ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2007 р.
№ 14/2

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Шевчук С.Р.
Владимиренко С.В.
Мележик Н.І.

розглянувши  касаційну скаргу і додані до неї документи
КП “ТрансКомСервіс”

на постанову
Львівського
від 13.04.2005 р.
апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду
№ 14/2
Івано-Франківської області

за позовом
КП “ТрансКомСервіс”

до
про

Військової частини А-1349
спонукання до внесення змін до договору оренди від 01.03.1999 та звільнення  від  сплати орендної плати  за період з 01.02.2002 р. по 01.12.2003 р.

В судовому засіданні взяли участь представники:

-          позивача (скаржника): не з`явилися,

-          відповідача : не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Колективне підприємство “ТрансКомСервіс”  у січні 2004 р.  звернулося в господарський суд  Івано-Франківської області з позовом до військової  частини А 1349  про внесення  змін  до договору  оренди  майна  від 01.03.1999 р. та  звільнення  від  сплати  орендної  плати  за період  істотного  погіршення  умов  господарювання.

Рішенням  господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2004 р. у справі № 14/2 позов  задоволено. Звільнено  від  оплати  орендної  плати  КП  “ТрансКомСервіс”  по договору  від 01.03.1999 р. за період  істотного погіршення  умов   користування  орендованим  майном  за період з 01.02.02 р. по 01.12.03 р. Зобов'язано  відповідача  внести  зміни до п.3.1. Договору  оренди  від 01.03.99 між В/Ч 22334 ( А 1349)  та  КП  “ТрансКомСервіс”  в наступній  редакції “Орендна  плата  визначається на підставі  Методики  розрахунку  орендної  плати № 786, затвердженої  постановою Кабінету  Міністрів України  від 04.10.95 р. Розмір  річної орендної  плати  становить  59011 грн. 20 коп. Перелік  орендованого майна  вказується в акті   прийому-передачі”.

Постановою   Львівського  апеляційного господарського суду від 13.04.2005 р. у справі № 14/2 задоволено апеляційне  подання  Заступника військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, рішення  господарського  суду Івано-Франківської  області від 13.02.2004р. у справі № 14/ скасовано, прийнято нове рішення, яким в позові КП  “ТрансКомСервіс”  відмовлено.

У своїй касаційній скарзі  КП  “ТрансКомСервіс” просить скасувати постанову  Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2005 р., а рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.02.2004 р. у справі № 14/2  залишити без змін.

Скаржник вважає, що постанова від 13.04.2005  р. прийнята з порушенням норм  матеріального  та процесуального права, зокрема, ст. 21 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” та вимог Методики розрахунку орендної плати № 786, затвердженої постановою КМ України від 04.10.1995 р.

За розпорядженням   Голови     Вищого   господарського суду України   Демченка С.Ф. від 18.01.2007 р. у справі № 14/2   призначено наступну колегію суддів: Шевчук С.Р.– головуючий (доповідач), Владимиренко С.В., Козир Т.П.

За   розпорядженням    Голови Вищого господарського    суду    України Демченка С.Ф. від 20.02.2007 р. у справі № 14/2   змінено  колегію суддів: Шевчук С.Р.–головуючий (доповідач), Владимиренко С.В., Мележик Н.І.

В судові засідання 01.02.2007 р. та 20.02.2007 р. представники КП  “ТрансКомСервіс” та Військової частини А-1349  не з’явилися. Враховуючи, що про час, дату  та місце розгляду справи сторони були повідомлені своєчасно та належним чином, Вищий господарський суд України вважає за можливе розглянути касаційну скаргу у відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши правильність застосування Львівським  апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.03.1999 р. між Військовою частиною № 22334, правонаступником якої є Військова частина А-1349 та КП  “ТрансКомСервіс” було укладено договір оренди майна військової частини 22334 терміном до 01.03.2009 р. Згідно договору вартість майна визначається шляхом експертної оцінки, а перелік майна вказується в актах прийому-передачі.

27.03.2000 р. сторонами підписано угоду на користування електроенергією, за якою відповідач зобов’язувався відпускати позивачу електроенергію в межах дозволеної потужності згідно технічних умов.

23.11.2000р. сторонами було внесено зміни до договору оренди від 01.03.1999 р. Так, зокрема, в п. 1.1. Договору сторони передбачили, що позивач приймає по акту прийому-передачі майно, яке знаходиться на території складу пального в/ч 22334 для збереження та реалізації нафтопродуктів. Згідно з п. 4.3.3 договору позивач, як орендар майна, зобов’язувався користуватися орендованим майном за призначенням. Згідно з п. 1.2 вартість майна становить 590112 грн.  відповідно до Методики розрахунку орендної плати № 786, затвердженої постановою КМ України від 04.10.1995 р. А орендна плата становить 7112,47 грн. за базовий місяць оренди (п.3.1 договору) Крім цього, на суму оренди нараховується ПДВ у порядку  встановленому законодавством. Розрахунок орендної плати додається до договору і є його невід’ємною частиною.

Пунктом 3.6 договору сторони передбачили, що орендна плата може бути переглянута на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством Уктраїни.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст. ст. 11, 509, 526, ЦК України договір є підставою для виникнення зобов'язань, які повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, який згідно ст. ст. 1, 3 підлягає застосуванню до спірних правовідносин, орендар за користування об’єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Статтею 21 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї із сторін у разі зміни цін і тарифів та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати, якщо з незалежних від нього обставин змінилися умови господарювання, передбачені договором, або істотно погіршився стан об’єкта оренди.

Судом апеляційної  інстанцій було встановлено, що Законом не передбачено права орендаря вимагати від орендавця  звільнення його від сплати орендної плати, а лише надано право вимоги щодо зменшення орендної плати за умови зміни умов господарювання з незалежних від нього обставин.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, а саме  на невиконання відповідачем умов договору оренди від 01.03.1999 р., що призвело до істотного погіршення умов використання орендованого об’єкта,   колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками суду  апеляційної   інстанції,  що  підстави для їх задоволення відсутні, а щодо зміни розміру орендної плати встановленої п.3.1 договору оренди майна від 01.03.1999р., то підстав для її зміни немає, оскільки повністю відповідає вимогам Методики розрахунку орендної плати № 786, затвердженої постановою КМ України від 04.10.1995 р.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що під час розгляду  справи Львівським    апеляційним господарським судом фактичні обставини справи встановлено на основі повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки  суду відповідають  цим обставинам і їм  надана  правильна юридична  оцінка з правильним  застосуванням  норм  матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 85, 1115, 1117, 11111  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу    КП “ТрансКомСервіс” на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2005 р.  у справі № 14/2 залишити без задоволення.

2. Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 13.04.2005 р.  у справі № 14/2  залишити без задоволення.

Головуючий                                                                                  Шевчук С.Р.

С у д д я                                                                                         Владимиренко С.В.

С у д д я                                                                                                    Мележик Н.І.