ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"26" липня 2007 р.
Справа № 17/45/07

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого Пироговського В.Т.,

суддів Картере В.І., Жекова В.І.,

секретар судового засідання Буравльова О.М.,

за участю представників сторін в засіданні суду 03.07.2007р., 26.07.2007р.:

від позивача Полоз В.І.,

від відповідача Гурова А.А.

розглянула апеляційну скаргу

ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС”

на рішення господарського суду Миколаївської області

від 17.05.2007р.

у справі № 17/45/07

за позовом ВАТ „Теплоенергомонтаж”

до ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС”

про стягнення заборгованості.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 08.06.2007р., яка того ж дня надіслана сторонам, прийнята до провадження та призначена до розгляду на 03.07.2007р. апеляційна скарга ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС”, тобто сторони повідомлені про час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

За правилами ст.77 ГПК України в засіданні господарського суду апеляційної інстанції 03.07.2007р. розгляд справи відкладено на 26.07.2007р.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України у судовому засіданні 26.07.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВАТ „Теплоенергомонтаж” звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовною заявою про стягнення з ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС” 415 513,21 грн. заборгованості за роботи, виконані на підставі договору від 01.05.1999р. № 2.

Рішенням місцевого господарського суду від 17.05.2007р. (суддя Коваль С.М.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 415 513,21 грн. заборгованості, 4155,13 грн. державного мита, 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Судове рішення вмотивоване правомірністю заявлених позовних вимог.

Не погоджуючись із рішенням суду, ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить судове рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на порушення господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник вказує на неврахування під час прийняття оскаржуваного судового рішення низки суттєвих обставин, як-то:

-          позовну заяву підписано Жуковським А.Г., який не уповноважений на здійснення вказаної процесуальної дії;

-          договір від 01.05.1999р. № 2 укладено між відповідачем та Южноукраїнським монтажним управлінням ВАТ „Теплоенергомонтаж”, яке не є юридичною особою. При цьому, директор монтажного управління Жуковський А.Г. не наділений позивачем повноваженнями на підписання угоди, на підставі якої відбулось стягнення грошових коштів, у зв’язку з чим вказаний договір є недійсним;

-          ВАТ „Теплоенергомонтаж” в підтвердження обґрунтованості заявлених вимог не надано актів здачі-приймання виконаних робіт за формою, встановленою у РД 53.025.002-88 „Правила організації технічного обслуговування та ремонту обладнання атомних станцій”;

-          ціна робіт за договором від 01.05.1999р. № 2 дорівнює 800 000 грн., у той час як акти приймання виконаних робіт складені на 1 138 085,43 грн., що безумовно свідчить про перевищення позивачем вартості підрядних робіт. Враховуючи зміст ст.334 ЦК УРСР та факт непопередження ВАТ „Теплоенергомонтаж” про перевищення кошторису, останнє не має права вимагати відшкодування надкошторисних витрат;

-          акти приймання виконаних робіт за жовтень та листопад 1999 року підписані з боку товариства Сандулом В.С. та Бессмольним В.І., які не мали повноважень на засвідчення факту виконання робіт;

-          пропуск строку позовної давності, перебіг якого в даному випадку почався з дати підписання уповноваженими представниками позивача та відповідача двостороннього акту здачі-прийняття виконаних робіт;

-          порушення провадження у справі про банкрутство ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів.

У відзиві на апеляційну скаргу ВАТ „Теплоенергомонтаж” просить рішення господарського суду від 17.05.2007р. по справі № 17/45/07 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, зазначаючи про повне дотримання господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила:

01.05.1999р. Між ДП „НАЕК „Енергоатом” в особі головного інженера відокремленого підрозділу „Южно-Українська атомна електрична станція” (Замовник) та Южноукраїнським монтажним управлінням ВАТ „Теплоенергомонтаж” в особі начальника управління (Підрядник) укладено договір № 2 (Договір), умовами якого передбачено, що Замовник доручив Підряднику інженерно-технічне супроводження виробництва робіт по ремонту обладнання Южно-Української АЕС...Під час виконання цього договору сторони керуються законодавством України, „Правилами організації технічного обслуговування та ремонту обладнання атомних станцій”, „Тимчасовим положенням про порядок планування ремонту обладнання АЕС” (розділ 1 Договору). За виконання робіт, вказаних в п.1.1 Договору, Замовник виплачує Підряднику орієнтовну суму –850 000 грн. (в т.ч. ПДВ 20%). Фактична вартість робіт визначається згідно затвердженої вартості людино-дня на інженерно-технічне супроводження та табеля робочого часу, підписаного в цеху Замовника (п.2.1 Договору). Підставою для розрахунків сторін виступає двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт, підписаний уповноваженими представниками Замовника та Підрядника (п.2.2 Договору). Приймання виконаних Підрядником робіт здійснюється з оформленням двостороннього акту здачі приймання виконаних робіт та необхідною документацією у відповідності до РД 53.025.002-88. (п.2.3 Договору). Замовник зобов’язується прийняти та оплатити роботи у відповідності до умов цього Договору (п.3.1 Договору). Підрядник зобов’язується виконати роботи, обумовлені в цій угоді в строки, передбачені графіком ППР-99 блоку № 1 (п.4.1 Договору). Договір вважається закінченим після виконання взаємних зобов’язань та врегулювання всіх розрахунків між Замовником та Підрядником (п.6.3 Договору).

