ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"03" липня 2007 р.                                                  Справа № 6/149а

14 год. 40 хв.  , м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                           Блохіної Ж.В.

при секретарі

судового засідання                 Кузьміні М.М.,

за участю  представників:

позивача                                    Борисович О.В., довіреність №1211 від 20.06.2006р.,

Сергієва Д.А., довіреність №18 від 10.01.2007р.,

відповідача                               Кузьменко Г.П., довіреність №1175/9/10-010 від

22.02.2007р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні позов      8 навчального центру Державної спеціальної служби

транспорту, м. Чернігів, вул. Щорса, 18

до  відповідача                         Державної податкової інспекції у м. Чернігові,

м. Чернігів, вул.. Кирпоноса, 28,

про                                              скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

8 навчальним центром Державної спеціальної служби транспорту подано позов до Державної податкової інспекції у м. Чернігові про скасування  податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові від 11.11.2005р. №7975.

У судовому засіданні 29.05.2007р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, в якій він просить скасувати рішення Державної податкової інспекції у місті Чернігові №7 від 11.07.2005р. про проведення рішення про правонаступництво по особовому рахунку платника.

Представник відповідача заперечує проти позову.

Представники позивача просять позовні вимоги задовольнити і пояснили, що прийняте  відповідачем рішення є безпідставним, прийнятим всупереч чинному законодавству, оскільки  позивач не є правонаступником ліквідованої військової частини А 3351, а тому відповідач   без достатніх підстав переніс залишки платежів військової частини А 3351 на особові рахунки позивача, як правонаступника, по прибутковому податку  в сумі 71,94 грн. недоїмки, 1,19 пені та по збору за забруднення навколишнього природного середовища в сумі 5004 грн. недоїмки та 72,55 грн. пені., про що прийняв спірне рішення.

Представник відповідача просить у позові відмовити, посилаючись на те, що перенесення залишків платежів на рахунках в/ч А 3351 на рахунки позивача за умови наявності документів на підтвердження факту правонаступництва свідчать про правомірність дій податкової інспекції. Представник відповідача зазначає, що згідно довідки Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 17.02.2005р., яка видана 8 навчальному центру державної спеціальної служби транспорту в тому , що відповідно до Закону України „Про державну спеціальну службу транспорту”, наказу Міністра транспорту та звязку України від 14.09.2004р. №3т,  в/ч А 3351 перетворена у 8 навчальний центр державної спеціальної служби транспорту. Отже, позивач є правонаступником військової частини А 3351, а тому має відповідати по боргам перед бюджетами  ліквідованої юридичної особи.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, зясувавши всі обставини справи, що мають значення для вирішення спору, суд встановив наступне.

Державною податковою інспекцією у м. Чернігові прийнято рішення №7 від 11.07.2005р., згідно якого „на підставі заяви „8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту” (код №33111325) №6079/10 від 04.03.2005р. про прийняття заборгованості перед бюджетом Військової частини А 3351 (код 08298329) у звязку з її ліквідацією вирішив перенести залишки платежів Військової частини А 3351 (код 08298329) на особові рахунки правонаступника за такими платежами”:

- прибутковий податок: 71,94 грн. недоїмки, 1,19 грн. залишок несплаченої пені;

- збір за забруднення навколишнього природного середовища: 5004 грн. недоїмки, 72,55 грн. залишок несплаченої пені.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Указом Президента України від 27.01.2003р. N 46/2003 „Про передачу залізничних військ Збройних Сил України у підпорядкування Міністерству  транспорту України” визнано за доцільне вивести залізничні війська  зі  складу Збройних Сил України та передати їх у підпорядкування Міністерству транспорту України.

Статус,  правові  основи  організації, основні завдання і функції Державної спеціальної служби транспорту в складі центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту, а  також заходи щодо правового і соціального захисту її особового складу визначає Закон України  „Про Державну спеціальну службу транспорту” від 5 лютого 2004 року N 1449-IV.

Пунктом 2 Розділу VIII „ ПРИКІНЦЕВІ ПОЛОЖЕННЯ” Закону України  „Про Державну спеціальну службу транспорту” Кабінету Міністрів України:

відповідно до Указу Президента України від 27 січня 2003 року N 46/2003  "Про передачу залізничних військ Збройних Сил  України у підпорядкування Міністерству транспорту України" передати залізничні війська Збройних Сил України з підпорядкування Міністерства оборони України до центрального органу виконавчої влади в галузі транспорту і перетворити їх на Державну спеціальну службу транспорту, визначити етапи та строки їх реформування, у тому числі переходу на комплектування особовим складом Державної спеціальної служби транспорту за контрактом.

Кабінетом Міністрів України видано розпорядження від 17.06.2004р. №389-р „ Деякі питання реалізації Закону України „Про Державну спеціальну службу транспорту”, згідно якого Міноборони і Мінтрансу відповідно до пункту 2 розділу УІІІ Закону України „Про Державну спеціальну службу транспорту” здійснити заходи, повязані з передачею залізничних військ Збройних Сил у підпорядкування Мінтрансу та їх перетворення у Державну спеціальну службу транспорту.

Згідно витягу з додатку 3 до директиви Міністра оборони України від 12.10.2004р. №Д-312/1/025 „Про проведення організаційних заходів у Збройних Силах України” у строк до 31.10.2004р. вжити такий захід, як  вивести залізничні війська зі складу Збройних Сил України та передати їх у підпорядкування Міністерству транспорту та звязку України : „Військову частину А 3351 (14017, м. Чернігів, вул.. Щорса,18)”.

