ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.
Справа № 22/10-07-251

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів Тофана В.М., Михайлова М.В.

при секретарі судового засідання Бритавська Ю.С.

(розпорядженням голови суду від 14.05.2007р. №49 у складі судової колегії проведено заміну судді Андрєєвої Е.І. суддею Тофаним В.М.)

за участю представників сторін:

від позивача  Ротар І.В. за довіреністю від 05.09.2005р. №403

від відповідача Контрат’єва Л.Б. за довіреністю від 25.10.2006р.

Лисенко О.П. за довіреністю від 20.02.2007р. №Н-425

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської залізниці

на рішення господарського суду Одеської області  від  14 березня 2007 року

у справі №22/10-07-251

за позовом  Державного підприємства „Одеська залізниця”

до відповідача Державного підприємства „Білгород-Дністровський морський торговельний порт”

про спонукання укласти додаткову угоду

та зустрічним позовом   Державного підприємства „Білгород-Дністровський морський торговельний порт”

до відповідача  Державного підприємства „Одеська залізниця”

про внесення змін до договору

В С Т А Н О В И В:

Одеська залізниця звернулась до господарського суду Одеської області з позовом, в якому просило суд спонукати  ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” укласти додаткову угоду до договору №ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. про обробку вагонів з вантажами при станції Білгород-Дністровський в редакції Одеської залізниці, а саме:

1.П.6.9. викласти у наступній редакції: Навантаження або вивантаження вважається закінченим з моменту готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів. Про час готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів Порт письмово повідомляє Станцію.

2.П.7.1. абз. 1 втрачає свою чинність та викладається в наступній редакції: Плата за користування вагонами Портом нараховується за час з моменту передачі Порту до моменту прийому залізницею від Порту всієї одночасно переданої партії вагонів.

3.Ця угода є невід’ємною частиною існуючого договору від 29.09.2005р. № ОД/М-05-600д-НЮ і діє з моменту підписання сторонами до 29.09.2008р.

В обґрунтування позовних вимог Одеська залізниця посилається на п.2.4. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, згідно з якими, у разі неготовності вагонів до забирання (здавання) усієї одночасно поданої групи вагонів на вантажні фронти відправник, одержувач або власник колії зобов’язані завчасно (у терміни, встановлені договором) повідомити залізницю про час готовності цих вагонів до забирання.

За означеним позовом Одеської залізниці господарський суд Одеської області порушив провадження у справі, про що 18.01.2007р. виніс відповідну ухвалу.

Ухвалою від 06.02.2007р. господарський суд Одеської області прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” про внесення змін шляхом визнання недійсним абзацу 3 п.7.4. договору між Одеською залізницею та Білгород-Дністровським морським торговельним портом про обробку вагонів з вантажами.

Зустрічні позовні вимоги ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” обґрунтовані тим, що така послуга, як переведення стрілок є частиною єдиного технологічного процесу і включення у договір абз.3 п.7.4. не відповідає вимогам ст.58 Статуту залізниць України, п.1.9. розділу 2, п.26 розділу 1 Тарифного керівництва №1 та порушує інтереси порту, оскільки спонукає порт двічі оплачувати одну і ту ж послугу.

У заяві від 27.02.2007р. за вх.№4787 ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” просив суд визнати недійним з моменту укладення абз.3 п.7.4. договору № ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. „Про обробку вагонів з вантажами”.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14 березня  2007 року у справі №22/10-07-251 (суддя Торчинська Л.О.) Одеській залізниці відмовлено у задоволенні позовних, а зустрічний позов  ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” задоволений. Визнаний недійсним абз.3 п.7.4. Договору № ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. „Про обробку вагонів з вантажами” з моменту його вчинення.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що п.6.9. договору між Одеською залізницею та Білгород-Дністровським морським торговельним портом про обробку вагонів з вантажами №ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. передбачений порядок повернення залізниці вагонів,  раніше передбаченого інтервалом часу, що відповідає приписам п.4.4. розділу 4 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, а отже, Одеською залізницею не доведено наявність підстав для внесення змін до договору.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що операції по переведенню стрілок є додатковими операціями при виконанні маневрової роботи з подавання, збирання й розставляння вагонів на вантажних фронтах, а не додатковими послугами по утриманню, обслуговуванню та переводу стрілок, а тому абз.3 п.7.4. договору між Одеською залізницею та Білгород-Дністровським морським торговельним портом про обробку вагонів з вантажами № ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. суперечить п.26 розділу 1, п.1.9. розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифного керівництва №1), затвердженого Міністерством транспорту України 15.11.99р. №551 та п.1.2.4. Методики розробки єдиних технологічних процесів роботи під’їзних колій і станцій примикання та відповідно до ч.1 ст.215, ч.ч.1-3 ст.203 ЦК України підлягає визнанню недійсним.