Між ДП „НАЕК „Енергоатом” в особі головного інженера відокремленого підрозділу „Южно-Українська атомна електрична станція” та ВАТ „Теплоенергомонтаж” в особі начальника Южноукраїнського монтажного управління укладено додаткову угоду від 04.01.2000р. № 1-р/2000 до договору від 01.05.1999р. № 2, якою продовжено строк дії Договору до 31.03.2000р. та встановлено орієнтовну ціну Договору на рівні 800 000 грн.

В подальшому сторонами за Договором підписано акти приймання виконаних робіт за липень 1999р. на суму 215 529,91 грн. (ПДВ –35 921,65 грн.), за серпень 1999р. на суму 114 088,57 грн. (ПДВ –19 014,76 грн.), за жовтень 1999р. на суму 98 367,36 грн. (ПДВ –16 394,56 грн.), за жовтень 1999р. на суму 109 433,69 грн. (ПДВ –18 238,95 грн.), за листопад 1999р. на суму 86 422,75 грн. (ПДВ –14 403,79 грн.), за січень 2000р. на суму 222 646,40 грн. (ПДВ –37 107,73 грн.), за лютий 2000р. на суму 103 000,28 грн. (ПДВ –17 166,71 грн.), за березень 2000р. на суму 129 850,07 грн. (ПДВ –21 641,68 грн.), за квітень 2000р. на суму 58 746,40 грн. (ПДВ –9791,07 грн.). Загальна сума виконаних робіт склала 1 138 085,43 грн. При цьому, матеріалами справи підтверджено часткове перерахування Замовником на користь Підрядника грошових коштів на суму 722 572,92 грн.

Непроведення розрахунків за виконані роботи в іншій частині стало підставою для звернення ВАТ „Теплоенергомонтаж” до господарського суду Миколаївської області із позовною заявою про стягнення з ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС” 415 513,21 грн. заборгованості, яка задоволена з мотивів, викладених в описовій частині цієї постанови.

Перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального і матеріального права, повноту та об’єктивність дослідження ним обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, виходячи з наступного:

Договір від 01.05.1999р. № 2, укладений між сторонами, є підрядною угодою в розумінні положень цивільного законодавства України. Питання, пов’язані із виконанням зазначеного договору підряду, регулюються Цивільним кодексом УРСР та Цивільним кодексом України, оскільки положеннями п.4 Прикінцевих та перехідних положень останнього передбачено його застосування до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (правовідносини між контрагентами продовжують існувати з огляду на непроведення розрахунків за виконані роботи).

Згідно із приписами ст.526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог п.1 ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов’язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов’язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 843 цього кодексу визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Приписами ст.844 ЦК України встановлено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. Якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв’язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов’язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи. Підрядник, який своєчасно не попередив замовника про необхідність перевищення приблизного кошторису, зобов’язаний виконати договір підряду за ціною, встановленою договором. У разі істотного зростання після укладення договору вартості матеріалу, устаткування, які мали бути надані підрядником, а також вартості послуг, що надавалися йому іншими особами, підрядник має право вимагати збільшення кошторису. У разі відмови замовника від збільшення кошторису підрядник має право вимагати розірвання договору.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, умови договору від 01.05.1999р. № 2 (зокрема, п.2.2 Договору, яким визначено, що підставою для розрахунків сторін виступає двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт, підписаний уповноваженими представниками Замовника та Підрядника) та додаткової угоди від 04.01.2000р. № 1-р/2000 до нього в аспекті спірних правовідносин, надані позивачем до матеріалів справи підписані представниками контрагентів акти приймання виконаних робіт за липень –серпень 1999р., жовтень –листопад 1999р., січень –квітень 2000р., які складені сторонами з дотриманням та у відповідності до норм національного законодавства, у тому числі правил оформлення первинних бухгалтерських документів, якими засвідчується виконання робіт за договором підряду (Наказ Міністерства статистики України та Державного комітету України у справах містобудування і архітектури від 27.01.1997р. № 26/5), колегія суддів дійшла висновку, що ВАТ „Теплоенергомонтаж” правомірно вимагає стягнення з ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС” заборгованості в розмірі 415 513,21 грн., про що вірно відзначив господарський суд Миколаївської області, задовольнивши позов.

Не приймаються до уваги посилання скаржника на те, що позовну заяву підписано Жуковським А.Г., який не уповноважений на здійснення вказаної процесуальної дії, оскільки в матеріалах справи наявна довіреність від 11.01.2007р. № 20 (а.с.94 т.1), якою ВАТ „Теплоенергомонтаж” в особі генерального директора Полозова Аліка Абдуловича-Алі уповноважує Жуковського А.Г. –директора Южно-Українського монтажного управління ВАТ „Теплоенергомонтаж” представляти інтереси товариства в господарських судах України, у тому числі шляхом підписання та подання позовних заяв.

