Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.                                                           Справа № 55/474-06

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Демченко В.О., судді Такмаков Ю.В. , Барбашова С.В.

при секретарі Соколовій Ю.І.

за участю представників сторін:

позивача - Кутько Г.С.

відповідача -  не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського фермерського господарства «Ізумруд», с. Лозова, Богодухівський район, Харківська область (вх. № 1726 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 20.03.07 р. по справі № 55/474-06

за позовом ПМП "Тирас" м. Тернопіль

до Селянського фермерського господарства "Ізумруд", с. Лозова

про стягнення 106603,02 грн.

встановила:

Позивач звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з відповідача 90922,51 грн. основного боргу, 7906,52 грн. пені, 5382,61 грн. інфляційних витрат, 2391,39 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті держмита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.03.2007р. по справі                  № 55/474-06 (головуючий суддя Швед Е.Ю., судді Пелипенко Н.М., Калініченко Н.В.) позов задоволено частково. Стягнуто з СФГ «Ізумруд» на користь ПМП «Тирас»  90922,50 грн. основного боргу, 3874,79 грн. пені, 5382,61 грн. інфляційних втрат, 2084,99 грн. 3% річних, 1022,65 грн. держмита та 118,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В інший частині позову  відмовлено.

Рішення в частині стягнення з відповідача 90922,50 грн. основного боргу, 3874,79 грн. пені, 5382,61 грн. інфляційних втрат, 2084,99 грн. 3% річних  мотивовано тим, що відповідач не виконав своїх договірних зобов’язань щодо розрахунків за отриманий товар на підставі відповідних видаткових накладних, в зв’язку з чим місцевий господарський суд визнав позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та правомірними, оскільки вони підтверджуються наданими позивачем доказами по справі.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, при цьому зазначив, що при винесенні рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального та процесуального права, а також неповністю з’ясовані обставини, які мають значення для справи, посилаючись на те, що суд розглядав справу, як поставка зерна, не зважаючи на той факт, що згідно договору позивач повинен був провести поставку посівного матеріалу. Крім того, вважає, що позивач не надав доказів на підтвердження його права на продаж посівного матеріалу.

Позивач  надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає рішення місцевого господарського суду мотивованим, таким, що відповідає дійсності, прийнятим на підставі чинного законодавства, посилаючись на те, що припущення про ненадання документів, що підтверджують право ПМП «Тирас» на продаж посівного матеріалу – не відповідає дійсності, оскільки позивач надав всі відповідні документи суду, а заявлена до стягнення сума основного боргу неодноразово визнавалась СФГ «Ізумруд», що підтверджується, зокрема листом відповідача та актом звірки взаємних розрахунків. На цій підставі просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Відповідач в судове засідання 05.06.2007р. не з’явився, про причини неявки не попередив, докази його належного повідомлення про час та місце судового засідання знаходяться в матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції вжито необхідних заходів для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, заслухавши уповноваженого представника позивача, який підтвердив свою позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2007 року без змін, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд Харківської області виходив з результатів встановлення та дослідження документально підтверджених обставин спору, за якими встановив, що  між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу від 04.10.05р., відповідно до умов якого позивач зобов’язався в порядку та на умовах, визначених даним договором передати у власність відповідача продукцію, а відповідач - прийняти та оплатити її в асортименті, кількості та ціні, вказаній у накладній або рахунку-фактурі, яка є невід’ємною частиною даного договору.

Згідно рахунку-фактури № СФ-0000222 від 05.10.2005р. предметом даного договору є насіння пшениці озимої «Легуан» І репродукція в кількості 86,8 тонн на загальну суму 102 502,50 грн.

Позивач свої зобов’язання виконав належним чином, що підтверджується видатковою накладною № РН-0000298 від 05.10.05 р. на суму 102502,50 грн.; товарно-транспортними накладними від 03.10.05 р. № 2650, № 2648, № 2673, відповідно до яких позивач поставив відповідачеві продукції (ярої пшениці) загальною вагою 86,8 т.; а також довіреністю серії ЯКЯ № 596486 від 04.10.25 р., виданою СФГ "ІЗУМРУД" на Гузя В.М. для отримання продукції від ПМП "ТИРАС", й податковою накладною № 235 від 05.10.05 р. на суму 102502,50 грн.

