ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

"10" липня 2007 р.                                                               Справа № 7/203-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Задорожної Н.О.  при секретарі Чуприні О.О., розглянувши справу

за позовом:  Управління Пенсійного фонду України в Комсомольському районі м.Херсона

до:  Центрального конструкторського бюро "Ізумруд", м.Херсон

про стягнення 471 грн. 15 коп.

за участю представників сторін:

від  позивача: Лісовець-Назаренко Л.Ю. - гол. спеціаліст юрисконсульт, дов. № 4955-07 від 29.05.2007р.

від відповідача: Журавленко О.А. - юрисконсульт, дов. № 4 від 07.06.2007р.

Управління Пенсійного фонду України у Комсомольському районі м. Херсона (позивач) звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з центрального конструкторського бюро "Ізумруд" (відповідач) 471 грн. 15 коп. заборгованості по пільгових пенсіях та їх доставці, яка виникла за період з лютого 2006 року по січень 2007 року.

Представники позивача та відповідача у судове засідання прибули.

У письмовому відзиві на позовну заяву проти існування заявленої контролюючим органом суми боргу відповідач не заперечує, однак вказує, що даний спір не є підсудним адміністративному суду обґрунтовуючи це тим, що положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 01.03.01р. № 121/2001, визначено, що територіальні органи ПФУ здійснюють владні повноваження лише при фактичному стягненні заборгованості по страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з роботодавців - страхувальників. Фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не є об’єктом оподаткування. Суб'єкт владних повноважень в даному випадку не зобов'язує іншу особу вчиняти певні дії, або утримуватись від їх вчинення, не здійснює владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, отже такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно, не повинен вирішуватись адміністративним судом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у  тому числі, на виконання делегованих повноважень.

Згідно пункту 1 статті 3 цього Кодексу справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пунктом  7 ст.3 КАС України визначено коло суб'єктів владних повноважень, до яких віднесено органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи, інші суб'єкти при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у томі числі на виконання делегованих повноважень.

Стаття 17 КАС України також визначає компетенцію адміністративних судів, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Натомість виходячи із змісту зазначеної статті КАСУ, до компетенції адміністративних судів віднесено не усі спори, де позивачами або відповідачами є суб'єкти владних повноважень.

Системний аналіз норм КАС України дозволяє зробити висновок, що справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владою керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

У випадку, якщо суб'єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних відносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами КАС України ознак справи адміністративної юрисдикції, і відповідно, не повинен вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Така позиція щодо застосування приписів КАСУ, визначена і Верховним Судом України в інформаційному листі від 26.12.2005р. № 3.2 - 2005 на ім'я голови Вищого господарського суду України.

Як вбачається із матеріалів справи управлінням ПФУ у Комсомольському районі м. Херсона в порядку адміністративного судочинства заявлено позов до суб'єкта господарювання про відшкодування коштів, що покривають витрати на виплату і доставку пільгових пенсій.

Таким чином, спірні відносини між сторонами не стосуються відносин влади і підпорядкування або виконання адміністративного договору, а стосуються правовідносин, по регресних вимогах, пов'язаних з відшкодуванням сум виплачених пенсій та вартості доставки цих пенсій.

Отже, зазначений спір за своєю суттю є господарським спором, який підлягає розгляду у господарських судах за нормами ГПК України з огляду на положення статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ст.157 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1  ст.157 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Провадження у адміністративній справі закрити.

Роз'яснити позивачу - управлінню ПФУ у Комсомольському районі м. Херсона, що заявлена вимога розглядається господарськими судами в порядку передбаченому ГПК України.

2. Копію ухвали надіслати сторонам.

Заява про апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції подається протягом п’яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                           Н.О. Задорожна