ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.

№ 4/1917-21/274

Вищий господарський суду України у
складі колегії суддів:

головуючого                                    Невдашенко
Л.П.

суддів:                                               Михайлюка М.В.

Дунаєвської Н.Г.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Дочірнього підприємства
"Ефорт 17" ЗАТ "Агентство економічної безпеки
"Ефорт", м. Львів

на постанову

від 21.02.2007 Львівського
апеляційного господарського суду

у справі
господарського суду

№ 4/1917-21/274 Львівської
області

за  позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Львів

до

Дочірнього підприємства
"Ефорт-17" ЗАТ "Агентство економічної безпеки
"Ефорт", м. Львів

про

стягнення 41 159,60 грн.

за участю
представників сторін:

від позивача -                    ОСОБА_2

від відповідача -               Тимків
Т.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Львівської області від 01.12.2006 р., яке залишено без змін постановою
Львівського апеляційного господарського суду від 21.02.2007 р. задоволено
частково позов Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 до
Дочірнього підприємства "Ефорт 17" ЗАТ "Агентство економічної
безпеки "Ефорт" про стягнення 41 159,60 грн. збитків. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 27 315,60 грн. завданих збитків, 273,15 грн.
державного мита та 77,88 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що
відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідачем, зазначає суд,
порушено пункт 4.1.2 договору, відповідно до якого відповідач зобов'язаний
надсилати групу реагування на кожне спрацювання
засобів ОПС, в межах договірного часу охорони. При цьому екіпаж групи
реагування повинен прибути до охороняємого об'єкту до 3-х хвилин з часу
отримання сигналу "Тривога", позаяк відповідач прибув на сигнал
"Тривога" на 7-й хвилині з моменту отримання виклику.

В іншій частині позов не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем не доведено факт наявності в магазині спірних
стреч-карток у період крадіжки,
документально не доведено факту заподіяння збитків в частині пошкодження
торгових стелажів та позивачем не було належно збережено грошові кошти.

Оскаржуючи постанову апеляційного
суду та рішення господарського суду скаржник просить їх скасувати та прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити посилаючись на те, що при винесенні
судових рішень судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що
згідно експертної перевірки стану роботоздатності системи охоронної
сигналізації, проведеної Управлінням Державної служби охорони при УМВСУ у
Львівській області, а також текстових комісійних випробувань, встановлено, що
система сигналізації перебуває у робочому стані, всі датчики реагують на
порушення зон охорони і видають сигнали тривоги. Тобто, всі протиправні дії на
об'єкті охорони  здійснювались зовні без
проникнення в приміщення і факту крадіжки апаратурою контролю стану
сигналізації і проникнення на об'єкт не зафіксовано.

Крім того, визначення збитків
проведено з порушенням договірних зобов'язань, а саме позивачем одноособово без
участі представників відповідача.

Заслухавши учасників судового
процесу, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин
справи та її повноту, колегія суддів вважає, що касаційна карга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Між Дочірнім підприємством
"Ефорт 17" ЗАТ  Агентство
економічної безпеки "Ефорт" (виконавець) та Приватним підприємцем
ОСОБА_1 (замовник) укладено 01.11.2005 р договорі № НОМЕР_1на централізовану
охорону майна відповідно до якого замовником передано, а виконавцем прийнято
під охорону майно на об'єкті "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1

Згідно положень розділу 4 договору
виконавець -ДП "Ефорт 17" ЗАТ Агентство економічної безпеки
"Ефорт" зобов'язаний забезпечити збереження майна замовника,
прийнятого під охорону від розкрадання. Надсилати групу реагування на кожне
спрацювання засобів ОПС, в межах договірного часу охорони. При цьому екіпаж
групи реагування повинен прибути до охоронюваного об'єкту до 3-х хвилин з часу
отримання сигналу "Тривога".

Судом першої та апеляційної
інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.08.2006 р. о
4:32 на пульт централізованої охорони ТОВ "БК-Гарант", надійшов
сигнал "Тривога" у зв'язку з підняттям ролокасети вхідних дверей на
об'єкті позивача. Група реагування відповідача прибула на сигнал
"Тривога" о 4:39, що підтверджується довідкою № НОМЕР_2 від
04.09.2006 р.

Невідомими особами вчинено
викрадення з об'єкта охорони майна позивача на загальну суму, як зазначає
позивач 41 159,60 грн.

Відповідно до умов п. 6.3 договору
позивач 15.08.2006 р. направив відповідачу лист
з проханням направити свого представника для здійснення інвентаризації
та визначення збитків, однак зазначений лист залишився без відповіді.

Відповідно до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є , зокрема втрати, які
особа зазнала  у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суди попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про те, що збитки в частині стягнення 27 315,60 грн. за
викрадені мобільні телефони підлягають задоволенню, оскільки відповідачем
порушено договірні зобов'язання, а саме п. 4.1.2 договору передбачено, що
екіпаж групи реагування повинен прибути до охоронюваного об'єкту до 3-х хвилин
з часу отримання сигналу "Тривога", позаяк з матеріалів справи
вбачається, що відповідач прибув до охоронюваного об'єкту на 7-й хвилині з
моменту отримання виклику.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення вартості викрадених стретч-карток для мобільних
телефонів у сумі 8 016 грн. та вартості пошкоджених торгових стелажів у сумі 2
500 грн. суди підставно зазначили про не доведеність факту наявності в магазині
спірних стреч-карток у період крадіжки та відсутністю  документального  доведення факту заподіяння збитків в частині
пошкодження торгових стелажів.

Також не підлягають задоволенню
вимоги позивача про стягнення викрадених готівкових коштів у сумі 2 829,00
грн., оскільки позивачем не було належно збережено грошові кошти.

Посилання скаржника на те, що всі
протиправні дії на об'єкті охорони
здійснювались зовні без проникнення в приміщення і факту крадіжки
апаратурою контролю стану сигналізації і проникнення на об'єкт не зафіксовано
перевірено судом апеляційної інстанції та відхилено, як необґрунтоване, а тому
додаткова оцінка зазначених обставин не відноситься до юрисдикції касаційної
інстанції.

Твердження скаржника про те, що визначення
збитків проведено позивачем з порушенням договірних умов, а саме позивачем
одноособово, до уваги не приймається, оскільки позивач звертався до відповідача
з проханням направити свого представника для здійснення інвентаризації та
визначення збитків, однак зазначений лист залишився без відповіді.

Суд апеляційної інстанції, при
винесенні оскаржуваного рішення повно і всебічно з'ясував фактичні обставини
справи, дослідив та надав оцінку як доводам позивача так і запереченням
відповідача.

В решті касаційна скарга стосується
спростування обставин справи, встановлених судом  апеляційної інстанції, а також заперечень
щодо оцінки судом наявних у справі доказів, тому судом касаційної інстанції до
уваги не приймаються з огляду на вимоги ч.2 ст. 1115 та ч.1,2 ст.
1117 Господарського процесуального кодексу України.

Інші доводи касаційної скарги не
спростовують висновку суду.

З огляду на викладене, Вищий
господарський суд України вважає юридичну оцінку, дану Львівським апеляційним
господарським судом обставинам справи такою, що ґрунтується на матеріалах
справи та чинному законодавстві і підстав для задоволення касаційної скарги не
вбачає.

Керуючись ст.ст. 1115,
1119, 11110 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 21.02.2007 у справі № 4/1917-21/274 залишити без змін,
а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий, суддя
Л.Невдашенко

Судді:
М.Михайлюк

Н.Дунаєвська