ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007 р.
№ 2-13/655-2007(2-26/5470.1-2006 (2-26/5038.1-05, 2-038-05)

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
Фонду майна АР Крим

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року

у справі господарського суду
АР Крим

за позовом
Фонду майна АР Крим

до
ТОВ “Каравелла”

про
розірвання договору та стягнення 1500,00 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Пясецька К.В., Павленко О.М.,

- відповідача:
Бойко Р.В., Ніколенко С.А.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 року Фонд майна АР Крим звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ “Каравелла” про розірвання договору купівлі-продажу від 09.11.2000 року № 9577, стягнення 1500,00 грн. штрафу за невиконання умов договору та про повернення об”єкт незавершеного будівництва.

Рішенням господарського суду АР Крим від 30.01.2007 року позов задоволено. Розірвано договір купівлі-продажу від 09.11.2000 року №9577 укладеного між Фондом майна АР Крим та ТОВ “Каравелла”. Зобов’язано відповідача повернути об”єкт незавершеного будівництва –основна частина цеху дитячого харчування площею 8602,3 кв.м., сполученої галереї й обладнання Сімферопольського консервного заводу, що знаходився на балансі Дирекції об’єктів, що будуються, ім. 1 Травня в м. Сімферополі по вул. Севастопольській. Стягнуто з відповідача 1500,00 грн. штрафу та 305,00 грн. судових витрат.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року рішення місцевого господарського суду 30.01.2007 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено повністю.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Фонд майна АР Крим  подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року скасувати, рішення господарського суду АР Крим від 30.01.2007 року з даної справи залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконної постанови.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 09.11.2000 року між  Фондом майна АР Крим (продавцем) та ТОВ “Каравела” (покупцем) укладено договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва № 9577.

Відповідно до умов укладеного договору, продавець передав, а покупець придбав у власність об’єкт незавершеного будівництва –основну частину цеху дитячого харчування площею 8 602,3 кв. м., з'єднувальної галереї і устаткування, що знаходиться на балансі Дирекції об'єктів що будуються, Сімферопольського консервного заводу ім. Першого Травня в м. Сімферополі по вул. Севастопольській.

Згідно пункту 5.1. договору, покупець зобов'язаний, завершити будівництво та введення в експлуатацію об'єкту приватизації до 2004 року з можливою зміною профілю.

Передача майна у власність покупцю відбулась по акту приймання-передачі від 04.04.2000 року.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем 01.12.2006 року на підставі ст. 27 Закону України “Про приватизацію державного майна” була проведена перевірка щодо виконання відповідачем п.5.1 договору купівлі-продажу № 9577, за результатами якої було складеного акт, відповідно до якого цикл будівництва не завершений, об”єкт в експлуатацію не введений.

Вказана обставина стала підставою для звернення Фонду майна Автономної Республіки Крим з позовом про розірвання договору купівлі-продажу від 09.11.2000 р. № 9577.

Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов’язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов’язання.

Згідно ст. 22 Закону України “Про містобудування”, будівництво може виконуватись тільки після оформлення права на землекористування земельною ділянкою та  отримання дозволу на проведення будівельних робіт. При цьому передує оформлення права на землекористування.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи, так і під час розгляду справи № 2-8/6136-2004 року було встановлено, що ТОВ “Каравелла” вжило всіх необхідних заходів для виконання зобов’язання покладеного на нього п.5.1 договору купівлі-продажу № 9577, зокрема:

-          06.03.2001 року відповідач звернувся до органів місцевого самоврядування для отримання відведення земельної ділянки;

-          23.08.2002 року рішенням виконавчого комітету Сімферопольської ради № 1350 було дозволено ТОВ “Каравелла” складання проекту відведення земельної ділянки;

-          19.06.2002 року відповідач на підставі звернення від 06.03.2001 року, отримав від Управління архітектури і містобудування висновок  по земельній ділянці № 3885;

-          протягом 2003 року відповідач неодноразово звертався до виконкому Севастопольської міськради щодо продовження строку введення в експлуатацію спірного майна. За результатами звернення міськрада не заперечувала щодо продовження цього строку;

-          погодження рішенням № 95 від 12.10.2006 року Севастопольською міською радою проекту відповідача на відведення земельної ділянки.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач отримав: висновок інституту “Кримкомунпроект” від 16.03.2002 року для виконання проектно-дослідницьких робіт; дозвіл виконкому від 23.08.2002 року на здійснення проектно-дослідницьких робіт; позитивний комплексний висновок від 20.05.2003 року державної експертизи проекту; погодження від 26.07.2003 року проекту Управлінням архітектури і містобудування м. Сімферополя.

На підставі вищевикладеного, судова колегія погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність вини з боку відповідача у невиконанні п.5.1 договору № 9577, оскільки ТОВ “Каравелла” приймало всі належні від неї дії для його належного виконання, а відповідно погоджується з висновком про відсутність підстав для розірвання договору купівлі-продажу на підставі ст.651 ЦК України.

За таких обставин, постанова апеляційного суду відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги не спростовують висновок суду, а відповідно, відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 27.03.2007 року у справі № 2-13/655-2007 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н. Кочерова

Судді                                                                                            В. Рибак

М. Черкащенко