Згідно витягу з Директиви Міністра оборони України від 10.11.2004р. №312/1/027 правонаступником військової частини А 3351 призначено Північне оперативне командування.

Як  зазначено у листі командувача військами Північного оперативного командування від 05.11.2004р. №3412/623 на імя командира військової частини А3351, Чернігівського обласного військового комісара, військового комісара Чернігівського обєднаного міського військового комісаріату, „В звязку з передачею військових частин залізничних військ у підпорядкування Міністерству транспорту України та на підставі рішення начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 21.10.04р. НР К-2827 і вказівки начальника Головного фінансово-економічного управління МО України від 27.10.04р. НР 146/2/17/3502 Чернігівський обєднаний міський військовий комісар визначається правонаступником з фінансових питань військової частини А3351. У звязку із вищевикладеним пропоную Вам до 10 листопада 2004 р. передати за актом дебіторську та кредиторську заборгованість, що виникла за період знаходження військової частини А3351 у складі Збройних Сил України...”

Станом на 01.02.2005р. складено передаточний баланс військової частини А 3351, а також „На підставі наказу, розпорядження начальника фінансово-економічного управління Північного ОК від 05 листопада 2004 року за вих. №34/2/623 передається дебіторська та кредиторська заборгованість, яка виникла при знаходження військової частини А 3351 в розпорядженні МО України Чернігівському обєднаному міському військовому комісаріату”, про що складені акти №№ 1, 2 прийняття-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості військовою частиною  А 3351 Чернігівському обєднаному міському військовому комісаріату.

Згідно Довідки № 17/05 виключення з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України Головного управління оборонного планування Генерального штабу Збройних сил України  військова частина А 3351 виключена з ЄДРПОУ 07.12.2004р. в звязку з ліквідацією 31.10.2004р. згідно рішення №312/1/025.

Отже, як вбачається з наданих позивачем доказів Чернігівський обєднаний міський військовий комісаріат визначений правонаступником „з фінансових питань”  ліквідованої військової частини А3351.

8 навчальний центр Державної спеціальної служби транспорту зареєстрований Чернігівським виконавчим комітетом міської ради 22.10.2004р., отримав Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Серії АОО №101147; взятий на облік як платник податків 11.11.2006р. за №7751 у Державній податковій інспекції у місті Чернігові.

Згідно заяви 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту, на яку э посилання в рішенні відповідача  №7 від 11.07.2005р., „В звязку з перетворенням військової частини А 3351 в 8 навчальний центр Державної спеціальної служби транспорту на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №389-р від 17 червня 2004 року, згідно актів прийняття-передачі дебіторської та кредиторської заборгованості від 7 лютого 2005 року заборгованість зі сплати податку на подану вартість, яка знаходиться на обліку військової частини А 3351, передана 8 навчальному центру Державної спеціальної служби транспорту. Прошу Вас внести зміни в обліковій картки вказаних платників податку на додану вартість”.

Отже, позивач просив перенести на його особовий рахунок залишок заборгованості військової частини А 3351 лише з податку на додану вартість, а не з прибуткового податку та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Враховуючи вищевикладене,  у відповідача  не було достатній правових підстав  для  прийняття рішення №7 від  11.07.2005р. про проведення рішення про правонаступництво по особовому рахунку платника 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту, про перенесення залишків платежів на рахунках в/ч А3351 на рахунки позивача, як правонаступника, по прибутковому податку та збору за забруднення навколишнього природного середовища.

Посилання відповідача, як на підставу правомірності прийняття спірного рішення, на довідку  адміністрації Державної спеціальної служби транспорту від 17.02.2005р. №38-УІІІ-27/34, не приймається судом до уваги з наступних підстав.

Дана довідка видана 8 навчальному центру Державної спеціальної служби транспорту в тому, що військова частина А3351 Міністерства оборони України перетворена у 8 навчальний центр Державної спеціальної служби транспорту. В довідці зазначено, що „Згідно частини 5 статті 59 Господарського кодексу України у разі перетворення одного субєкта господарювання в інший усі майнові права і обовязки попереднього субєкта господарювання переходять до новоутвореного суб’єкта господарювання.

Довідка видана для надання підприємствам, установам та організаціям, з якими військова частина А3351 перебувала у договірних відносинах”.

Отже, дана довідка адміністрації Державної спеціальної служби транспорту не визначає 8 навчальний центр Державної спеціальної служби транспорту правонаступником військової частини А3351 з усіх майнових прав та обовязків, в тому числі і з податкових боргів останнього, оскільки це не входить до  повноважень даного державного органу.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням  адміністративного  судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У частини 3 статті 2 КАС України передбачено наступне:

“У  справах  щодо  оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства в Україні в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездітності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не довів належними засобами доказування правомірність прийняття рішення №7 від 11.07.2005р.  про проведення рішення про правонаступництво по особовому рахунку 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту .

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи рішення, яке є предметом спору, діяв не відповідно до законодавства України,  необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення,  недобросовісно, а тому таке рішення  має скасоване.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги   підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,-

С У Д    П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 11.07.2005р.  №7 про проведення рішення про правонаступництво по особовому рахунку платника 8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту.

3. Стягнути з державного бюджету України на користь  8 навчального центру Державної спеціальної служби транспорту (м. Чернігів, вул. Щорса,18, ідентифікаційний код 33111325, рахунок 2557 в ГУДК Чернігівської області)  3,40 грн. судових витрат.

4. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений  Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

5. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення вищевказаних строків залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя                                                                                                   Ж.В. Блохіна