КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

12.06.07 р.          № 25/2-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Сотнікова С.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Глізнуца Г.М. – предст.;

від відповідача - Поповіченко О.М. – предст.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства"

на постанову Господарського суду м.Києва від 16.03.2007

у справі № 25/2-А

за позовом           Державне підприємство "Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства"

до           Державна податкова інспекція у Солом'янському районі м. Києва

про          зобов"язання вчинити дії

15.05.2007р., 29.05.2007р. в судовому засіданні оголошувалась перервавідповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство “Науково-дослідний конструкторсько-технологічний інститут міського господарства” звернулось з позовом про зобов’язання Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва внести зміни до картки особового рахунку позивача щодо відображення в ній надміру сплачених коштів “плата за землю” за 2004 - 2006 роки та передати висновки щодо надміру сплаченого земельного податку для виконання відповідному територіальному органу Державного казначейства України.

Постановою Господарського суду м. Києва від 01.03.2007р. у справі № 25/2-А в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати повністю, постановити нову, якою позов задовольнити повністю з підстав визначених

ст. 202 КАС України. На думку позивача, ним було правомірно застосовано пільгу по платі за землю у 2004-2006 роках, оскільки він є вітчизняним науковим закладом, та використовує земельну ділянку за призначенням.

Відповідачем надано заперечення на апеляційну скаргу, якому він не погодився з доводами апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалами справи, згідно зі ст. 2 Закону України “Про плату за землю” позивач є платником земельного податку.

Позивачем в уточнюючих податкових розрахунках земельного податку поданих до ДПІ у Солом’янському районі м. Києва була застосована пільга в розмірі 100 % зі сплати земельного податку (на земельну ділянку, яка використовується товариством для ведення своєї господарської діяльності та розташована в м. Києві за адресою: вул. Урицького, 35, Солом’янський район) з посиланням на п. 4 ст. 12 ст. 12 Закону України “Про плату за землю”.

Відповідно до п. 4 ст. 12 Закону України “Про плату за землю” (в редакції, що діяла протягом 2004-2006рр.), від земельного податку звільняються вітчизняні заклади культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, спортивні споруди, що використовуються ними за цільовим призначенням.

Разом з тим, Відповідно до ч. 6 ст. 77 Закону України від 27.11.2003 р. № 1344-IV “Про Державний бюджет України на 2004 рік” (введений в дію з 01.01.2004р.) у 2004 році пільги по платі за землю, визначені пунктом 4 частини першої статті 12, застосовуються до вітчизняних закладів культури, науки, освіти, охорони здоров'я, соціального забезпечення, фізичної культури та спорту, які утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, та громадських організацій інвалідів, їх підприємств і організацій.

Статтею 68 Закону України від 23.12.2004 р. № 2285-IV “Про Державний бюджет України на 2004 рік” встановлено, що у 2005 році пільги по платі за землю, визначені пунктами 3 і 4 частини першої статті 12 Закону України “Про плату за землю”, застосовуються до бюджетних установ, які утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, та громадських організацій інвалідів, їх підприємств і організацій, а також закладів фізичної культури та спорту.

Згідно із Законом України від 20.12.2005 р. № 3235-IV пільги по платі за землю, визначені пунктом 4 частини першої статті 12,  у 2006 році застосовуються до бюджетних установ, які утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, та громадських організацій інвалідів, їх підприємств і організацій, закладів фізичної культури та спорту, а також спортивних баз олімпійської та параолімпійської підготовки, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Статуту позивача - товариство є госпрозрахунковою установою, основним узагальнюючим показником фінансових результатів в науково-технічної, виробничої та господарської діяльності є доход та не утримується за рахунок будь-якого бюджету.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач в 2004-2006 p.p. не мав права на використання пільги при нарахуванні та сплаті земельного податку, встановленої п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України “Про плату за землю”, оскільки він не є бюджетною установою, яка утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Як було зазначено вище, позивач є госпрозрахунковим підприємством, не утримується за рахунок державного бюджету, а отже колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що у позивача не було правових підстав для використання у 2004 – 2006 роках пільги при нарахуванні та сплаті земельного податку, встановленої

п. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України “Про плату за землю”.

Крім того, щодо доводів апелянта про те, що Закон України про Державний бюджет України не є законом про оподаткування та ним не можуть встановлюватись та змінюватись ставки, пільги, механізм справляння податків, зборів та інших обов’язкових платежів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України, бюджет - план формування та використання фінансових ресурсів для забезпечення завдань і функцій, які здійснюються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування протягом бюджетного періоду.

Доходи бюджету - усі податкові, неподаткові та інші надходження на безповоротній основі, справляння яких передбачено законодавством України (включаючи трансферти, дарунки, гранти) (п. 19 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України).

Статтею 4 Кодексу встановлено, що нормативно-правовими актами, що регулюють бюджетні відносини в Україні, є:

1) Конституція України;

2) цей Кодекс;

3) закон про Державний бюджет України;

4) інші закони, що регулюють бюджетні правовідносини, передбачені статтею 1 цього Кодексу.

Закон про державний бюджет України на поточний рік регулює бюджетні відносини, зокрема, у формі наповнення бюджету через механізми справляння податків. Отже дія зазначеного закону поширюється, у тому числі, і на податкові правовідносини, оскільки одним, із джерел формування доходної частини Державного бюджету на поточний рік є податки, які справляються за встановленими ставками. Закон про Державний бюджет України на поточний рік передбачає розмір кожної доходної статті бюджету, зокрема шляхом визначення розміру податкових ставок, зупинення дії податкових зобов'язань для визначення кола суб'єктів і звільнення окремих суб'єктів господарювання від сплати певних видів податків.

Таким чином, закон про Державний бюджет України встановлює, зокрема, основи регулювання податкових відносин у частині спрямування податків до Державного бюджету як елементу його доходної частини. Виходячи із зазначеного, цим Законом може зупинитися дія окремих положень податкових законів, вводитися податкові пільги та інше.

З врахуванням вищевикладеного, на думку колегії суддів, судом першої інстанції зроблено вірний та обґрунтований висновок, що позивач не мав права на пільгу по сплаті земельного податку у період 2004 – 2006 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Позивачем не надано апеляційному суду беззаперечних доказів на підтвердження тих обставин, на яких ґрунтуються вимоги апеляційної скарги та позовної заяви.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова Господарського суду міста Києва від 01.03.2007р. у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Керуючись статтями 198, 200, 205, 206, 209  Кодексу адміністративного судочинства України Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства “Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут міського господарства” залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва від 01.03.2007р. у справі № 25/2-А – без змін.

Матеріали справи № 25/2-А повернути Господарському суду міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця після набрання законної сили судовим  рішенням  суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

Судді