страхування та не  припиняє обов»язку покупця виконати взяті на себе  зобов»язання.Позивачем не пропущено строку позовної давності, оскільки згідно додаткової угоди  останній  платіж припадає на 10.02.2001р., тобто позивач звернувся до суду 10.10.2003р.  в межах строку позовної давності.

Податкові накладні №1386,1387 виписані 8.02.1999р. при надходженні від покупця авансу і відправлені на адресу покупця.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, доводи  скаржника відхилив, покликаючись, що додаткова угода  від імені покупця підписана особою, посадове становище якої не зазначено, сума заборгованості  не співпадає із сумою  зазначеною в договорі №9-054 А, та те, що вона укладена до договору №9050-Р, а тому є підстави вважати  її сфальсифікованою, на момент пред»явлення позову, термін позовної давності  сплив, що підтверджується практикою ВГСУ при розгляді аналогічних  справ.

Крім того, зазначає відповідач, договори  не марковані марками гербового збору, а тому не підтверджують вимогу платника і обставин виникнення спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, Львівський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного:

4.02.1998р. між СПЗАТ «АвтоЗАЗ Деу»(правонаступник ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод»згідно п.3.1 Статуту),-«продавець», УВС у Львівській області-«покупець»та ВАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто»(страховик) укладено договір купівлі-продажу №9-054А, відповідно до п.1 якого,  позивач продає, а відповідач купує на умовах франко-склад продавця автомобіль, а страховик приймає на себе страхування майнової відповідальності інтересів продавця, пов’язаних з невиконанням або неналежним виконанням покупцем фінансових зобов’язань по договору.

Загальна вартість товару становить 236117,56грн. (п. 2.4 договору) з розстрочкою 24 місяці.(п.2.7 договору).

Місяць останнього платежу розстрочки і процентів по розстрочці   10.02.2001р. (п.2.10 договору).

5.02.1999р. між сторонами підписано додаткову угоду, відповідно до п.3 якої таблиця-графік платежів передбачає суму щомісячних платежів в розмірі 6636,96 грн., в грф.6 «сума  місячного платежу»з врахуванням процентів (22%),  дата останнього платежу 10.02.2001р.

Згідно з ч.1 ст.41 ЦК УРСР (чинної на момент укладення між сторонами угоди), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на заміну або припинення цивільних прав і обов»язків.

Згідно зі ст. 42 ЦК УРСР, угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Згідно зі ст.45 ЦК УРСР, недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише у разі, якщо такий наслідок прямо передбачено в законі.

Згідно ст.153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі, досягнуто домовленості по всіх істотних  умовах.

Істотними умовами є ті умови договору, які визначені такими за законом або необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнути згоди.

Між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу, відповідно до ст.224   ЦК  УРСР .

Істотними умовами договору купівлі-продажу  в момент укладення за нормами ЦК УРСР є предмет та ціна (ст.ст.224, 228), яка визначена сторонами  р.1, п.2.4 р.2 договору.

Порядок погашення заборгованості покупцем по договору визначається додатковою угодою (п.2.11 договору), яка є невід»ємною частиною договору (п.2.6).

Як вбачається із умов додаткової угоди загальну вартість товару 236117,50 грн. сторони визначили в графі 4, з розстроченням платежів на 24 місяці з кінцевою сплатою останнього платежу 10.02.2001р., що  відповідає умовам  п.2.4, 2.7, 2.10 договору, а отже додаткова угода є такою, що укладена між сторонами.

Той факт, що в  п.1 угоди невірно зазначено суму заборгованості 19910,8 грн. та номер договору, не є  підставою для  встановлення висновку неукладеності договору в цілому, до якого прийшов місцевий господарський суд, оскільки між сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Крім того, дії покупця, а саме сплата авансу в сумі 76830,60 грн., отримання автомашини, свідчать, що покупець схвалив укладення угоди та додаткової угоди.

Висновок місцевого господарського суду про неукладеність договору в цілому є невірний, зроблений при неповному з»ясуванні всіх обставин справи, що відповідно  до ст.104 ГПК України є підставою для скасування рішення суду.

Додатковою  угодою сторони узгодили розстрочку платежу суми 236117,56 грн. рівними частинами по 6636,96 грн., щомісяця  на 24 місяці.При цьому згідно

п.2 додаткової угоди  розмір платежу який підлягає до сплати в терміни, встановлені п.3 даного додатку визначається шляхом множення наступного платежу на коефіцієнт, який визначається співвідношенням курсу долара США на дату платежу та курсу на дату підписання  даного Додатку.

Згідно розрахунку (а.с121,122) зроблено позивачем з врахуванням  заяви  про зменшення позовних вимог відповідно до п.2 додаткової угоди, сума заборгованості з врахуванням проплати авансу в сумі 76830,60 грн., страхового відшкодування в сумі  48787,57 грн. та 10363,43 грн., становить-176196,72 грн., процентів за кредит-19540,92 грн.А тому суд розглядає вимоги  виходячи з нової ціни позову, що становить (176196,72+19540,92)=195737,64грн.(п.17 інформаційного листа ВГС України №01-8/2351 від 20.10.2006р.).

Відповідно до ст.76 ЦК УРСР перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов.Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до ст.161 ЦК УРСР (чинної на момент виникнення між сторонами правовідносин), зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок  закону, акту планування, договору , а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Строк виконання збов»язання по кожному платежу сторони визначили в п.3 додаткової угоди.

Про порушення свого права в разі несплати покупцем платежів, визначених додатковою угодою, продавець взнав на наступний день після дати визначеної в грф. 2 п.3 додаткової угоди.

З позовом позивач звернувся до суду 10.10.2003р. (згідно штемпеля органу зв»язку на рекомендованій кореспонденції , а.с. 49 Т.1).

За період з 5.02.1999р. до 10.10.2003р. строк позовної давності  за захистом порушеного права сплив, що відповідно до ч.1 ст.80 ЦК УРСР є підставою  для відмови в позові.

Позивач заяви про поновлення строку не подав, оскільки вважає, що строк звернення до суду за захистом порушеного права ним не пропущено.

Борг підлягає стягненню  за період з 10.10.2000р. по 10.02.2001р. з врахуванням коефіцієнту співвідношення курсу долара США в сумі 52632,11 грн (а.с.41) (10535,43+10530,01+10528,07+10523,81+10515,20) та проценти за користування товарним кредитом  в сумі 1824,99 грн.  за цей же  період.

Пропорційно задоволеним вимогам  відшкодовуються  судові витрати в розмірі 544,57 грн. держмита за позовом, 118 грн. інформаційно-технічних витрат та 272,38 грн. держмита за розгляд апеляційної скарги.

Враховуючи, що місцевим господарським  судом невірно з”ясовано обставини справи, висновки  не відповідають обставинам справи,  що є підставою для скасування рішення суду.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.99,101,103-105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Львівської області від 13.02.2007 року

у справі № 4/3872-26/271 - скасувати.

2.Прийняти нове рішення.

3.Позов задоволити частково.

Стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області,  м. Львів на користь Закритого акціонерного товариства з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод”, м.Запоріжжя 52632,11 грн. боргу, 1824,99 грн.  процентів за користування кредитом, 544,57 грн. держмита за позовом, 118 грн. інформаційно-технічних витрат та 272,38 грн. держмита за розгляд апеляційної скарги.

4.В іншій частині позову та відшкодуванні судових витрат відмовити.

5.Доручити господарському суду Львівської області видати відповідний наказ.

6.Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий-суддя                                                                                 Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                        Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                      Мурська Х.В.