Одеська залізниця із рішенням суду першої інстанції не згодна, в апеляційній скарзі просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Одеської залізниці задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” відмовити, з посиланням при цьому на неповне з’ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Так, скаржник вважає, що необхідність укладення додаткової угоди до договору в редакції Одеської залізниці обґрунтовується положеннями п.2.4. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, згідно з якими, у разі неготовності вагонів до забирання (здавання) усієї одночасно поданої групи вагонів на вантажні фронти відправник, одержувач або власник колії зобов’язані завчасно (у терміни, встановлені договором) повідомити залізницю про час готовності цих вагонів до забирання.           Окрім того, скаржник посилається на те, що при укладенні п.7.4. договору  сторони не порушували діючого законодавства, оскільки при укладенні договору сторони за взаємною згодою доповнили договір п.7.4., що відповідає вимогам п.4 ст.179 ГК України, а тому скаржник вважає необґрунтованими посилання суду на те, що в Примірному договорі між залізницею та морським (річковим) портом про обробку вагонів з вантажами не передбачено надання додаткової послуги по переведенню стрілок при виконанні маневрової роботи з подавання, забирання й розставляння вагонів на вантажних фронтах.   Посиланнями на п.26 (Таблиця 3) Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України Тарифного керівництва №1 скаржник спростовує посилання суду першої інстанції на те, що операції по переведенню стрілок є додатковими операціями при виконанні маневрової роботи з подавання, забирання й розставляння вагонів на вантажних фронтах, а не додатковими послугами по утриманню, обслуговуванню та переводу стрілок.

Також скаржник посилається на те, що абз.3 п.7.4. договору №ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. був предметом розгляду судів трьох інстанцій по справам №12/236-06-6063 та  №11/160-06-4370  і жодна із судових установ не знайшла підстав для визнання цього абзацу недійсним.

ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” з апеляційною скаргою Одеської залізниці не згодне, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення –без змін, з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу від 22.05.2007р. за вх.№1471-Д1.

У доповненнях до апеляційної скарги від 22.05.2007р. за вх.№1471-Д2, Одеською залізницею наведені додаткові підстави скасування оскаржуваного судового рішення, а саме, скаржник посилається на те, що і в укладеному між сторонами договорі (п.6.7. договору та п.2.1. ЄТП), і у законодавстві (п.2.1., п.2.4., п.2.5. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, п.6.6., п.6.8. Примірного договору  між залізницею і морським (річковим) портом про обробку вагонів з вантажами, абз.5 п.3.1. Методики розробки ЄТП) наявні норми щодо зобов’язання відповідача повертати вагони групами, якими такі вагони подаються. Також скаржник посилається на те, що оскільки договір №ОД/М-05-600д-НЮ від 29.09.2005р. „Про обробку вагонів з вантажем” був затверджений ухвалою господарського суду Одеської області від 29.09.2005р. по справі №15/237-05-6808, а провадження у справі припинено, то суд неправильно застосував ст.4-5 ГПК України та ст.16 ЦК України.

На підставі ст.77 ГПК України у судовому засіданні оголошувалася перерва до 05.06.2007р., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

На підставі ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Одеської залізниці, з огляду на таке:

Як встановлено матеріалами справи, ухвалою від 29.09.2005р. у справі №15/237-05-6808  господарський суд  Одеської області затвердив мирову угоду між Одеською залізницею та ДП  „Білгород-Дністровський морський торговельний порт”, згідно з якою, сторони дійшли згоди укласти договір про обробку вагонів з вантажами, в редакції, яка затверджена ухвалою суду. Строк дії цього договору встановлений до 29.09.2008р.

