ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.08.07р.

Справа № 33/132-07

за позовом  товариства з обмеженою відповідальністю "Медико-фармацевтична компанія "Рідан-Інжинірінг", м. Київ

до  приватного підприємства "Рефідім", м. Дніпропетровськ

про стягнення 92300 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача : Жила А.І., довір. б/н від 01.04.2007 р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач –товариство "Медико-фармацевтична компанія "Рідан-Інжинірінг"  звернувся  до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з  відповідача  - приватного підприємства "Рефідім"  заборгованості  у розмірі 92300 грн. та судових витрат по справі.

Позовна заява обґрунтована тим, що  між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено договір поставки № 58/09П від 22.09.2006 р. , на умовах якого була отримана продукція  від відповідача за товарною накладною № РН-00000 від 11.01.2007 р.  на суму 124600 грн..  У подальшому між позивачем та компанією " Orient" LTD  було укладено контракт від 21.11.2006 р. , за умовами якого   вся партія продукції була поставлена компанії         " Orient" LTD у Грузії,   але при реалізації продукції   кінцевим споживачам були виявлені приховані недоліки по якості всієї поставленої продукції, про що був складений акт комісії  від 18.02.2007 р.  Компанією  "Orient" LTD у Грузії    було направлено партію товару  до компетентного органу , який підтвердив неналежну якість продукції, у    зв'язку з чим  позивач вважає , що відповідачем належним чином не виконані умови договору , що завдало позивачу значних  збитків.

Позивач свої  позовні вимоги підтримав і просить суд їх  задовольнити.

Відповідач проти позовних вимог заперечує,  просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, суд

ВСТАНОВИВ :

22.09.2006 р.  між приватним підприємством "Рефідім" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Медико-фармацевтична компанія "Рідан-Інжинірінг" (покупець) був укладений договір  поставки № 58/09 П (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору  постачальник зобов'язався поставити та передати у власність покупцеві товар , а покупець зобов'язався прийняти та оплати товар на умовах Договору.

Відповідно до п.3.3 Договору позивач  зобов'язався здійснити 100% попередню оплату товару в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок відповідача.

Сторони погодили , що прийом товару по кількості  та якості здійснюється згідно інструкції П-6, П-7 (п. 6.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на виконання умов Договору було поставлено товар на загальну суму 124600 грн. , що підтверджується видатковою накладною № РН-0000068 від 11.01.2007 р., а позивач в свою чергу було сплачено лише 92300 грн. на розрахунковий рахунок відповідача , що підтверджується платіжними дорученнями № 41 від 04.12.2006 р., № 75 від 11.01.2007 р.

Згідно ст. 712 ЦК України (“Договір поставки”) за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 264 Господарського кодексу  України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу. Законодавством можуть бути передбачені особливості поставки окремих видів продукції виробничо-технічного призначення або виробів народного споживання, а також особливий порядок здійснення поставки продукції для державних потреб. Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Таким чином, переважному застосуванню до зобов’язань поставки підлягають положення ст.ст. 264-271 Господарського кодексу  України, а положення статей Цивільного кодексу України підлягають застосуванню, якщо інше не передбачено законами, що формулюють спеціальні правила щодо поставки.

Гарантії якості товарів, а також претензії у зв'язку з недоліками поставлених товарів регулюються ст. 269 Господарського кодексу  України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського кодексу України  строки і порядок встановлення покупцем недоліків поставлених йому товарів, які не могли бути виявлені при звичайному їх прийманні і пред'явлення постачальникові претензій у зв'язку з недоліками поставлених товарів визначаються законодавством відповідно до цього кодексу.

Відповідно до ч. 7 ст. 269 Господарського кодексу України, у разі поставки товарів неналежної якості покупець має право стягнути з виготовлювача штраф у розмірі, передбаченому ст.. 231 цього кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 р. "Про порядок дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" передбачено, що до прийняття відповідних актів  України  на  її території  застосовуються акти законодавства України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України  Таким чином , оскільки ст.. 271 Господарського кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів України  відповідно до вимог цього кодексу та інших законів затверджує Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення  та поставки виробів народного споживання, однак вказані документи ще не прийнятті, при вирішенні спорів , пов'язаних  з поставкою продукції і товарів господарським судам згідно роз'яснення президії Вищий Арбітражний суд України від 12.11.1993 р. № 01-6/1205 (зі змінами) необхідно керуватися Положеннями про поставки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання, стандартами, іншою обов'язковою для сторін нормативного - технічною документацією, Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (№П-6) та якістю (№П-7), а також договором.

Відповідно до пп.. 14, 15, 16, 19, 20, 22, 26, 29 умов Інструкції №П-7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари або упаковки вимогам стандартів, технічним умовам, договору або даним, зазначеним у маркуванні і супровідних документах, що посвідчують якість продукції, покупець зобов’язаний призупинити прийом продукції і скласти акт, в якому зазначити характер виявлених дефектів, а також викликати для участі в прийманні продукції представника постачальника. Ці пункти Інструкції також визначають інші вимоги, зокрема щодо прав осіб у прийманні продукції за якістю, їх компетентності у питаннях визначення якості підлягаючої прийманню продукції, а також передбачають, що в разі неявки представника виробника (постачальника) по виклику отримувача у встановлений строк, перевірка якості продукції здійснюється  представником відповідної інспекції по якості продукції, а перевірка якості товарів –експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості. В разі відсутності таких в місці знаходження отримувача тощо, перевірка здійснюється за участю компетентного представника іншого підприємства або громадськості у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем  було здійснено  прийом товару без дотримання жодної з вимог в порядку такого приймання, перевірка якості товару в момент його приймання сторонами не здійснювалась,  докази про виклик відповідача для участі у встановлені факту поставки товару неналежної якості відсутні.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу  України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.       Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат за оплату адвокатських послуг  у розмірі 5000 грн.  не задовольняється. В обґрунтування свого клопотання  відповідачем надано договір про надання правових послуг адвоката від 16.07.2007 р.,  акт виконаних робіт від 03.08.2007 р. та квитанція № 3 від 03.08.2007 р.  Статтею 44 господарського процесуального кодексу передбачено, що до складу судових витрат входить оплата послуг адвоката,  судові витрати підлягають оплаті лише у тому випадку, якщо вони оплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавалися та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Надана квитанція № 3 від 03.08.2007 р.   про оплату послуг адвоката у розмірі 5000 грн. не може бути належним доказом у розумінні ст..34, 36 Господарського процесуального кодексу України , оскільки відповідач повинен був надати суду платіжне доручення на перерахування коштів, засвідчені банківською установою,   які б дійсно підтверджувало оплату за послуги адвоката.

Керуючись ст.. 47 , 33-34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального  кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                                            І.А.Рудовська

Рішення підписано 15.08.2007 р.