ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"07" серпня 2007 р.
Справа № 31-26/297-06-6158

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді:  Бєляновського В.В.,

Суддів:  Мирошниченко М.А., Шевченко В. В.,

при секретарі   - Волощук О.О.

за участю представників:

Від прокурора: Елішашвілі О.М.

Від позивача: Куємжи В.М.

Від відповідача: не з’явився

Від з-ої особи: Бернов М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційне подання заступника прокурора Одеської області

на рішення господарського суду Одеської області

від 22.05.2007 року

у справі № 31-26/297-06-6158

за позовом: прокурора Болградського району Одеської області в інтересах держави в особі Болградської районної державної адміністрації Одеської області

до відповідача: ТОВ „Кара - Марин”

про стягнення 4 265 грн. 69 коп.

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2006 року прокурор Болградського району Одеської області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Болградської районної державної адміністрації до ТОВ „Кара-Марин” про стягнення заборгованості по орендній платі згідно з договором оренди землі від 11.07.2005 року. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що  в порушення умов зазначеного договору оренди земельної ділянки укладеного між сторонами у справі, відповідач орендну плату не сплачує, в результаті чого в нього утворилася прострочена заборгованість у вказаній сумі.

ТОВ „Кара-Марин” позов не визнало і просило господарський суд припинити провадження у справі у зв’язку з відсутністю предмета спору посилаючись на те, що державна реєстрація договору від 11.07.2005 року та акт приймання –передачі земельної ділянки не проведені, а тому зазначений договір є недійсним.

Рішенням господарського суду Одеської області від 22.05.2007 року (суддя Лєсогоров В.М.) у задоволенні позову відмовлено з посиланням на те, що позов ґрунтується на договорі оренди землі від 11.07.2005 року, який чинності не набув, оскільки не зареєстрований у встановленому порядку і за цим договором не виникли права  і обов’язки.

Заступник прокурора Одеської області у поданому до Одеського апеляційного господарського суду апеляційному поданні просить зазначене рішення господарського суду першої інстанції скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до прийняття неправильного рішення, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити. В обґрунтування своїх вимог заступник прокурора посилається на те, що підставою для стягнення плати за землю в даному випадку є не лише укладення (неукладення) договору оренди землі, а й наявність фактичного користування земельною ділянкою. Наявні у справі докази підтверджують, що відповідач використовував орендовану землю для своїх господарських потреб. Окрім того, господарський суд не виконав обов’язкові вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції від 21.02.2007 року.

Відзив на апеляційне подання від відповідача не надходив.

Про день, час і місце розгляду апеляційного подання сторони та прокурор були повідомлені належним чином, проте відповідач наданим законом правом не скористався і двічі свого представника в судове засідання не направив.

Нез’явлення у судове засідання представника ТОВ „Кара-Марин”, належним чином повідомленого про день, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи за наявними матеріалами згідно з приписами ст. ст. 75, 101 ГПК України.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 17.07.2007 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні  позивача залучено Голицьку сільську раду Болградського району Одеської області.

Обговоривши доводи апеляційного подання, вислухавши пояснення представників позивача та прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.07.2005 року між Болградською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ „Кара - Марин” (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 38.94 га з невитребуваних за сертифікатами земель, для ведення сільськогосподарського виробництва, терміном на 3 роки. За умовами даного договору орендар зобов’язався сплачувати орендну плату в розмірі 5295.84 грн. на рік. Але свої зобов’язання в цій частині орендар не виконав, в результаті чого в нього утворилася заборгованість за період з 11.07.2005 року по 01.05.2006 року в сумі 4265грн. 69 коп. згідно з наданим розрахунком, що відповідачем не заперечується.

Зазначена у даному договорі земельна ділянка була передана орендареві від орендодавця за актом приймання –передачі від 11.07.2005 року.

При вирішенні даного спору слід  виходити з того, що відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За визначенням статті 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Тобто, підставою для стягнення плати за землю в даному випадку є не лише укладення (неукладення) договору оренди, а наявність фактичного використання земельної ділянки. Обставини щодо фактичного користування відповідачем орендованою земельною ділянкою господарським судом першої інстанції не досліджувалися.

За приписами пункту 8 частини 1 статті 14 Закону України “Про систему оподаткування”  плата за землю (земельний податок, а також орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності) належать до загальнодержавних податків і зборів (обов'язкових платежів), порядок зарахування якого до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів і державних цільових фондів визначається згідно з законами України (ч.3 цієї статті).

Відповідно до пункту 2 статті 69 Бюджетного кодексу України 60 відсотків плати за землю зараховується до бюджетів сіл, селищ, міст районного значення та їх об’єднань.

Наявні у справі акти про результати інвентаризації земельних ділянок з невитребуваних паїв від 13.11.2006 року, від 17.05.2007 року складені депутатською комісією Голицької сільської ради та довідка останньої від 13.11.2006 року № 448 свідчать про те, що орендована за договором від 11.07.2005 року земельна ділянка фактично використовувалася відповідачем у 2005-2006 р. р. за призначенням, тобто для ведення сільськогосподарського виробництва.

Відповідач ці обставини не спростовував.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними наявними у справі належними доказами та підлягаючими задоволенню, а протилежний висновок місцевого господарського суду не ґрунтується на законі, який регулює спірні правовідносини і є помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції від 21.02.2007 року виконані судом апеляційної інстанції у повному обсязі.

Як вбачається з договору оренди від 11.07.2005 року орендована відповідачем земельна ділянка знаходиться на території Голицької сільської ради. А тому, 60 відсотків заборгованості ТОВ „Кара - Марин” по орендній платі згідно з приписами пункту 2 статті 69 Бюджетного кодексу України повинно бути перераховано Болградською райдержадміністрацією до бюджету Голицької сільської ради.

Оскільки цей спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, то відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати слід покласти на нього.

Керуючись  ст.ст.  99, 101-105  ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційне подання заступника прокурора Одеської області задовольнити.

Рішення  господарського  суду  Одеської області  від  22.05.2007 року у справі № 31-26/297-06-6158 скасувати.

Позов задовольнити.

Стягнути з ТОВ „Кара - Марин” (68724, Одеська область, Болградський район, с. Голиця, вул. Леніна, 91, р/р 1205, КБК 02763558, МФО 388197 у відділенні № 6777 Ощадбанку в Болградському районні Одеської області, ) на користь Болградської районної державної адміністрації Одеської області (68700, Одеська область, м. Болград, вул. Леніна,149, р/р 0167, КБК 13050500, МФО 828011 УДК в Одеській області, ) 4265 грн. 69 коп.

Стягнути з ТОВ „Кара - Марин” (68724, Одеська область, Болградський район, с. Голиця, вул. Леніна, 91, р/р 1205, КБК 02763558, МФО 388197 у відділенні № 6777 Ощадбанку в Болградському районні Одеської області, ) в доход Державного бюджету України 102 грн.  державного мита.

Стягнути з ТОВ „Кара - Марин” (68724, Одеська область, Болградський район, с. Голиця, вул. Леніна, 91, р/р 1205, КБК 02763558, МФО 388197 у відділенні № 6777 Ощадбанку в Болградському районні Одеської області, ) на користь  державного підприємства „Судовий інформаційний центр” - 118 грн. витрат на інформаційно –технічне забезпечення судового процесу.

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена  у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий  суддя:                                                Бєляновський В.В.

Судді:                                                                         Мирошниченко М.А.

Шевченко В. В.