При цьому, укладення такого договору між Залізницею і Портом передбачено  положеннями абз.5 п.2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №875/5096, згідно з яким, порядок виконання перевалочних операцій на під’їзних коліях морських (річкових) портів визначається договором, що укладається залізницею з портом (додаток 3). У додатку 3 до п.2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій Мінтрансом рекомендований примірний договір між залізницею і морським (річковим) портом про обробку вагонів з вантажами.

Відповідно до вимог ч.4 ст.179 ГК України, при укладенні договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі примірного договору, рекомендованого органом управління суб’єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Як свідчать умови укладеного між сторонами договору про обробку вантажів  від 29.09.2005р. №ОД/М-05-600д-НЮ, при його укладенні сторони керувалися як примірним договором, рекомендованим Мінтрансом, так і змінювали та доповнювали його зміст за взаємною згодою.

Так, у п.6.9. цього договору сторони встановили, що обробка вагонів вважається закінченою по мірі навантаження або вивантаження одного або групи вагонів, згідно письмового повідомлення Порту. Після прийняття Залізницею  вказані вагони, як правило з фронтів вивантаження /навантаження забираються тепловозом порту на колії формування.

Тобто, п.6.9. договору змінений сторонами за взаємною згодою, оскільки у примірному договорі передбачено, що навантаження або вивантаження вагонів уважаються закінченими з моменту готовності до забирання вагонів згідно з ЄТП. Про час готовності до забирання усієї партії вагонів Порт письмово повідомляє  Станцію (п.6.8. примірного договору).

У п.7.1. (абз.1) цього договору сторони встановили, що плата за користування вагонами Портом нараховується за час з моменту їхньої передачі до моменту прийому Залізницею від Порту.

Тобто, абз.1 п.7.1. договору відповідає п.7.1.  примірного договору.

У п.7.4. (абз.3) сторони встановили, що при подачі та забиранні вагонів з фронтів навантаження (вивантаження) Залізниця своїми силами здійснює перевід стрілок, які знаходяться на балансі Порту, за що Порт сплачує Залізниці збір згідно договірного тарифу. Факт виконання робіт по переводу стрілок оформляється подекадним атом виконаних робіт у двох примірниках, який складає відповідальний представник Залізниці і підтверджується відповідальним працівником Порту.

Тобто, абз.3 п.7.4. договору доповнений за взаємною згодою сторін, оскільки у п.7.4. примірного договору такі умови взагалі відсутні.

Також матеріалами справи встановлено, що в процесі дії укладеного між сторонами договору від 29.09.2005р. №ОД/М-05-600д-НЮ Одеська залізниця запропонувала ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” укласти додаткову угоду до договору, згідно з якою, п.6.9. договору Одеська залізниця запропонувала викласти в наступній редакції:  Навантаження або вивантаження вважається закінченим з моменту готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів. Про час готовності до забирання усієї одночасно поданої партії вагонів Порт письмово повідомляє Станцію. П.7.1. абз. 1 договору втрачає свою чинність та викладається в наступній редакції: Плата за користування вагонами Портом нараховується за час з моменту передачі Порту до моменту прийому залізницею від Порту всієї одночасно переданої партії вагонів. Ця угода є невід’ємною частиною існуючого договору від 29.09.2005р. № ОД/М-05-600д-НЮ і діє з моменту підписання сторонами до 29.09.2008р.

Таким чином, цією додатковою угодою Одеська залізниця фактично запропонувала ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” змінити п.6.9. і п.7.1. абз.1 укладеного між сторонами договору від 29.09.2005р. №ОД/М-05-600д-НЮ.

Оскільки згоди щодо укладання цієї додаткової угоди між сторонами не досягнуто, про що свідчить наявний у матеріалах справи  протокол узгодження розбіжностей від 22.11.-25.12.2006р., Одеська залізниця передала вирішення цього спору до господарського суду.

