ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

11.07.07                                                                                       Справа №26/246/06

Колегія суддів Запорізького апеляційного господарського суду у складі:

при секретарі: Піскуновій І.В.,

за участю представників:

позивача: Папкова О.Г. – довіреність № 8 від 15.01.2007 року;

відповідача: Шостак А.П. – довіреність № 7 від 15.02.2007 року

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2007 року у справі № 26/246/06

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя

до відповідача: Запорізького національного технічного університету, м. Запоріжжя

про стягнення 12559,68 грн.

та за зустрічним позовом: Запорізького національного технічного університету,                        м. Запоріжжя

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя

про визнання недійсним договору

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» звернулося до господарського суду з позовом про стягнення з Запорізького національного технічного університету, м. Запоріжжя 12559,68 грн. заборгованості  за виконані роботи по договору підряду № 56/04 від 18.08.2004 року.

В процесі розгляду справи, Запорізький національний технічний університет подав до суду зустрічний позов, в якому просив визнати договір № 56/04 від 18.08.2004р. недійсним.

Рішенням господарського суду Запорізької області (суддя Зубкова Т.П.) від 16.01.2007 року у справі № 26/246/06  зустрічний позов задоволено. Визнано недійсним договір № 56/04 від 18.08.2004 року, укладений між Запорізьким національним технічним університетом,                        м. Запоріжжя та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя. У задоволенні первісного позову відмовлено.

Рішення суду щодо задоволення зустрічного позову мотивовано тим, що позивач за первісним позовом не мав право на здійснення діяльності, що є предметом спірного договору, у зв’язку з чим, договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 207 Господарського кодексу України. Враховуючи, що спірний договір визнаний судом недійсним, вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» про стягнення з Запорізького національного технічного університету 12559грн.68коп. основного боргу за договором № 56/04 від 18.08.2004 року є безпідставною та задоволенню не підлягає, оскільки згідно ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» не погодилося із рішенням господарського суду першої інстанції та звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2007 року у справі № 26/246/06 скасувати повністю та прийняти нове рішення. Вважає, що господарським судом при прийняті оскаржуваного рішення неповно з’ясовані обставини справи. При цьому зазначає, що з його боку роботи за спірним договором були виконані у повному обсязі та якісно, з боку замовника претензій щодо якості робіт не було. Вказує не те, що судом не було враховано, що фактично роботи були виконані субпідрядником, який мав ліцензію на цей вид діяльності. Вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» не порушило вимог Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Ухвалою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.06.2007 року у справі  № 26/246/06 апеляційний розгляд справи призначено на 11.07.2007 року.

Запорізький національний технічний університет,  м. Запоріжжя у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2007 року у справі № 26/246/06 без змін, а скаргу – без задоволення. Вважає, що господарський суд Запорізької області дійшов вірного висновку щодо визнання недійсним договору № 56/04 від 18.08.2004 року, укладеного між Запорізьким національним технічним університетом, м. Запоріжжя та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя. На думку відповідача за первісним позовом, оскаржуване рішення суду є законним, обґрунтованим, таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Розпорядженням голови Запорізького апеляційного господарського суду № 2099 від 10.07.2007 року справу № 26/246/06 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий: Кагітіна Л.П. (доповідач), судді: Шевченко Т.М., Яценко О.М.

В судовому засіданні 11.07.2007 року представники сторін підтримали свої доводи та заперечення.

За заявою представників сторін, апеляційний розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів судового процесу.

По закінченні судового засідання, за згодою присутніх представників сторін, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ст.99 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Згідно ст.101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційного подання і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, Запорізький апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

18.08.2004 року між Запорізьким національним технічним університетом (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» (виконавець) було укладено

договір №56/04, за умовами якого замовник доручає, а виконавець

приймає на себе зобов’язання на об’єкті замовника виконати якісно на свій ризик роботи

по вогнезахисній обробці дерев’яних конструкцій крівлі учбового корпусу № 2 Запорізького національного технічного університету, що розташований за адресою: м. Запоріжжя,вул. Гоголя, 64, а замовник, в свою чергу, прийняти та оплатити роботи.

23.08.2004 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» (генеральним підрядником) та Виробничо-будівельним кооператив «РИТМ» (субпідряник) уклали договір субпідряду № 4, за умовами якого, генеральний підрядник доручає, а субпідрянчик приймає на себе зобов’язання, у тому числі, виконати обробку конструкцій крівлі вогнегасним складом учбового корпусу № 2 Запорізького національного технічного університету, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, 64.

16.11.2004 року між генеральним підрядником та субпідрядником був підписаний акт прийомки виконаних робіт  про обробці конструкцій крівлі вогнезахисним складом учбового корпусу № 2 Запорізького національного технічного університету.

Після виконання робіт, передбачених договором №56/04, позивачем за первісним позовом були складені акт № 56/04/1 виконаних робіт за листопад 2004 року, довідка про вартість виконаних робіт  та акт лабораторних випробувань.

