ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"03" липня 2007 р.                                                  Справа № 6/155

12 год. 20 хв., м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді                                        Блохіної Ж.В.

при секретарі                         Кузьміні М.М.

за участю представників

позивача:                                Довгаль С.М., довіреність № 53/9/10-010 від 11.01.2007р.,

відповідача:                           не з’явився,

помічника прокурора

м. Чернігова                           Курило Я.М., посвідчення № 82 від 07.12.2006р.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

позов                                       Прокурора м. Чернігова в інтересах держави в особі

Державної податкової інспекції у м. Чернігові,

м. Чернігів, вул. Кирпоноса, 28

до                                            Приватного виробничо-комерційного підприємства

„Агрофірма „Ромос”, м. Чернігів, вул. Фурманова, 48

про                                          стягнення за рахунок активів 170,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з Приватного виробничо-комерційного підприємства „Агрофірма „Ромос” 170,00 грн. податкового боргу за рахунок активів по єдиному податку на підприємницьку діяльність з юридичних осіб. Податковий борг виник станом на 24.04.2007р.

Відповідач був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання від 12.06.07р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 491948, але в судове засідання не з”явився, заяв та клопотань не надіслав.

12.06.2007р. розгляд справи було відкладено в зв’язку з неявкою відповідача та на його адресу направлено судову повістку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення про призначення судового засідання на 03.07.2007р.

У судове засідання відповідач вдруге не з’явився, заперечення на позов не надав, поштове відправлення повернуто відділенням зв’язку до суду з відміткою „за закінченням терміну зберігання”.

Суд вирішує справу на основі наявних доказів на підставі ч. 6 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення представника позивача та прокурора, з’ясувавши фактичні обставини справи, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Приватне виробничо-комерційне підприємство „Агрофірма „Ромос” зареєстровано як суб’єкт господарської діяльності розпорядженням виконавчого комітету Чернігівської міської ради 3 186-р від 05.06.2002р. та перебуває на обліку в ДПІ у м. Чернігові як платник податків з 25.07.2002р.

Відповідно до ст.4, п.3 ст. 9 Закону України “Про внесення змін і доповнень до Закону України “Про систему оподаткування” платники податків зобов’язані сплачувати належні суми податків та зборів (обов’язкові платежі) у встановлені законодавством строки.

Відповідно до ст.11 Закону України “Про систему оподаткування” платник податків несе відповідальність за правильність обчислення, своєчасність сплати податків та дотримання вимог чинного законодавства.

Так, станом на 24.04.2007р. відповідач має податковий борг по єдиному податку на підприємницьку діяльність з юридичних осіб в сумі 170,00 грн., що підтверджується податковим повідомленням-рішенням № /0 від 16.11.2005р., яким визначено суму податкового зобов”язання 170,00 грн. (вручено відповідачу 13.12.2005р.).

Згідно п.п.5.1 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р. податкове зобов’язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.5.2 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове зобов’язання, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Згідно п.п.5.2.4 п.5.2 ст.5 вищевказаного Закону процедура адміністративного оскарження закінчується останнім днем строку, передбаченого підпунктом 5.2.2 цього пункту для подання заяви про перегляд рішення контролюючого органу, у разі, коли така заява була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження податкового зобов’язання платника податків.

Нараховану суму податкового зобов’язання відповідач не оскаржив, таким чином вона є узгодженою.

Відповідно до п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 вищевказаного Закону у випадках адміністративного узгодження суми податкового зобов’язання платник податків зобов’язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не сплатив узгоджену суму податкового зобов’язання в строки передбачені п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, отже вона у відповідності з п.п.5.4.1 п.5.4 ст.5 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” є сумою податкового боргу платника податків. Отже, податковий борг - це в будь-якому випадку узгоджене податкове зобов’язання, яке не сплачене у встановлений строк.

Відповідно до п.п.6.2.1 п.6.2 ст.6 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р.  Позивачем  на узгоджену суму податкового зобов’язання були направлені перша податкова вимога №1/2788 від 27.12.2005р. (отримана 30.12.2005р.) та друга податкова вимога № 2/222 від 30.01.2006р. (отримана 10.02.2006р.).

Відповідно до п.п.3.1.1. п.3.1. ст.3 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” №2181-III від 21.12.2001р., активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкових зобов’язань виключно за рішенням суду.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю в сумі 170,00 грн.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути за рахунок активів з Приватного виробничо-комерційного підприємства „Агрофірма „Ромос” (м. Чернігів, вул. Фурманова, 48, код 32016362) до місцевого бюджету (р/р 0002 в ГУДК в Чернігівській області, код платежу 11021000, код одержувача 22825965, МФО 853592) 170,00 грн. податкового боргу.

3. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд  першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя                                                                                           Ж.В.Блохіна