В обґрунтування своїх вимог щодо внесення змін в укладений між сторонами договір Одеська залізниця посилається на положення

п.2.4. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, згідно з яким, у  разі   обслуговування  під'їзної  колії  локомотивом залізниці  вагони  подаються  залізницею  під   навантаження або вивантаження  безпосередньо  на під'їзну колію і розставляються на місця навантаження та вивантаження,  здавання і приймання  вагонів провадяться на місцях навантаження і вивантаження.    У разі неготовності вагонів  до  забирання  (здавання)  усієї одночасно  поданої  групи  вагонів  на вантажні фронти відправник, одержувач або  власник  колії  зобов'язані  завчасно  (у  терміни, встановлені договором) повідомити залізницю про час готовності цих вагонів до забирання;

п.2.5. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, згідно з яким, У  разі  обслуговування  під'їзних   колій   локомотивом власника   колії   вагони   подаються   локомотивом  залізниці  на встановлені договором  передавальні  колії,  на  яких  провадиться приймання   і  здавання  вагонів.  Подальше  перевезення  вагонів, розставлення їх на місцях навантаження і вивантаження і повернення на  передавальні   колії   забезпечуються  локомотивами  власника під'їзної колії або його контрагентів;

п.п.6.6.,6.8. примірного договору (додаток 3 до п.2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій);

абз. 5 п.3.1. Методики розробки єдиних технологічних процесів роботи під’їзних колій і станцій примикання (додаток 6 до п.6.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій), згідно з яким, у разі обслуговування під'їзної колії  локомотивом  залізниці облік  часу  перебування вагонів починається з моменту поставлення вагонів на вантажний  фронт  і  закінчується  в  момент  отримання повідомлення  про  готовність  вагонів  до забирання.  З під'їзної колії вагони повертаються групами в такій самій кількості,  в якій подавалися.  Допускається приймання вагонів меншими групами в разі відсутності на під'їзній  колії  вагонів  або  при  їх  поверненні наприкінці облікової доби.

Саме положення вищенаведених законодавчих норм на думку Одеської залізниці є підставою для внесення запропонованих нею  змін в укладений між сторонами договір.

Між тим, як вище встановлено апеляційним господарським судом, укладення договору про обробку вантажів між Залізницею і Портом передбачено положеннями п.2.1. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій. При цьому, в цих Правилах обслуговування залізничних під’їзних колій міститься розділ 4, який стосується саме порядку подачі та забирання вагонів.

Так, відповідно до п.4.1. розділу 4 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, подача та забирання вагонів на під’їзні колії виконується за повідомленням або через установлені інтервали часу. У п.4.4. розділу 4 зазначених Правил передбачено, що повернення залізниці вагонів раніше передбаченого інтервалом часу провадиться у кількості, встановленій договором. Разом з тим, положеннями абз.5 п.3.1. Методики розробки єдиних технологічних процесів роботи під’їзних колій і станцій примикання також допускається приймання вагонів з під’їзної колії меншими групами в разі відсутності на під'їзній  колії  вагонів  або  при  їх  поверненні наприкінці облікової доби.

Отже, з огляду на вищенаведені положення можливо дійти висновку, що сторони при укладенні договору можуть встановити як умови повернення Залізниці усієї одночасно поданої кількості вагонів через установлені інтервали часу, так і умови повернення Залізниці у встановленій договором кількості вагонів раніше передбаченого інтервалом часу.

Саме такі умови і встановили сторони при укладенні договору про обробку вагонів з вантажами у п.6.9. цього договору, а тому суд першої інстанції правомірно встановив, що умови п.6.9. укладеного між сторонами договору відповідають приписам п.4.4. розділу 4 Правил обслуговування залізничних під’їзних колій.

Більш того, вимогами ч.2 ст.651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Вимоги ст.652 ЦК України передбачають зміну або розірвання договору у зв’язку з істотною зміною обставин.

Втім, в порушення вимог вищезазначених норм Одеською  залізницею не доведено наявність підстав для внесення змін в укладений між сторонами договір.

Не заслуговують на увагу посилання Одеської залізниці на умови п.п.6.6.,6.8. примірного договору, оскільки вимогами ч.4 ст.179 ГК України передбачено, що сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст.

