ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

11.07.07р.

Справа № А37/153-07

за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Придніпровський фонд розвитку   регіону", м.Дніпродзержинськ

до 1.Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську

2. Державної податкової адміністрації в Дніпропетровській області, м.Дніпропетровськ

3. Державної податкової адміністрації України, м.Київ

про визнання недійсними рішень від 20.09.2006 р., від 23.11.2006 року, від 07.02.2007 року, податкового повідомлення-рішення № /3/4760 від 15.02.2007 року

Головуючий суддя Кеся Н.Б..

Судді                Бишевська Н.А.

Татарчук В.О.

Представники:

Від позивача:          Крамаренко А.М. дов № 7 від 10.10.2006 року

Від позивача:          Ткаченко Г.В. дов № 19 від 16.04.2007 року

Від відповідача-1:   Цуканов В.А. дов № 6829/10/100 від 12.03.2007 року

Від відповідача-1:   Карповський В.О. дов № 8970/10/100 від 06.04.2007 року

Від відповідача-2:   Босько Є.С. дов № 642/10/10-029 від 16.01.2006 року

Від відповідача-3:   Босько Є.С. дов № 10-2116/890 від 01.03.2006 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена тільки вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Придніпровський фонд розвитку   регіону"  (далі –позивач) звернулося  з позовом до Державної податкової інспекції у м.Дніпродзержинську (далі –відповідач - 1),  Державної податкової адміністрації в Дніпропетровській області (далі –відповідач -2) та  Державної податкової адміністрації України (далі –відповідач -3) і просить суд  визнати недійсними  рішення  ДПІ у м. Дніпродзержинську від 20.09.2006 року  про результати  розгляду первинної скарги в частині  донарахування  зобов’язань з податку на додану вартість  в  січні -  лютому 2005 року  на суму 53199,35 грн. та застосування  у відповідній  частині штрафних санкцій в сумі  26599,68 грн, рішення ДПА у Дніпропетровській області  від 23.11.2006 року  про результати   розгляду  повторної  скарги  в частині  донарахування  зобов’язань    з податку на додану вартість  в січні - лютому  2005 року  на суму  53199,35 грн та  застосування  у відповідній  частині  штрафних  санкцій  в сумі  26599,68 грн, рішення ДПА України  від 07.02.2007 року  про результати   розгляду  повторної скарги, податкове повідомлення –рішення  № від 15.02.2007 року на суму 79799,03грн.

В  обґрунтування своїх вимог  позивач  посилається  на  порушення  порядку  оформлення  результатів  перевірки діяльності  товариства,  а також  на те, що  роблячи  висновок,  відповідач  перевищив  свої повноваження з питання дотримання  позивачем  норм  законодавства  про  інвестиційну  діяльність. Крім того,  позивач  вказує на  безпідставність  висновків  відповідача про  те, що будівництво  торгівельного  комплексу  в м.  Дніпропетровську не є  господарською  діяльністю підприємства,  та неправомірно  зменшив пов’язаний з цим податковий кредит. Крім того,   в повідомленні  - рішенні №/3/4760 від 15.02.2007 року  зроблено  посилання  на норму Закону , якої не  існує. У зв’язку  з цим   позивач  просить  визнати  недійсним також рішення  податкових органів  про результати  розгляду його скарг.

Відповідач-1 проти позову  заперечує, посилаючись  на те, що  спірні витрати  за  договором  підряду  позивач  не  відніс до валових  витрат,  тому  не має  права  включати  суму  ПДВ  по цих  витратах  до податкового кредиту.  Крім того, відповідач  вказує  на те,  що  у позивача відсутні  права  на об’єкт  будівництва  до винесення  судом  а бо  третейським судом  відповідного  рішення.

Відповідач-2 та відповідач -3  в особі  одного і того ж представника  просить  суд вилучити  їх  зі складу  відповідачів та   закрити провадження  по  відношення  до них, оскільки  рішення про  результати  розгляду  скарг   не є предметом  судового спору.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши  матеріали справи, суд-

ВСТАНОВИВ:

На підставі акту від 27.06.2006року №99/23/25521409 „Про результати виїзної планової перевірки ТОВ „Придніпровський фонд розвитку   регіону” з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.10.2004року по 31.03.2006року”, а також на підставі рішення  ДПІ у м. Дніпродзержинську від 20.09.2006 року  про результати  розгляду первинної скарги, рішення ДПА у Дніпропетровській області  від 23.11.2006 року  про результати   розгляду  повторної  скарги,  рішення ДПА України  від 07.02.2007 року  про результати   розгляду  повторної скарги товариства, відповідачем-1 видано податкове повідомлення –рішення  № від 15.02.2007 року, яким донараховано позивачу податок на додану вартість на суму 53199,35грн. та застосовано штрафні санкції на суму 26599,68грн.

