Господарський суд
Чернігівської області
___________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 квітня 2007 р.

Суддя Кушнір І.В.   розглянувши матеріали позовної заяви №183 вих 07 від 20.03.2007р.

Прокурора Варвинського району в інтересах держави в особі Варвинськоїміжрайонної державної податкової інспекції, вул. Шевченка, 35,Варва,Чернігівська область, 17600

Відповідач: Сільськогосподарський виробничий кооператив "Журавка", пл. 70-річчя Жовтня, 3, Журавка,Варвинський район, Чернігівська область,17620

Предмет спору: про стягнення 154 733,86 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.106 Кодексу адміністративного судочинства України:

“1. У позовній заяві зазначаються:

4) зміст позовних  вимог  і  виклад обставин,  якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

2. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги,  позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.”

Разом з тим, викладені в позові обставини є суперечливими.

В позові зазначено, що податковий борг складається з двох сум. Сума боргу 154408,69 грн., яка була у Відповідача станом на 01.01.05р., та сума боргу 7041,72 грн., яка виникла за період з 01.01.05р. по 31.12.06р.

При цьому, в позові не зазначено, за який період, а саме, за які місяці та яких років, стягується сума боргу 154408,69 грн., яка була у Відповідача станом на 01.01.05р.

Крім того, згідно п.5.1. ст.5 Закону №2181:

“Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій  декларації,  вважається  узгодженим  з  дня подання такої податкової декларації.”

Як вказує в позові Прокурор, специфіка оподаткування податком на доходи фізичних осіб не передбачає подання податкової декларації чи розрахунків з даного платежу, тому ця заборгованість не є ні узгодженою сумою податкового зобов’язання, ні податковим боргом, а отже на неї не розповсюджується порядок узгодження, передбачений Законом №2181.

Разом з тим, згідно ст.9 Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з громадян” від 26 грудня 1992 року N13-92, чинної до 01.01.04р.:

“Нарахування, утримання і перерахування до бюджету прибуткового податку здійснюється підприємствами, установами, організаціями всіх форм власності та фізичними особами - суб'єктами підприємницької  діяльності,  які  провадять   виплати доходів.

Обчислення податку протягом року провадиться з суми місячного сукупного  оподатковуваного  доходу за ставкою, визначеною відповідно до статті 7 цього Декрету. При цьому для громадян, які мають право на одержання пільг згідно з статтею 6  цього Декрету, сума місячного сукупного оподатковуваного  доходу зменшується  на розмір цих пільг.

По закінченні календарного року визначається  сума  сукупного річного оподатковуваного доходу.  Прибутковий  податок  з  річного доходу визначається  з  середньомісячного  доходу,  з  урахуванням сплаченого (утриманого) протягом року податку з місячних  доходів. Обчислення  податку  і  перерахунок  провадиться підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності  до  1  лютого  наступного  за  звітним року,  а  до  15  лютого  ці  відомості  за  встановленою формою подаються  ними  до  податкової  інспекції  за  місцем  проживання платника.”

Наказом Державної податкової інспекції України N10 від 06.01.99р., зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15 березня 1999 р. за N163/3456, який був чинний до 01.01.04р., було затверджено форму  довідки про суми виплачених доходів і утриманих з них податків фізичних осіб ф.N8ДР і Порядок заповнення та подання юридичними особами всіх форм власності й фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності  довідки ф.N8ДР.

Згідно п.п.8.1.1. п.8.1. ст.8 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб” від 22 травня 2003 року N889-IV, чинного з 01.01.04р.:

“Податковий агент, який нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід на користь платника податку, утримує податок від суми такого доходу  за  його  рахунок,  використовуючи  ставку податку, визначену у відповідних пунктах статті 7 цього Закону.”

Відповідно до п.1.15. ст.1 даного Закону:

“Податковий   агент -  юридична  особа  (її  філія, відділення,  інший  відокремлений  підрозділ) або фізична особа чи представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від їх організаційно-правового  статусу  та  способу оподаткування іншими податками  зобов'язані  нараховувати, утримувати та сплачувати цей податок до бюджету від імені та за рахунок платника податку, вести податковий облік  та подавати податкову звітність податковим органам відповідно до закону, а також нести відповідальність за порушення  норм  цього Закону.”

Наказом Державної податкової інспекції України від 29.09.2003р. N451, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 жовтня 2003 р. за N960/8281, чинним з 01.01.04р., затверджено форму податкового  розрахунку  сум  доходу, нарахованого (сплаченого) на  користь  платників  податку,  і  сум утриманого з них податку ф.N1ДФ та Порядок  заповнення  та  подання  податковими агентами даного податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку,  і сум утриманого з них податку.

Таким чином, податковим законодавством передбачено подання відповідних розрахунків з прибуткового податку з громадян та податку з доходів фізичних осіб.

Дані висновки підтверджується і документами, наданими Прокурором, який, зазначивши в позові, що специфіка оподаткування податком на доходи фізичних осіб не передбачає подання податкової декларації чи розрахунків з даного платежу, разом з тим, додав до позову податкові розрахунки форми N1ДФ стосовно суми, що виникла за період з 01.01.05р. по 31.12.06р.

Проте, не вказавши у позові період, а саме, зі які місяці та яких років, стягується сума боргу 154408,69 грн., яка була у Відповідача станом на 01.01.05р., прокурор не надав і за відповідні періоди податкові розрахунки Відповідача форм ф.N8ДР та ф.N1ДФ що підтверджують дану суму та періоди її виникнення, як не додав першу та другу податкові вимоги з доказами вручення Відповідачу.

З урахуванням викладеного, форма захисту в резолютивній частині позову не відповідає визначеній п.п.3.1.1 п.3.1. ст.3 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.00р. №2181-ІІІ (далі Закон №2181).

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що подана позовна заява має бути залишена без руху.

Керуючись ст. ст. 106,108 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

1.   Позовну заяву залишити без руху.

2.          Прокурору  у строк до 16.04.2007р. включно в 2-х екземплярах з супровідним листом надати:

-          нову позовну заяву з позовною вимогою, що відповідає формі захисту, визначеній п.п.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону №2181;

-          письмову інформацію про період, а саме, зі які місяці та яких років, стягується сума боргу 154408,69грн., яка була у Відповідача станом на 01.01.05р., та податкові розрахунки Відповідача форм ф.N8ДР та ф.N1ДФ, що підтверджують дану суму та періоди її виникнення;

-          першу та другу податкові вимоги з доказами вручення Відповідачу.

3. Попередити Позивача, що в разі не усунення всіх недоліків у визначений в п.2 ухвали термін, позовна заява буде повернута позивачу згідно п.3 ст.108 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Дана ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява   про   апеляційне  оскарження  ухвали  суду  першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи,  яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне  оскарження  обчислюється  з дня  отримання нею копії ухвали.  Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається  протягом  десяти  днів  після  подання заяви про апеляційне оскарження.

5. Дана ухвала набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                              Кушнір І.В.