Посилання Одеської залізниці на положення п.2.4. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, як на підставу необхідності внесення змін в укладений між сторонами договір також не заслуговує на увагу, оскільки положеннями цього пункту  Правил обслуговування залізничних під’їзних колій передбачений  обов’язок Порту завчасно (у терміни, встановлені договором) повідомити залізницю про час готовності до забирання усієї одночасно поданої групи вагонів у разі їх неготовності до забирання. Тобто, положення цього пункту Правил   обслуговування залізничних під’їзних колій не суперечить положенням п.4.4. Правил обслуговування залізничних під’їзних колій, згідно з яким, повернення залізниці вагонів раніше передбаченого інтервалом часу провадиться у кількості, встановленій договором, та кореспондується з умовами п.6.9. укладеного між сторонами договору.

Щодо зустрічних позовних вимог ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Умовами абз.2 п.7.4. укладеного між сторонами договору встановлений обов’язок  Порту  сплачувати  збір згідно з Тарифним керівництвом №1 з відповідними оголошеними Укрзалізницею коефіцієнтами підвищення за подачу і забирання вагонів з фронтів навантаження (вивантаження), за маневрову роботу, зберігання вантажів у вагонах, за послуги і роботи, замовлені Портом.

Відповідно до Розділу 2 Тарифного керівництва №1 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту 15.11.99р. №551 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999р. за №828/4121,  за подачу й забирання навантажених і порожніх вагонів локомотивом залізниці справляється збір у залежності від фактичної кількості поданих і забраних вагонів за звітну добу та від відстані у два кінці (п.1.1. Тарифного керівництва.). За маневрову роботу, що виконується  локомотивом залізниці не одночасно з подачею й забиранням вагонів,  на  окрему вимогу   власника  під'їзної  колії  або  вантажовласника,  порту, оформлену пам'яткою про користування вагонами  (контейнерами)  або відомістю   плати   за  користування  вагонами  (контейнерами)  (з визначенням  часу  початку  і   закінчення   маневрової   роботи),

стягується  плата  в  розмірі  60  грн.  за кожні півгодини роботи локомотива,  рахуючи неповні півгодини за повні.  До такої  роботи належать:     переставляння     вагонів     із    одного    фронту навантажувально-вивантажувальних  робіт  на  інший,  переставляння вагонів на ваги і для дозування, прибирання їх після переважування та  дозування,  а  також  у  випадках,   коли   завантаження   або вивантаження  виконуються  з  обов'язковою  присутністю локомотива залізниці (п.1.8. Тарифного керівництва). Плата не стягується за маневрову роботу,  що виконується локомотивом залізниці в процесі  подачі  й  забирання  вагонів  на під'їзні,  портові (пристанські) колії.  До такої роботи належать: розставляння  вагонів,  що  подаються,  на  фронтах  завантаження, вивантаження  та  збирання  їх після закінчення вантажних операцій подача  вагонів  на  ваги  і  для  дозування,  прибирання їх після зважування  та  дозування, підбирання вагонів на станційних коліях перед подаванням на під'їзні, пристанські (портові) колії (п.1.9. Тарифного керівництва) .

Отже, вищенаведені норми Тарифного керівництва свідчать, що маневрова робота може виконуватися локомотивом Залізниці як одночасно з подачею та забиранням вагонів, так і неодночасно з подачею та забиранням вагонів  на вимогу Порту.

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, абз.3 п.7.4. договору доповнений за взаємною згодою сторін при укладенні договору про обробку вагонів з вантажами, оскільки у п.7.4. примірного договору такі умови взагалі відсутні.

Разом з тим, умовами розділу 3 укладеного між сторонами договору встановлено, що Залізниця і Порт  зобов’язуються дотримуватися технології робіт з приймання і видачі всіх вантажів, викладеної у цьому договорі та в Єдиному технологічному процесі роботи Станції і Порту.

Відповідно до Технологічної карти нормування маневрової роботи з подавання, забирання й розставляння вагонів на вантажних фронтах (Таблиця 1.13. Методики розробки єдиних технологічних процесів роботи під’їзних колій і станцій примикання, затвердженої наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644 і зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2000р. за №875/5096), переведення стрілок є додатковою операцією, що виконується Залізницею в процесі маневрової роботи з подавання, забирання й розставляння вагонів на вантажних фронтах.

