ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 9/249-05

Колегія  суддів  Вищого господарського суду України  у складі:

Головуючого  судді                                              Кузьменка М.В.,

суддів                                                                       Васищака І.М.,

Палій В.М.,

розглянувши           касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2007р.

у  справі                   №9/249-05  господарського суду Сумської області

за позовом               Дочірньої компанії “Газ України”

НАК “Нафтогаз України”

до відповідача         Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Сумигаз”

про                            стягнення 1 839 765,24грн.

та за

зустрічним позовом Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Сумигаз”

до                                     Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

про                                    зобов’язання укласти угоду

за участю представників:

ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” –Мицько Р.М.;

ВАТ “Сумигаз” –Шаповал С.В.

в с т а н о в и л а :

Дочірня компанія “Газ України” НАК “Нафтогаз України” звернулася до господарського суду Сумської області з позовом та просила суд стягнути з відповідача –Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Сумигаз” 1 839 765,24грн., у т.ч. 1144241,76грн. основної заборгованості, 190 895грн. пені, 80 096,92грн. штрафу, 342 056грн. збитків від інфляції, 82 474,66грн. в рахунок трьох процентів річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав умови договору від 28.12.2001р. №06/01-778-00000002  щодо оплати переданого у 2002р. природного газу (т.1 а.с.2-5).

Відповідач у справі – ВАТ “Сумигаз” у відзиві на позов заявлені вимоги відхиляє, вказуючи на те, що:

- між сторонами укладено угоду про реструктуризацію заборгованості за договором на постачання природного газу від 28.12.2001р. №06/01-778, відповідно до якої заборгованість, яка є предметом спору у даній справі, виплачується протягом 10 років, шляхом сплати щомісячних платежів, починаючи з 01.01.2006р.;

- відповідальність у вигляді сплати штрафу встановлена нормами, що набрали чинність після вчинення правопорушення

Крім того, відповідач посилається на пропущення позивачем строку позовної давності (т.1 а.с.49-51).

До прийняття рішення по суті заявлених вимог, для спільного розгляду з первісним ВАТ Сумигаз” подано зустрічний позов до позивача -  ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” про зобов’язання укласти додаткову угоду про реструктуризацію заборгованості, що виникла за договором №06/01-778 від 28.12.2001р.

Вимоги зустрічного позову мотивовані ти, що радою директорів ДК “Газ України” 10.11.2004р. відповідно до рішення правління НАК “Нафтогаз України” від 08.06.2004р. (протокол №49) і рішення засідання ради директорів від 25.06.2004р. (протокол №27), передбачено реструктуризацію заборгованості, що виникла за договором №06/01-778 від 28.12.2001р., шляхом укладення відповідної угоди з ВАТ “Сумигаз”  на умовах погашення такої заборгованості протягом 10 років щомісячними рівними платежами, починаючи з 01.01.2006р. (т.1 а.с.67-68).

Рішенням господарського суду Сумської області від 24.10.2005р. зустрічний позов задоволено; провадження у справі за первісним позовом в частині стягнення основного боргу у сумі 1 144 241,76грн. припинено; в іншій частині вимоги первісного позову задоволені. Відповідно до рішення суду:

- постановлено вважати укладеним в редакції ВАТ “Сумигаз” договір про реструктуризацію заборгованості за договором на постачання природного газу №06/01-778 від 28.12.2001р.;

- стягнуто з ВАТ “Сумигаз” на користь ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” 190 895грн. пені, 342 056,66грн. збитків від інфляції, 82474,66грн.  в рахунок трьох процентів річних (т.1 а.с.99-103).

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обов’язок укласти відповідну угоду і на умовах, запропонованих відповідачем, виник у позивача на підставі:

-  рішення правління НАК “Нафтогаз України” від 08.06.2004р. (протокол №49), яким визнано необхідність реструктуризації заборгованості, у т.ч. заборгованості, яку позивач просить стягнути за первісним позовом;

-  наказу НАК “Нафтогаз України”, яким затверджено Порядок реструктуризації заборгованості, що виникла у 1997-2003рр. за договорами на постачання природного газу населенню, бюджетним установам та організаціям у підприємств з газопостачання та газифікації перед ДК “Газ України” та ДК “Газ України” перед НАК “Нафтогаз України”;

- рішення ради директорів ДК “Газ України” від 10.11.2004р., яке прийнято у зв’язку із зверненням ВАТ “Сумигаз”, у відповідності до якого передбачено реструктуризацію заборгованості ВАТ “Сумигаз” та укладення відповідної угоди.

При цьому, направлений позивачу проект додаткової угоди щодо реструктуризації не підписаний ним.

Провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості припинено на підставі п.11 ч.1 ст.80 ГПК України, у зв’язку з реструктуризацією заборгованості.

Вимоги в частині стягнення пені, збитків від інфляції та трьох процентів річних задоволені судом першої інстанції, враховуючи порушення відповідачем зобов’язань з оплати переданого природного газу та дотримання ним строків позовної давності в частині звернення з такими вимогами.

