ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.

№ 13/102-06

Вищий  господарський
суд  України  у
складі  колегії  суддів:

головуючого

Подоляк О.А.

суддів :

Козир Т.П., Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

ПП “Мегаполіс”

на  постанову

від 27.04.2007 р. Запорізького
апеляційного господарського суду

у
справі

№ 13/102-06

за  позовом

ПП “Мегаполіс”

до

ПП ОСОБА_1.

про

стягнення 24780 грн.

зустрічний позов про

спонукання прийняти виконані  роботи та стягнення 40232 грн.

за участю представників:

від позивача

-
не з'явились

від відповідача

-
не з'явились

В С Т А Н О В
И В:

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 29.11.2006 р. (суддя Хом'якова В.В.) в задоволенні
первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено частково: стягнуто з
ПП “Мегаполіс” на користь ПП ОСОБА_1. 40232 грн. заборгованості; в частині
вимог за зустрічним позовом про визнання факту виконання робіт та підписання
актів виконаних робіт провадження у справі припинено.

Постановою Запорізького
апеляційного господарського суду від 27.04.2007 р. (судді: Мірошниченко М.В.,
Шевченко Т.М., Юхименко О.В.) рішення господарського суду Херсонської області
від 29.11.2006 р. змінено: у задоволенні первісного позову відмовлено;
зустрічний позов задоволено частково: стягнуто з ПП “Мегаполіс” на користь ПП
ОСОБА_1. 40232 грн. заборгованості; в частині вимог про зобов'язання прийняти
виконані роботи та підписати акти виконаних робіт в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою в
частині відмови у задоволенні первісного позову та в частині задоволення
зустрічного позову, ПП “Мегаполіс” звернулось до Вищого господарського суду
України з касаційною скаргою, в якій просить рішення і постанову в зазначених
частинах скасувати та прийняти нове рішення про задоволення первісного позову,
мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм
матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу ПП
ОСОБА_1. просить залишити її без задоволення, а оскаржувану постанову -без
змін.

Розглянувши матеріали справи,
оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого
господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
та встановлено судами, ІНФОРМАЦІЯ_1. між ПП “Мегаполіс” (генпідрядник) та ПП
ОСОБА_1. (субпідрядник) укладено договір субпідряду (надалі -Договір),
відповідно до умов якого субпідрядник в межах договірної ціни виконує на свій
ризик власними і залученими силами і коштами, із своїх матеріалів, а також за
допомогою своїх механізмів всі передбачені будівельно-монтажні роботи по
реконструкції приміщення ТОВ “Редакція газети “Губернія” на першому поверсі
житлового будинку № АДРЕСА_1, здає в обумовлені строки об'єкт генпідряднику,
усуває на протязі гарантійного строку експлуатації об'єкту недоробки,
обумовлені неякісним виконанням робіт, а генпідрядник зобов'язується прийняти і
оплатити виконану роботу у встановлені даним договором строки. Види робіт, що
здійснюються субпідрядником, визначаються в додатку № НОМЕР_1р., що є
невід'ємною частиною Договору. Договірна ціна робіт, доручених для виконання
субпідряднику, зазначена в додатку № НОМЕР_1р. до Договору і згідно кошторису
(п. 2.1). Строк виконання робіт -з моменту підписання Договору і до
30.ІНФОРМАЦІЯ_2р. (п. 3.1). Щомісячні розрахунки за виконані роботи
здійснюються у строк 3-х банківських днів після підписання акта приймання
виконаних робіт (форма КБ-2) (п. 4.1). До договору сторонами складений додаток
№ 1, в якому визначені найменування робіт та їх вартість.

Укладений Договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 ГК України (ст.
ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для
виконання сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України,
суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При
цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК
України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов
не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання
має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В обґрунтування позовних вимог за
первісним позовом ПП “Мегаполіс” посилалось на невиконання відповідачем
належним чином передбачених Договором робіт, у зв'язку з чим листом від
13.02.2006 р. ПП “Мегаполіс” відмовилось від Договору та вимагало сплатити
збитки, які оцінені в розмірі внесеної передплати (10000 грн.). Крім того, до
збитків (14780 грн.) позивач включив витрати, які необхідно здійснити для
усунення (демонтажу) неякісного матеріального результату виконаних робіт, в
тому числі використаних матеріалів, які підлягають відокремленню від об'єкта та
виправленню. Позовні вимоги ґрунтувалися на приписах ст. ст. 857, 858 ЦК
України, ст. 224 ГК України.