Відповідач свої договірні зобов’язання по оплаті, передбачені пунктами 2.2 Договору, виконав частково, перерахувавши на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти в сумі 11580,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням               № 3322 від 07.10.05 р.. Таким чином у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 90922,50 грн., яка останнім не відшкодована.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у 7-денний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 07.06.06 р. звернувся до відповідача з претензією № 01/09 про оплату вартості поставленої продукції. У відповідь на надіслану претензію відповідач листом № 94 від 29.09.06 р. визнав суму боргу перед позивачем за договором від 04.10.05 р. у заявленому до стягнення розмірі (а.с. 37).

До матеріалів справи надано акт звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 06.09.06 р., яким також підтверджується заявлена до стягнення сума боргу у розмірі 90922,50 грн. (а.с. 12).

З огляду на такі фактичні обставини, колегія суддів вважає, що позовні вимоги, заявлені ПМП "ТИРАС" в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 90922,50 грн. за поставлену продукцію правомірно визнані місцевим господарським судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони відповідають вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на встановлених під час розгляду справи обставинах.

Не береться до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що ПМП «Тирас» не надав доказів на підтвердження його права на продаж посівного матеріалу, оскільки позивачем додані до матеріалів справи  всі необхідні документи, які підтверджують право ПМП «Тирас» на продаж посівного матеріалу (а.с. 58-63).

Колегія суддів, перевіривши нарахування пені, відповідно до ст.ст.230-232 Господарського кодексу України, вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов’язання з оплати вартості поставленої продукції обґрунтовано визнані судом першої інстанції такими, що підлягають задоволенню в сумі 3 874,79 грн. в межах шестимісячного терміну, починаючи з моменту пред’явлення вимоги щодо виконання зобов’язання, тобто з 14.06.06 р. по 14.12.06 р., оскільки з огляду на те, що  відповідачем підтверджується у відповіді на претензію факт виникнення та існування суми боргу саме за договором від 04.10.05 р., п. 4.2.1 якого передбачена сплата ним пені у розмірі облікової ставки НБУ від суми недоплати за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На думку колегії суддів, з огляду на встановлені місцевим господарським судом обставини прострочення відповідачем виконання грошового зобов’язання та у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України, вимоги позивача про стягнення на його користь з відповідача нарахованих трьох процентів річних та збитків від інфляції також підлягають задоволенню частково, починаючи з дня закінчення семиденного строку від дня пред'явлення вимоги та у межах заявлених до стягнення сум, відповідно три проценти річних у в сумі 2084,99грн. та 5382,61грн. збитків від інфляції.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги ПМП «Тирас» в частині стягнення 5382,61 грн. інфляційних втрат, 2084,99 грн. 3% річних підтверджуються матеріалами справи та відповідають діючому законодавству, у зв’язку з чим правомірно визнані судом першої інстанції такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, факт наявності заборгованості відповідача в розмір  90922,50 грн., 3874,79 грн. пені, 5382,61 грн. інфляційних втрат, 2084,99 грн. 3% річних підтверджується матеріалами справи, останнім належними доказами не спростовується, доказів сплати суми боргу відповідач не представив,  аргументованих заперечень щодо позовних вимог ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надав.

Таким чином, колегія суддів, погоджуючись з висновками господарського суду, вважає позовні вимоги про стягнення суми основного боргу 90922,50 грн., 3874,79 грн. пені, 5382,61 грн. інфляційних втрат, 2084,99 грн. 3% річних обґрунтованими, законними, підтвердженими належними доказами по справі та такими, що підлягають задоволенню, посилання відповідача в апеляційній скарзі на необґрунтованість позовних вимог, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідач в обґрунтування своїх заперечень не надав ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді належних доказів в обґрунтування своєї позиції по справі.

Приймаючи до уваги вищезазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга відповідача позбавлена фактичного та правового обґрунтування на її підтвердження, рішення господарського суду Харківської області від 20.03.2007 року по справі № 55/474-06 прийняте без порушень норм процесуального та матеріального права, а доводи з яких подана апеляційна скарга про скасування рішення, не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись  ст. ст. 32-34, 43, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 110 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарськогосуду Харківської області від 20.03.2007р. по справі                  № 55/474-06 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                    Демченко В.О.

Судді                                                                    Такмаков Ю.В.

Барбашова С.В.