ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2007 р.
№ 9/226

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                           Кривди Д.С.,

суддів                                              Жаботиної Г.В., Уліцького А.М.

у відкритому судовому засіданні за участю представників сторін:

від позивача:        Федченко М.О., Попадинець Р.Д.

від відповідача:    Гайдей В.В.

розглянувши  касаційну скаргу Приватного підприємства "БІО-Захід"

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р.

у справі № 9/226 Господарського суду Івано-Франківської області

за позовом Приватного підприємства "БІО-Захід"

до Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка"

до Регіонального відділення  Фонду державного майна України по Івано-Франківській області

про визнання терміну дії договору поновленим на строк, раніше встановлений договором,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "БІО-Захід" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" та Регіонального відділення  Фонду державного майна України по Івано-Франківській області про визнання таким, що є продовженим на строк від 01.07.2006р. до 30.06.2009р. договору оренди державного майна від 23.06.2003р. № 11, укладеного між Прикарпатським державним підприємством "Спецгеологорозвідка" та Приватним підприємством "БІО-Захід".

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2006р. (суддя О.М.Фанда) позовні вимоги задоволено, визнано таким, що є продовженим на строк від 01.07.2006р. до 30.06.2009р. договір оренди державного майна від 23.06.2003р. № 11, що укладений між Прикарпатським державним підприємством "Спецгеологорозвідка" та Приватним підприємством "БІО-Захід", стягнуто з Прикарпатського державного підприємства "Спецгеологорозвідка" на користь Приватного підприємства "БІО-Захід" витрати по сплаті держмита у розмірі 85,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 118,00 грн.

Не погодившись з рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2006р., Регіональне відділення  Фонду державного майна України по Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р. (судді: В.Л.Кузь, М.В.Юркевич, М.І.Городечна) апеляційну скаргу Регіонального відділення  Фонду державного майна України по Івано-Франківській області задоволено частково: рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2006р. скасовано, провадження у справі припинено.

Не погодившись з постановою Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р., Приватне підприємство "БІО-Захід" подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р. та залишити в силі рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 24.11.2006р. Свою вимогу Приватне підприємство "БІО-Захід" мотивує тим, що господарським судом  апеляційної інстанції неправильно застосовано норми  матеріального права.

Розглянувши касаційну скаргу, перевіривши правильність застосування місцевим та апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга Приватного підприємства "БІО-Захід" підлягає задоволенню частково.

Припиняючи провадження у справі господарський суд апеляційної інстанції виходив з того, що за своїм характером визначений позивачем і розглянутий судом першої інстанції спір є по суті встановленням певного факту, а отже встановлення факту не може бути самостійним предметом спору в господарських судах, а може оцінюватись і визнаватись судом при розгляді спорів про право цивільне.

Проте, з таким висновком господарського суду апеляційної інстанції погодитися не можна, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Пунктом 1 статті 26 Закону України "Про судоустрій України" передбачено, що апеляційні суди розглядають справи в апеляційному порядку відповідно до процесуального закону.

Згідно ч. 1 ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 4-1 ГПК України передбачено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом, та розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 Господарського процесуального кодексу України (частина 1 статті 21 цього Кодексу).

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає ст. 1 ГПК України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Виходячи з характеру спірних правовідносин, та враховуючи, що суб'єктний склад сторін у даній справі відповідає вимогам ст. 21 ГПК України, з висновком господарського суду апеляційної інстанції щодо непідвідомчості справи господарським судам України погодитись не можна.

Допущена господарським судом апеляційної інстанції помилка у застосуванні норм процесуального права є істотною, оскільки справа не була вирішена в суді по суті заявлених вимог, чим порушено конституційні положення щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, які виникають у державі.

Разом з тим, дійшовши висновку, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав,  суд повинен  відмовити у позові, а не припиняти провадження у справі за її непідвідомчістю суду.

За таких обставин постанова Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р. підлягає скасуванню, а справа  передачі до суду апеляційної інстанції для розгляду по суті.

Під час розгляду справи суду необхідно врахувати викладене і вирішити спір у відповідності з вимогами закону і обставинами справи.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 111 13 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного підприємства "БІО-Захід" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.02.2007р. у справі №9/226 скасувати, а справу передати на розгляд по суті до Львівського апеляційного господарського суду.

Головуючий - суддя                                                       Кривда Д.С.

судді                                                                                Жаботина Г.В.

Уліцький А.М.