Підставою  для його  прийняття  слугували  наступні  обставини,  які  знайшли своє  відображення  в зазначеному  акті перевірки.

Як встановлено  перевіркою,  підприємством  ТОВ  „Придніпровський  фонд розвитку  регіону” у період  з 01.10.2004 року по 31.01.2006 року не  відносилися  до складу  валових витрат понесені  підприємством затрати, які пов’язані  з виконанням  договору  підряду  від 10.03.2003 року  № 12-10,  укладеного  з фізичними особами,  відповідно до якого фізичні особи є „Замовниками”, а  ТОВ „Придніпровський  фонд розвитку”  „Генеральним підрядником” будівництва  торгівельного комплексу застосованого за м.  Дніпропетровськ , пр. Героїв,  11-13. На виконання вказаного договору підряду позивачем укладено договір субпідряду №08-02 від 02.08.2004року з ТОВ” Укрпівденбуд”. У зв’язку з понесеними витратами по даному договору позивачем віднесено  до складу податкового кредиту  суму ПДВ  за січень –лютий 2005року в розмірі 53199,35грн. В акті перевірки зазначено, що це є порушенням вимог п/п. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість”, оскільки позивач не відніс спірні витрати до валових витрат підприємства. Крім того, у позивача відсутні права на об’єкт будівництва, з яким пов’язуються його спірні витрати, відсутні дозвільні документ на інвестиційну діяльність, отже ці витрати не належать до його господарської діяльності.

Суд вважає  позовні вимоги  вказані висновки відповідача необґрунтованими  з огляду  на таке.

Відповідно  до п/п. 7.4.1 п. 7.4 ст.  7 Закону України „Про податок на додану вартість”( в редакції, яка діяла в спірний період) податковий  кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації.

Таким чином,  Закон  не пов’язує  право  платника  податку  на податковий  кредит    в залежності  від  того,  чи  віднесло  підприємство  свої витрати   до валових  витрат,  однак має   значення лише їх  належність  до цих   валових  витрат   та   виробництва  (обігу)  та основних фондів  чи нематеріальних актів, що  підлягають  амортизації. Таким же чином, право  на податковий кредит платника не залежить  від наявності дозвільних  документів  для  здійснення  інвестиційної  діяльності  в будівництві .

Матеріалами справи  свідчать, що витрати позивача за договорами  субпідряду  підтверджуються  первинними  бухгалтерськими документами, в частині сум ПДВ віднесені до податкового кредиту  за першою  подією  і на  підставі  належним чином оформлених   податкових накладних.

У зв’язку з тим, що спірні витрати понесені для виконання позивачем інших оподатковуваних господарських операцій за іншим договором, суд не може погодитися з твердженням відповідача, що ці витрати не пов’язані з господарською діяльністю підприємства.

Крім того,  об’єкт     будівництва, відносно  якого  проведені  спірні витрати,  згідно  з п. 9.1  договору  підряду  № 12-10 від  10.12.2004 року,  до здачі  його  в експлуатацію,  належить   позивачеві,  що додатково підтверджує зв’язок витрат за договором субпідряду з господарською діяльністю позивача.

У зв’язку  з викладеним виключення  спірних сум  ПДВ   з податкового кредиту  за цими  обставинами  суд  вважає  безпідставними, що   є підставою   для задоволення  позову  в частині  спірного  податкового повідомлення –рішення.

Що стосується  позовних вимог   про визнання  недійсними  рішень  податкових органів  по даній  справі   про результати  розгляду скарг позивача,  суд  відмовляє в цій частині  позову  у зв’язку з тим, що такі рішення  не є рішеннями  в розумінні  ст. 17 КАС України,   оскільки не містять  обов’язкових  до виконання  платником  податків      приписів   або вказівок.

Керуючись ст. 94, 160-163 п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу Адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську за № /3/4760 від 15.02.2007 року.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                Н.Б.Кеся

Судді                                                                             Н.А. Би шевська

В.О. Татарчук