СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

10 квітня 2007 року

Справа № 2-26/699-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Сотула В.В.,

суддів                                                                      Гонтаря В.І.,

Прокопанич Г.К.,

за участю представників сторін:

позивача: Пірогов В.Є., дов. № 37 від 04.01.2007 р.;

відповідача: Ліпіліна Н.М., директор;

розглянувши апеляційну скаргу підприємства "Дельта" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя  Проніна О.Л.) від 13 лютого 2007 року у справі №2-26/699-2007

за позовом           комунального підприємства житлово-експлуатаційне об'єднання Центрального району міста Сімферополя (вул. Кримських партизан, 13,Сімферополь,95013)

до           підприємства "Дельта" (вул. Пушкіна, 7,Сімферополь,95000)

про розірвання договору оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року у даній справі задоволені позовні вимоги комунального підприємства житлово-експлуатаційного об'єднання Центрального району міста Сімферополя про розірвання договору  оренди  № 216 від 26.03.1999.

Підприємство "Дельта" виселено з нежитлових приміщень, розташованих за адресою : місто Сімферополь,  вул. Пушкінська, 7 ( перший поверх), загальною площею 78,00 кв.м.

Не погодившись з цим судовим актом, підприємство "Дельта" звернулось до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою,  в якій просить рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 13 лютого 2007 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, котрим у позові відмовити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято при неповному з’ясувані всіх обставин справи, висновки, які викладені в рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач вказує на те, що судом першої інстанції не досліджено наявність повноважень позивача на заявлення вимог щодо розірвання спірного договору та не залучено до участі у справі власника орендованих приміщень. Крім того, матеріалами справи також не доведено факт передачі частини орендованих приміщень у суборенду.

Повторно розглянувши в порядку, передбаченому статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступні обставини справи.

26 березня 1999 року між комунальним підприємством житлово-експлуатаційне об'єднання Центрального району міста Сімферополя, яке діяло на підставі наказу представництва Фонду майна Автономної Республіки Крим за № 106 від 27.03.1997 р., та підприємством „Дельта” був укладений договір  оренди № 216 нежитлового приміщенння, розташованих за адресою: місто Сімферополь   вул. Пушкінська, 7 ( перший поверх), загальною площею 78,00 кв.м. (а.с. 4).

Строк дії договору встановлений до 26 березня 2007 року.

Пунктом 4.15 договору оренди № 216 передбачено, що орендатор не має права без згоди орендодавця проводити здачу орендованих приміщень у суборенду.

11 серпня 2006 року між  комунальним підприємством житлово-експлуатаційне об'єднання Центрального району міста Сімферополя та підприємством „Дельта” було укладено додаткову угоду до договору оренди нежитлового приміщення  № 216 від 26.03.1999 р. (а.с. 5-6).

Згідно з пунктом 5.16 додаткової угоди, орендатор забов’язався не укладати договір про сумісну діяльність, пов’язані з любим використанням орендованих приміщень (майна).

Актом перевірки використання орендованих нежитлових приміщень та правильності нарахування орендної плати комунальним підприємством житлово-експлуатаційне об'єднання Центрального району міста Сімферополя  було встановлено, що приміщення орендовані підприємством „Дельта”, також, займають треті особи, а саме: приватний підприємець Івченко І.Ю. та підприємець Щуковський В.І..

Оскільки орендарем були порушенні умови договору в частині пункту 4.15, забороняючого здачу у суборенду третім особам приміщень без надання на це згоди орендодавця, позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди (а.с. 3).

Згідно доповнення до позовної заяви від 05 лютого 2007 року, позивач  просив суд розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 216 від 26.03.1999 р. зі змінами та доповненнями і виселити підприємство „Дельта” з займаного приміщення за адресою: місто Сімферополь   вул. Пушкінська, 7 (а.с. 47).

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 13.02.2007 р. у справі № 2-26/699-2007 позов задоволено.

Суд надійшов висновку про те, що відповідачем порушені умови договору оренди № 216 від 26.03.1999 р.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, вважає, що підстави для скасування рішення суду і  задоволення апеляційної  скарги відсутні.

Оскільки  об'єктом спірного договору є майно, що перебуває в комунальній власності, дані правовідносини підлягають  регулюванню Законом України “Про оренду державного та комунального майна” (далі –Закон) та Цивільним кодексом України.

Згідно частини 2 статті 22 Закону, орендар має право передати в суборенду нерухоме та інше окреме індивідуально визначене майно (окремі верстати, обладнання, транспортні засоби, нежилі приміщення тощо), якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається зі  змісту пункту 4.15 договору оренди № 216 від 26.03.1999 року, орендатор зобов’язан не проводити без згоди орендодавця здачу орендованих приміщень у суборенду.

Звертаючись до господарського суду з позовом  про розірвання договору оренди і виселення орендаря  з орендованих приміщень, позивач вказував на порушення відповідачем пункту 4.15 спірного договору оренди.

В якості  доказу  неналежного виконання  договору оренди позивач надав суду акт перевірки від 27.07.2006 (арк.с.8) та договір  від 05.01.2006 р., згідно якого підприємство „Дельта” надало у тимчасове користування приватному підприємцю Івченко І.Ю., кімнату площею 23 кв.м., в приміщені будівлі по вул. Пушкінська, 7, міста Сімферополя, для використання з метою прокату та реалізації відеокасет, для роздрібної та комісійної торгівлі парфумерією та косметикою (а.с. 14).

У судовому засіданні представник відповідача факт передачі майна у суборенду  приватному підприємцю Івченко І.Ю. підтвердив. Також факт користування суборендарем спірним майном підтверджується сплатою цією особою орендних платежів за договором суборенди (а.с. 17-18).

Пунктом 10.4 додаткової угоди від 11.08.2006 р. встановлено, що за ініціативою однієї із сторін договір може бути розірвано в судовому порядку, у випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно частини  1 та частини  3 статті  26 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Відповідно до пункту 2 статті 783 Цивільного кодексу України, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі.

Таким чином, судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права і підстав для скасування рішення не має.

Доводи апеляційної скарги о том, що позивач не є власником об’єкта оренди у зв’язку з чим, не міг ініціювати питання про розірвання договору є неспроможними. Позивач є орендодавцем, а тому, в силу пункту 10.4 договору, має право ініціювати розірвання договору, а саме, спірний договір може бути розірвано, за ініціативою однієї із сторін, рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Посилання суду першої інстанції на пункт 5.18.3 додаткової угоди від 11.08.2006 р. помилкове, оскільки на дату укладення договору суборенди (05.01.2006 р.) вказана угода підписана не була.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної.

Керуючись статтями 101, 103 (пункт 1), 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу підприємства  „Дельта”  залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим  від 13 лютого 2007 року у справі №2-26/699-2007 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  В.В.Сотула

Судді                                                                                В.І. Гонтар

Г.К. Прокопанич