ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

"01" серпня 2007 р.

справа № 20-2/228-11/258

За позовною заявою суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1

(АДРЕСА_1

АДРЕСА_2)

до
відповідача суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

(АДРЕСА_3)

про стягнення 7 295,69 грн.

Суддя Дмитрієв В.Є.

Представники сторін:

від позивача -ОСОБА_3,
довіреність НОМЕР_1 від 04.07.2007

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1звернувся до суду з позовною заявою до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 про стягнення 7295,69 грн.

Ухвалою суду від 24.05.2007
порушено провадження у справі.

Розпорядженням в.о. голови суду від
16.06.2007 № 51 справа 20-2/228, яка знаходилася у провадженні судді Шевчук
Н.Г., з метою дотримання строків розгляду справи, передана до провадження
судді  Дмітрієва В.Є.

Ухвалою від 18.06.2007 справа була
прийнята до провадження судді Дмитрієва В.Є.

Представник позивача на задоволенні
позовних вимог наполягає, позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем умов Договору купівлі -продажу НОМЕР_2 від 01.01.2006.

Представник відповідача в судове
засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був
повідомлений своєчасно та належним чином,
про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд розглядає справу за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст. 20, 22
Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні представнику
позивача   були роз'яснені його  права і обов'язки.

Розглянувши
матеріали  справи, дослідивши надані
докази, заслухавши пояснення сторін,
суд,  встановив:

01.01.2006 між суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1 та суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_2 було укладено договір купівлі -продажу НОМЕР_2.

Відповідно до п. 8.1 строк дії
Договору припиняється 31.12.2006.

Відповідно до п. 1.1 Договору
продавець (позивач) зобов`язаний систематично передавати у власність покупця
(відповідача) товар, а покупець зобов`язаний прийняти  товар та оплатити його на умовах Договору.

Відповідно до п. 1.2 Договору
предметом купівлі -продажу являється товар, вказаний у товарній накладній,
асортимент якого формується на підставі попередньої заявки.

Відповідно до п. 1.4 Договору строк
поставки кожної партії товару узгоджується
сторонами за кожною заявкою окремо, однак в будь -якому випадку не
повинен перевищувати 2 дні з моменту надходження заявки.

Відповідно до п. 3.3 Договору строк
оплати товару - 7 банківських днів з моменту підписання сторонами товарної
накладної.

На виконання умов Договору  позивач, відповідно до накладної НОМЕР_3 від
09.12.2006 (арк. с.12), поставив відповідачу товар на загальну суму 4229,69
грн.

Відповідач товар за зазначеною
накладною отримав, про що свідчить підпис відповідача, скріплений печаткою.

Строк оплати вартості товару за
накладною -  20.12.2006. Відповідач у
встановлений строк вартість поставленого товару не оплатив, в результаті чого у
нього утворилася заборгованість в розмірі 4229,69 грн.

21.03.2007 позивач надіслав на
адресу відповідача претензіюНОМЕР_4 (арк. с. 13), в якій просить погасити
заборгованість за Договором з урахуванням пені в розмірі 6133,09 грн.

Відповіді на претензію відповідач
не надав, заборгованість не погасив,  у
зв`язку з чим позивач був змушений звернутися до суду із позовом.

Суд, розглянувши позовні вимоги в
частині стягнення основної заборгованості,
вважає їх такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень статей 525,
526  Цивільного Кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та
вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його
умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Додатково позивач просить стягнути
з відповідача пеню в розмірі 3066,0 грн.

Згідно ст. 546,  ст. 549, п.3 ст.611  Цивільного кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати
кредитору у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є  неустойка, що обчислюється  у відсотках від суми невиконаного грошового
зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2 Договору за
несвоєчасну оплату товару покупець сплачує продавцю пеню в розмірі 0,5 % від
несплаченої вартості товару за кожний день прострочки зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 230
Господарського кодексу України   штрафні
санкції -це господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф,
пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту шість статті
231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою  НБУ, якщо інший розмір відсотків
не передбачено законом або договором.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що нарахування пені повинно бути обмежено відповідно до Закону України “Про
відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” від
22.11.1996,  статтею 3 якого передбачено,
що розмір пені обчислюється  від  суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Аналогічна  думка викладена в постанові Верховного суду
України  від 28.03.06 по справі № 48/299.

За розрахунками суду пеня складає 356,22
грн.

Пеня нараховується за формулою сума
боргу * (2*ставка НБУ):365 днів у році *кількість днів прострочки:

За період з 20.12.2006 -01.06.2007
ставка НБУ складала 8,5 %

4229,69*(2*8,5%):365*162:100=  319,14 грн.

за період з 01.06.2007 по
20.06.2007 ставка НБУ складала 8,0 %

4229,69*(2*8%):365*20:100=37,08
грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України суд покладає на відповідача витрати по сплаті
державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу пропорційно сумі задоволених вимог.

Керуючись статтями 49,  82-85, 116, 117 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИ Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_2 (АДРЕСА_3;  ід. номер НОМЕР_5) на користь суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_6 в СФ “Приватбанк”
м. Севастополя, МФО 324935, ІПН НОМЕР_7) заборгованість в розмірі 4585,91
грн., з яких 4229,69 грн. -основна заборгованість, пеня в розмірі 356,22
грн., а також  витрати по сплаті
державного мита в розмірі 64,1 грн.  та інформаційно-технічне
забезпечення  судового процесу в  розмірі 74,17 грн.

Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

2. В задоволенні іншої частини
позовних вимог відмовити.

Копії  рішення направити сторонам.

Суддя
В.Є. Дмитрієв

Рішення оформлено відповідно до вимог ст. 84
Господарського

процесуального кодексу України і підписано   03.08.2007