ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  20/286

23.08.07

За позовом         Відкритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Алькона»

до                         Комунального підприємства «Київпастранс»

про                       стягнення 3039,54грн.

Суддя Палій В.В.

Секретар Молочна Н.С.

Представники:

від позивача        Новіков І.Г.- предст. (дов. від 29.12.2006р.)

від відповідача    не з’явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 2827,54 грн. страхового відшкодування в порядку регресу, 212,00грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження.

Відповідач у відзиві заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що договір страхування наземного транспорту №041-208/1104 підписаний від імені позивача начальником управління Сахненко С.В. Проте, документ, який підтверджує  право Сахненко С.В. на підписання договору страхування та документ, який підтверджує, що Сахненко С.В. займає посаду начальника управління відсутній. У договорі страхування не зазначено дату народження страхувальника. Позивачем не надано первинного правовстановлюючого документа, який засвідчує право страхувальника на застрахований автомобіль. Відповідач вважає, що позивачем не доведено право страхувальника на укладення договору страхування наземного транспорту та отримання по ньому страхового відшкодування, а також того, що зазначений договір відповідає вимогам закону. Також відповідач заперечує проти визначеної позивачем вартості автотоварознавчого дослідження.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

В С Т А Н О В И В:

16.05.2006р. у м. Києві по вул. Північно-Сирецька, електроопора №3 сталася дорожньо –транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення тролейбуса                      (реєстраційний номер - 2440)  під керуванням Гончарова О.Л. та автомобіля ЗАЗ-Daewoo (реєстраційний номер АІ5304АВ), який належить Негрішній А.М. (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу  міститься в матеріалах справи) та яким  керував Шумський Р.С.

Автомобіль ЗАЗ-Daewoo (реєстраційний номер АІ5304АВ) був застрахований Негрішною А.М. у позивача згідно договору страхування наземного транспорту №041-208/1104 від 02.12.2005р.

Згідно акту дослідження транспортного засобу від 06.07.2006р. розмір матеріальної шкоди, яка була завдана власнику застрахованого автомобіля складає  3227,54 грн.

Страховик та страхувальник  -  Негрішна А.М. склали акт № 041-259/06 від 11.07.2006р. про пошкодження транспортного засобу, яким визначили, що сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 2827,54грн. (3227,54грн. - 400,00грн. (франшиза) = 2827,54грн.)

Згідно видаткового касового ордеру  від 13.07.2006р. позивач виплатив страхувальнику  вказану суму.

Частина 1 статті 1188 ЦК України встановлює, що шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов’язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частина 2 статті 1187 ЦК України встановлює, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речеве право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об’єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається володільцем джерела  підвищеної  небезпеки і не несе відповідальності  за  шкоду  перед  потерпілим   особа,   яка управляє джерелом  підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т.ін.).

Під час розгляду справи суд встановив, що водій Гончаров О.Л. перебував у трудових відносинах із відповідачем.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов’язків (ч.1 ст. 1172 ЦК України).

Дорожньо –транспортна пригода сталася з вини водія відповідача, що підтверджено Постановою № 3-13462 від 29.07.2006р. Подільського  районного суду  м. Києва.

Згідно ч.1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2827,54грн. сплаченого позивачем страхового відшкодування.

Крім суми страхового відшкодування позивач просить суд стягнути з відповідача 212,00 грн. вартості автотоварознавчого дослідження. (копія Акту здачі-приймання виконаних робіт від 06.07.2006р. додана до позовної заяви).

В якості доказу, що підтверджує витрати позивача у розмірі 212,00 грн., останній надав суду банківську виписку від 13.07.2006р.  (в частині передплати за автотоварознавче дослідження згідно рах. №898 від 06.07.2006р.)

Суд вважає зазначену вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не доведено   право страхувальника на укладення договору страхування наземного транспорту та отримання по ньому страхового відшкодування, а також того, що зазначений договір відповідає вимогам закону. Відповідачем не надано суду доказів того, що зазначений договір визнано недійсним у судовому порядку, відповідно вказаний договір підлягав виконанню сторонами, які його уклали.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись  ст.ст. 49, 82-85 ГПК України,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги  задовольнити повістю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Київпастранс»(м. Київ, вул. Набережне шосе, 2, код 21041115) на користь Відкритого акціонерного товариства “Страхова компанія “Алькона” (03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 102, код 22868348), 2827,54грн. страхового відшкодування, 212,00грн.- вартості проведеного автотоварознавчого дослідження, 102,00грн. державного мита,  118,00грн. витрат інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його прийняття.

Суддя
В.В. Палій