ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 р.
№ 17/176

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Глос О.І.,

суддів :
Бакуліної С.В.,
Муравйова О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скарги
Відкритого акціонерного товариства “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча”

на постанову
від 14.03.2007 року Донецького апеляційного
господарського суду

у справі
№ 17/176

господарського суду
Донецької області

за позовом
ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча”

до
1.          Новоазовської районної державної адміністрації;
2.          Управління праці та соціального захисту населення в Новоазовському районі Донецької області

про
стягнення 146 586,60 грн.

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від позивача:
Огненний А.Б. (довіреність № 09/44 від 04.01.2007р.);
Табій А.В. (довіреність № 09/45 від 04.01.2007р.)

від відповідача-1:
від відповідача-2:
не з’явились
не з’явились

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Донецької області (суддя Ломовцева Н.В.) від 03.01.2007 року, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду (головуючий суддя –Запорощенко М.Д., судді –Волков Р.В., Старовойтова Г.Я.) від 14.03.2007 року, у справі № 17/176 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В касаційній скарзі ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” просить скасувати ухвалені по справі судові акти та стягнути з належного відповідача на користь позивача у відшкодування збитків 146 586, 60грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме на безпідставне застосування до спірних правовідносин ст.1 Бюджетного кодексу України, норм Закону України “Про Державний бюджет України на 2006 рік”, та на порушення ст.ст.42, 43 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу відповідачі не надіслали.

Відповідачі не скористалися наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Заслухавши пояснення по касаційній скарзі представників позивача, які підтримали викладені в ній доводи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки в постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з належного з відповідачів, Новоазовської районної державної адміністрації, Управління праці та соціального захисту населення в Новоазовському районі Донецької області, збитків від перевезення пільгових категорій пасажирів автомобільним транспортом в 2005 році.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суди виходили із того, що позивач не довів факт перевезення ним пільгової категорії громадян, їх кількість та за видами встановлених пільг; надані документи до справи не є підтвердженням наявності збитків. Висновок судів вмотивований посиланням на положення постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року “Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги”, відповідно до якої підприємства та організації, що надають послуги, щомісяця до 25 числа подають уповноваженому органу розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці, згідно з формою “2-пільга” (пункт 10); уповноважений орган щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги, і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжностей, до уточнення цієї інформації. Враховуючи наведене до спірних правовідносин судами застосовані саме норми вказаної постанови, оскільки згідно останньої ведеться облік пільгової категорії громадян та прописана процедура надання звітності підприємствами, що надають послуги.  Щомісячні звіти та акти звірянь форми 51-авто, надані відповідно до постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенції з державного бюджету” № 256 від 04.03.2002 року із змінами, внесеними постановою КМУ від 29.10.2003 року № 1687, за висновком судів є актами статистичної звітності і не відображають фактичні видатки та кредиторську заборгованість, оскільки не підтверджені даними персоніфікованого обліку громадян пільгових категорій, які скористалися своїм правом на пільгу.

Касаційна інстанція вважає такі висновки помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3, 5 –8 Постанови Кабінету Міністрів України  від 04.03.2002 року №256 “Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету” (надалі –“Постанова №256”), головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення, які щомісяця готують дані про нараховані суми щодо компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами-постачальниками відповідних послуг і направляють їх до фінансових органів райдержадміністрацій, виконкомів міських рад до 15 числа місяця, що настає за звітним.

Судами не заперечується факт надання позивачем актів звіряння розрахунків та звітів, передбачених Постановою №256, разом з тим суди порахували, що позивачем не надано в підтвердження позовних вимог звіту за формою “2-пільга”, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 року “Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги” (далі Постанова №117).

Згідно абзацу другого п.10 положення, затвердженого Постановою №117 (в редакції від 22.02.2006 року), підприємства та організації, що надають послуги з проїзду в міському та приміському транспорті, у разі неможливості подати розрахунки за формою “2 пільга” надсилають уповноваженому органу розрахунки за формою, що встановлюється договором на перевезення пільгових категорій громадян. Незважаючи на те, що в період спірних правовідносин дана норма не діяла, з неї вбачається, що в цілому ситуація неможливості подачі позивачем розрахунку за формою “2 пільга” в спірний період не виключалася, отже, мають прийматися як такі, що підтверджують кількість перевезених громадян, які мають право на пільги, розрахунки, надані відповідно до Постанови №256.

Судами не встановлено на підставі яких нормативно-правових актів позивачем здійснено звіт про перевезення пасажирів автомобільним транспортом за формою №51-авто та розрахунок до нього. Проте, позивач посилається в поясненні до касаційної скарги на розроблену Мінстатом України за участю ДержавтотрансНДІпроекту та Мінтрансу України Інструкцію про порядок обліку пасажирів, що перевозяться громадським транспортом на маршрутах, від 27 травня 1996 року №150, яка введена у дію, починаючи з 1 липня 1996 року (надалі - Інструкція). Інструкція, встановлює єдиний порядок обліку кількості перевезених пасажирів (включаючи тих, які користуються правом безплатного та пільгового проїзду) та пасажирообороту громадського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) у міському, приміському та міжміському сполученні. Інструкція розроблена з урахуванням чинного законодавства України, нових економічних умов діяльності суб’єктів підприємницької діяльності різних форм власності, що виконують пасажирські перевезення  (ст.1). Інструкція застосовується, зокрема, суб’єктами підприємницької діяльності всіх форм власності - юридичними і фізичними особами, що виконують пасажирські перевезення щодо обліку і звітності кількості перевезених пасажирів і пасажирообороту за видами сполучення (міське, приміське, міжміське). Судами не встановлено за яким видом сполучення позивачем надавались населенню послуги з автомобільного перевезення, чи здійснює позивач попередній продаж іменних квитків з обов’язковим наданням пасажиром ксерокопії документів, що посвідчують його особу, або надають право на пільгу (якщо так, то яким нормативно-правовим актом таке передбачено), хоча зазначене є підставою для висновку про можливість позивача вести облік пасажирів-пільговиків.

Щодо іншого, то оскільки згідно з положеннями Постанови № 256, розподіл видатків по видах транспорту належить виключно до компетенції місцевих органів влади, то саме з Управління праці та соціального захисту населення в Новоазовському районі Донецької області, яке є розпорядником бюджетних коштів, мало б бути здійснене стягнення збитків, заявлених позивачем в позові.

Зазначене неповне встановлення обставин справи є суттєвим порушенням ст.43 ГПК України та виключає можливість висновку касаційної інстанції щодо правильності застосування судом норм матеріального права при вирішенні спору. У зв’язку з цим постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд. Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги наведене в цій постанові, вжити всі передбачені законом засоби для всебічного, повного і об’єктивного встановлення обставин справи, прав і обов’язків сторін і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, п.3 ч. 1 ст. 1119, ч.1 ст.11110, ст. 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ВАТ “Маріупольський металургійний комбінат ім. Ілліча” від 21.03.2007 року № 09/1-3-6 на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2007 року у справі № 17/176 задовольнити частково.

Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 14.03.2007 року та рішення Господарського суду Донецької області від 03.01.2007 року у справі № 17/176 –скасувати.

Справу № 17/176 направити до Господарського суду Донецької області на новий розгляд.

Головуючий-суддя
О.Глос

С у д д і

С.Бакуліна

О.Муравйов