Таким чином, встановлені обставини свідчать, що Залізницею в процесі подачі та забирання вагонів виконуються маневрові роботи, в які входить така додаткова операція, як переведення стрілок, а тому наявність у договорі  абз.3 п.7.4., згідно з яким,  при подачі та забиранні вагонів з фронтів навантаження (вивантаження) Залізниця своїми силами здійснює перевід стрілок, які знаходяться на балансі Порту, за що Порт сплачує Залізниці збір згідно договірного тарифу, суперечить  положенням Розділу 2 Тарифного керівництва №1 Збірнику тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту 15.11.99р. №551 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999р. за №828/4121, п.1.2.4. Методики розробки єдиних технологічних процесів роботи під’їзних колій і станцій примикання, затвердженої наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. №644 і зареєстрованої в Мінюсті України 24.11.2000р. за №875/5096.

Відповідно до ч.4 ст.179 ГК України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано і правомірно задовольнив зустрічні позовні вимоги  ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт”.

До того ж, із наявних у матеріалах справи аналогічних  договорів про обробку вагонів з вантажами, що укладені Одеською залізницею з Іллічівським морським торговельним портом, з Одеським морським торговельним портом, вбачається, що в цих договорах відсутні умови щодо переведення стрілок власними силами Залізниці і сплати Портами за ці послуги збору згідно договірного тарифу.

Доводи Одеської залізниці про те, що умови абз.3 п.7.4. внесені сторонами в договір на підставі  п.26 Розділу 1 Тарифного керівництва №1  відхиляються апеляційним господарським судом, оскільки, по-перше, в даному випадку переведення стрілок є додатковою операцією, що входить у маневрову роботу з подавання, забирання й розставляння вагонів на вантажних фронтах локомотивом залізниці, а тому переведення стрілок не може входити  у  перелік видів робіт і послуг, що виконуються залізницею за вільними тарифами, а до того ж,  і за окремими договорами. По-друге, як встановлено судом першої інстанції і сторонами у справі не заперечується, утримання та обслуговування стрілок здійснюється Портом, а переведення стрілки входить у маневрову роботу, що виконується залізницею в процесі подачі та забирання вагонів.

Посилання Одеської залізниці на те, що договір був затверджений ухвалою господарського суду Одеської області від 29.09.2005р. по справі №15/237-05-6808, а тому зустрічні позовні вимоги не можуть бути задоволені господарським судом не заслуговують на увагу, оскільки ухвалою від 29.09.2005р. господарський  суд Одеської області  затвердив мирову угоду між сторонами у справі про укладення договору на обробку вагонів з вантажами.

Недоцільними є посилання Одеської залізниці на те, що умови спірного пункту укладеного між сторонами договору (абз.3 п.7.4.) вже були предметом розгляду судів трьох інстанцій і жодна із судових установ не знайшла підстав для визнання його недійним, оскільки визнання недійсним абз.3 п.7.4. не було предметом розгляду у відповідних справах, а вимогами п.2 ч.1 ст.83 ГПК України встановлено, що господарський суд, приймаючи рішення має право  виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Апеляційний господарський суд відмовив Одеській залізниці у задоволенні клопотання від 22.05.2007р. за вх.№1471-Д3 про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв’язку з перебуванням сторін в переговорному процесі щодо укладення нового договору, оскільки новий договір не припинить спірних правовідносин в частині зустрічних позовних вимог  ДП „Білгород-Дністровський морський торговельний порт” про визнання недійним абз.3 п.7.4. договору з моменту його укладання. У задоволенні клопотання Одеської залізниці від 04.06.2007р. за вх.№1471-Д4 про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв’язку із зверненням останньої до Укрзалізниці з проханням отримати від Міністерства транспорту та зв’язку України офіційного роз’яснення щодо врахування витрат залізниці з переведення стрілок, які знаходяться на балансі контрагента залізниці, у вартість збору з подачі та забирання вагонів локомотивом залізниці також відмовлено апеляційним господарським судом, оскільки наявність роз’яснення щодо врахування витрат залізниці з переведення стрілок не впливає на вирішення даного господарського спору.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 14 березня  2007  року у справі №22/10-07-251 залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеської залізниці  -  без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

В.М. Тофан

М.В. Михайлов