В обґрунтування позовних вимог за
зустрічним позовом ПП ОСОБА_1. посилався на належне виконання робіт за
Договором та на безпідставну відмову ПП “Мегаполіс” прийняти виконані роботи та
підписати акти виконаних робіт. Претензій по якості виконання робіт з боку ПП
“Мегаполіс” не надходило. ПП ОСОБА_1. були виконані роботи на загальну суму
50232 грн., у зв'язку з чим заборгованість ПП “Мегаполіс” складає суму 40232
грн., з урахуванням передплати в розмірі 10000 грн. У зв'язку з цим, в
зустрічному позові ставилася вимога про спонукання ПП “Мегаполіс” прийняти
виконані підрядні роботи та підписати акти виконаних робіт до Договору, а також
про стягнення 40232 грн. вартості виконаних робіт. Позовні вимоги за зустрічним
позовом ґрунтувалися на приписах ст. ст. 853, 879, 882 ЦК України.

Судами встановлено, що в порушення
умов п. 5.1 Договору позивачем не було передано відповідачеві проектної
документації та паспорту відділки приміщення. Ненадання позивачем даної
документації було перешкодою для виконання будівельно-монтажних робіт у
встановлений строк. У відповідача відсутня вина в порушенні строків виконання
підрядних робіт, оскільки таке порушення сталося внаслідок дій позивача.

Згідно ч. 5 ст. 42 ГПК України
висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і
оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього
Кодексу.

Судами надано належну юридичну
оцінку висновку судової будівельно-технічної експертизи від 26.04.2006 р.,
мотивовано спростовано твердження позивача про неякісне виконання відповідачем
робіт на об'єкті.

Приймаючи постанову про відмову у
задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічних позовних вимог в
частині стягнення заборгованості за Договором, апеляційний господарський суд
виходив з того, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку
наявність недоліків у виконаній відповідачем роботі або відступів від умов
Договору, які не можуть бути усунені. Тому, у ПП “Мегаполіс” не було підстав
для односторонньої відмови від Договору. Судом підставно враховано, що фактично
ПП “Мегаполіс” не висувались заперечення стосовно обсягу виконаних робіт в
приміщенні, а лише ставилась під сумнів якість виконаних робіт. Також, ПП
“Мегаполіс” не було надано доказів понесення витрат по усуненню недоліків у
виконаній відповідачем роботі в розмірі 14780 грн.

Висновки апеляційного
господарського суду відповідають фактичним обставинам та наявним
матеріалам  справи,  нормам
матеріального  і  процесуального  права,
є  законними та обґрунтованими, а
доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до п. 1 ст. 1119
ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має
право залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без
задоволення.

Касаційна скарга залишається без
задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду
прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Перевіривши у відповідності до ч. 2
ст. 1115 ГПК України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного
господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарський
суд апеляційної інстанції в порядку ст. ст. 43, 47, 33,
34, 43, 99, 101, 104 ГПК України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в
судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив подані
сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень докази; належним чином
проаналізував відносини сторін.

Відповідно  до
ч.  1  ст.
101 ГПК  України,  повторно
розглядаючи  справу, апеляційний
господарський суд повно з'ясував обставини, які мали значення для її
правильного розгляду. Висновки апеляційного суду, якими спростовано обставини,
на які посилалось ПП “Мегаполіс” в обґрунтування своїх вимог і заперечень,
ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням
чинного законодавства. На підставі встановлених фактичних обставин судом апеляційної
інстанції з'ясовано дійсні права і обов'язки сторін, правильно застосовано
матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини, підставно змінено рішення
місцевого господарського суду, обґрунтовано відмовлено у задоволенні первісного
позову, мотивовано задоволено зустрічний позов частково. Як наслідок, прийнята
судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що
викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11
“Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115
ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна
інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє
судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин
справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів.
Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Посилання оскаржувача на інші
обставини не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на положення ст. 1117
ГПК України та з підстав їх суперечності матеріалам справи.

Твердження оскаржувача про
порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм
матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та
обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 1115,
1117, 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ПП “Мегаполіс”
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького апеляційного
господарського суду від 27.04.2007 р. у справі № 13/102-06 залишити без змін.

Головуючий, суддя
О. Подоляк

С у д д і:                                                                                          Т.
Козир

Н. Мележик