Запорізьким національним технічним університетом акти підписані не були.

Стягнення з Запорізького національного технічного університету, м. Запоріжжя 12559,68 грн. заборгованості  за виконані роботи по договору підряду № 56/04 від 18.08.2004 року було предметом первісного позову.

Предметом зустрічних позовних вимог було визнання недійсним  договору № 56/04 від 18.08.2004р.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи, застосування норм матеріального та процесуального права при винесені оскаржуваного рішення, знаходить апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню в силу наступного:

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі й визнання правочину недійсним.

Відповідно до п. 41 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» вид діяльності, який є предметом спірного договору, підлягає ліцензуванню.

Згідно ст. 1 вказаного закону, ліцензія є документом державного зразка, який посвідчує право ліцензіата на провадження зазначеного в ньому виду господарської діяльності протягом визначеного строку за умови виконання ліцензійних умов.

Отримання ліцензії є необхідним для здійснення видів діяльності, передбачених ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності».

Згідно ст. 227 Цивільного кодексу України, правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Для визнання недійсним правочину не має значення знала чи повинна була знати інша сторона про те, що юридична особа діє без ліцензії.

Приписами ст. 207 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов’язання, яке не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним.

Господарські суди, вирішуючи спори, що виникають у процесі укладання чи виконання договорів, пов’язаних з підприємницькою діяльністю, зобов’язані перевіряти її відповідність чинному законодавству і у разі відсутності у суб’єкта підприємництва ліцензії визнавати такі договори недійсними, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Як встановлено колегією суддів, вид діяльності, який є предметом спірного договору,

підлягає ліцензуванню.

Згідно ліцензії № 632859, яка видана 12.01.2004 р. Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» Державним департаментом пожежної безпеки МНС України, товариство має право здійснювати технічне обслуговування засобів протипожежного захисту. Однак, вид робіт (роботи з вогнезахисної обробки дерев’яних конструкцій), який був предметом спірного договору, не передбачений цієї ліцензією.

Таким чином, позивач за первісним позовом не мав права на здійснення цього виду діяльності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком господарського суду першої інстанції щодо задоволення зустрічного позову та визнання недійсним спірного договору на підставі ст. 207 Господарського кодексу України.           Враховуючи, що згідно ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов’язані з його недійсністю, господарський судом першої інстанції також правомірно було відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» про стягнення з Запорізького національного технічного університету 12559грн.68коп. основного боргу за договором                         № 56/04 від 18.08.2004 року.

Доводи, викладені заявником у апеляційній скарзі спростовуються вищевикладеним та наступним:

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» на те, що фактично роботи були виконані субпідрядником, який мав ліцензію на цей вид діяльності, і роботи виконані у повному обсязі і якісно не спростовують незаконність укладеного договору підряду.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, підставою для укладання спірного договору стала участь і перемога в тендері Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС». У пропозиції для участі в конкурсі на виконання робіт від 22.07.2004 р., які стали предметом укладеного договору, обов’язковою умовою була передбачена наявність ліцензії на захист  вогнезахисними матеріалами металевих та інших конструкцій.

До тендерної документації Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС» додало ліцензію № 632859, видану 12.01.2004 року Державним департаментом пожежної безпеки МНС раїни, яка не містить вищевказаного виду господарської діяльності.

При проведенні тендеру, свої пропозиції подавав і Виробничо-будівельний кооператив «Ритм», який потім був залучений позивачем як субпідрядник, згідно договору № 4 від 23.08.2004 року.

Також, згідно п.3.3.1 спірного договору замовник перерахував на адресу підрядника аванс в розмірі 5382,72 грн. платіжним дорученням № 6306 від 13.10.2004 року.

Позивач  зазначає,  що  до  виконання  робіт  за  зазначеним  договором  приступив 19.10.2004 р.

Відповідно до п. 3.3.1. договору № 56/04 від 18.08.2004 р. позивач зобов’язаний був протягом 30 календарних днів надати відповідачу акт виконаних робіт та здати роботи у відповідності з вимогами нормативної та технічної документації.

Згідно п.3.3.3 вказаного договору, позивач зобов’язаний був протягом 2-х банківських днів письмово повідомити відповідача про готовність об’єкту до здачі. У відповідності до зазначеного пункту виконані роботи передаються згідно акту прийомки виконаних підрядних робіт по встановленій формі 2.

Доказів надання відповідачу документів саме 19.11.2004 року ( як стверджує позивач) про виконання робіт по договору позивачем за первісним позовом не надано.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя  не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що господарським судом з’ясовані всі обставини справи,  висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення господарського суду прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати за первісним та зустрічним позовом, а також за апеляційною скаргою відносяться на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя.

На підставі викладеного та керуючись  ст.ст.  99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105  Господарського процесуального кодексу  України,  апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРОС», м. Запоріжжя залишити без задоволення, а рішення господарського суду Запорізької області від 16.01.2007 року у справі № 26/246/06 – без змін.