Доводи відповідача відносно того, що договір від 01.05.1999р. № 2 укладено між відповідачем та Южноукраїнським монтажним управлінням ВАТ „Теплоенергомонтаж”, яке не є юридичною особою, а директор монтажного управління Жуковський А.Г. не наділений позивачем повноваженнями на підписання угоди, на підставі якої відбулось стягнення грошових коштів, у зв’язку з чим вказаний договір є недійсним, спростовуються змістом ст.63 ЦК УРСР, за правилами якої „угода, укладена від імені другої особи особою, не уповноваженою на укладення угоди або з перевищенням повноважень, створює, змінює і припиняє цивільні права і обов’язки для особи, яку представляють, лише в разі дальшого схвалення угоди цією особою; наступне схвалення угоди особою, яку представляють, робить угоду дійсною з моменту її укладення”, положення якої кореспондуються з приписами ст.241 ЦК України, та доказами схвалення дій Жуковського з боку позивача, у т.ч. шляхом надання йому права підпису позовної заяви в рамках провадження по даній господарській справі.

Вказівки ВАТ „Теплоенергомонтаж” на неоформлення контрагентами актів здачі-приймання виконаних робіт за формою, встановленою у РД 53.025.002-88 „Правила організації технічного обслуговування та ремонту обладнання атомних станцій” як обставину, яка має наслідком відмову в позові, є безпідставними, т.я. договором від 01.05.1999р. № 2 прямо встановлено, що приймання виконаних Підрядником робіт здійснюється з оформленням двостороннього акту здачі приймання виконаних робіт та необхідною документацією у відповідності до РД 53.025.002-88. (п.2.3 Договору), у той час як підставою для розрахунків сторін виступає двосторонній акт здачі-приймання виконаних робіт, підписаний уповноваженими представниками Замовника та Підрядника (п.2.2 Договору).

Апеляційний господарський суд вважає помилковими посилання ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” в особі ВП „Южно-Українська АЕС” на перевищення позивачем вартості підрядних робіт, у зв’язку з чим згідно із приписами ст.334 ЦК УРСР ВАТ „Теплоенергомонтаж” не має права вимагати відшкодування надкошторисних витрат у зв’язку з тим, що умови Договору з урахуванням додаткової угоди до нього містять лише орієнтовну ціну робіт, яка мала дорівнювати 800 000 грн. Судова колегія зазначає, що така редакція пункту угоди дає право Підряднику без погодження із Замовником збільшувати вартість робіт, мотивуючи лише остаточну суму, яка підлягає до сплати. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів завищення Підрядником вартості виконаних ним підрядних робіт, які прийняті Замовником згідно із актами без зауважень щодо їхньої кількості та якості.

Доводи скаржника щодо відсутності у Сандула В.С. та Бессмольного В.І. права на підписання актів приймання виконаних робіт за жовтень та листопад 1999 року спростовуються посадовими обов’язками названих вище осіб.

Позиція відповідача про пропуск ВАТ „Теплоенергомонтаж” строку позовної давності не ґрунтується на правильному розумінні норм матеріального права, враховуючи таке:

Умовами договору від 01.05.1999р. № 2 визначено, що підставою для розрахунків є акти виконаних робіт, а строк розрахунків у договорі не встановлений, тому за правилами ст.165 ЦК УРСР, положення якого діяли на момент укладання цього договору, відповідач вправі провести виконання в будь-який час, але не пізніше семиденного строку з дня пред’явлення вимоги позивачем.

Відповідно до вимог п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною 2 ст.530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із приписами ч.1 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

14.12.2006р. позивач пред’явив відповідачу вимогу № 50/08-179-06 про оплату боргу за виконані по договору від 01.05.1999р. № 2 роботи на суму 415 512,50 грн., а 22.01.2007р. звернувся до місцевого господарського суду із позовом про стягнення зазначеної заборгованості.

Відтак, Підрядником не пропущено трирічний строк позовної давності, перебіг якого почався тільки з 22.12.2006р., тобто на восьмий день з моменту пред’явлення вимоги.

Порушення провадження у справі про банкрутство ДП „Національна атомна енергогенеруюча компанія „Енергоатом” та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів не спричиняє відмову у позові з огляду на те, що право на стягнення заборгованості виникло у позивача після порушення провадження у справі про банкрутство.

Додатково Одеський апеляційний господарський суд звертає увагу апелянта на те, що заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі, в т.ч. за квітень 2000 року, оскільки контрагентами не встановлено будь-якої відповідальності за несвоєчасне завершення робіт.

Таким чином, мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставами для зміни або скасування оскаржуваного рішення, прийнятого господарським судом Миколаївської області з дотриманням норм українського законодавства.

Керуючись ст.ст.77,85,99,101-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду Миколаївської області від 17.05.2007р. зі справи № 17/45/07 залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя

В.Т. Пироговський

Судді

В.І. Картере

В.І. Жеков

Повний текст постанови підписано 31.07.2007р.