В частині стягнення штрафу у вигляді 7% судом першої інстанції у позові відмовлено, оскільки  така відповідальність не застосовується за порушення грошового зобов’язання.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2006р. рішення господарського суду Сумської області від 24.10.2005р. в частині задоволення зустрічного позову, припинення провадження у справі за первісним позовом щодо стягнення основної заборгованості у сумі 1144241,76грн.  скасовано, в іншій частині –залишено без змін. При цьому, судом апеляційної інстанції задоволено вимоги первісного позову в частині стягнення основної заборгованості шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1 144 241,76грн. основної заборгованості; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.  (т.2 а.с.21-25).

У задоволенні зустрічного позову апеляційною інстанцією відмовлено з огляду на те, що позивач самостійний у здійсненні підприємницької діяльності та вільний в укладенні договору.

Задовольняючи позов щодо стягнення основної заборгованості, пені, трьох процентів річних та збитків від інфляції, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов’язання в частині повної та своєчасної оплати переданого природного газу.

Доводи апеляційної інстанції в частині необґрунтованості вимог зустрічного позову про стягнення штрафу аналогічні доводам суду першої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2007р. постанова Харківського апеляційного господарського суду від 16.01.2006р. та рішення господарського суду Сумської області від 24.10.2005р. скасовані, а справа передана на новий розгляд до господарського суду Сумської області (т.2 а.с.51-58).

За результатами нового розгляду спорів у даній справі, рішенням господарського суду Сумської області від 20.12.2006р. первісний позов задоволено, а у задоволенні зустрічного позову відмовлено. Відповідно до рішення суду з ВАТ "Сумигаз" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" стягнуто 1 144 241,76грн. основної заборгованості, 190 895грн. пені, 80 096,92грн. штрафу, 342 056,66грн. збитків від інфляції (т.3 а.с.55-58).

У задоволенні зустрічного позову судом першої інстанції відмовлено з тих підстав, що відсутні підстави зобов’язувати позивача вносити зміни до умов договору в частині строків оплати шляхом укладення додаткової угоди про реструктуризацію заборгованості.

Вимоги первісного позову задоволені у повному обсязі з тих підстав, що:

- відповідач не виконав в установлений договором строк взяті на себе зобов’язання за договором №06/01-778-00000002 від 28.12.2001р. в частині оплати поставленого природного газу;

-  ВАТ "Сумигаз" як особа, що допустила порушення грошового зобов’язання повинна сплатити суми заборгованості з урахуванням   індексу інфляції та трьох процентів річних;

- умовами договору передбачена відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань у вигляді пені, у зв’язку з чим вимоги щодо її стягнення з відповідача обґрунтовані;

- вимоги щодо стягнення штрафу підлягають задоволенню на підставі ч.2 ст.231 ГК України.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2007р. рішення господарського суду Сумської області від 20.12.2006р. скасовано частково. Відповідно до постанови суду апеляційної інстанції вимоги первісного позову підлягають задоволенню лише в частині стягнення 1144241,76грн. основної заборгованості, 283 327,26грн. збитків від інфляції; у задоволенні вимог первісного позову щодо стягнення пені, штрафу, трьох процентів річних та збитків від інфляції у розмірі 58 729,40грн. –відмовлено (т.3 а.с.138-147).

Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення з відповідача пені, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з такими вимогами.

Вимоги щодо стягнення штрафу відхилені Харківським апеляційним господарським судом з огляду на те, що договір укладено до набрання чинності ГК України і ним передбачена інша відповідальність за порушення виконання зобов’язань –нарахування пені. Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення з такими вимогами.

Позов в частині стягнення збитків від інфляції задоволений лише частково, оскільки, на думку апеляційної інстанції, вони невірно обраховані позивачем.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову щодо стягнення трьох процентів річних скасовано апеляційною інстанцією та у позові у цій частині відмовлено, враховуючи, що договором вже передбачено стягнення неустойки за порушення зобов’язання з оплати природного газу, у зв’язку з чим не можуть додатково нараховуватись проценти, які за своєю правовою природою є неустойкою.

Не погоджуючись з постановою апеляційної інстанції в частині відмови у позові щодо стягнення трьох процентів річних, ДК "Газ України" звернулося до Вищого господарського суду України та просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2007р. в частині трьох процентів річних скасувати, а заявлені вимоги задовольнити.

Вимоги касаційної скарги мотивовані невірним застосуванням та порушенням норм матеріального права судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судами обох інстанцій встановлено,  що 28.12.2001р. між сторонами у справі –ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ “Сумигаз” укладено договір №06/01-778-00000002 на постачання природного газу, який підписано відповідачем з протоколом розбіжностей (т.1 а.с.15-18), що врегульовані шляхом підписання протоколу узгодження розбіжностей від 25.01.2002р. (а.с.20). У подальшому до даного договору вносились зміни щодо загального обсягу природного газу, який передається за договором.

В силу ст. 4 ЦК УРСР (чинному на момент укладення договору), цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Відповідно до цього цивільні права і обов'язки виникають, зокрема, з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.151 ЦК УРСР, договір (багатостороння угода) є однією з підстав виникнення зобов’язань.

Отже, укладений сторонами договір є підставою виникнення у його сторін певних прав та обов’язків, визначених ним.

За умовами укладеного сторонами договору, ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” взяло на себе зобов’язання передати відповідачу –ВАТ “Сумигаз” у 2002р. природний газ відповідно до визначеного п.2.1 графіку, а відповідач –здійснити оплату за газ грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки з остаточним розрахунком до 10 числа наступного за звітним місяця (п.6.1 договору). При цьому, сторонами визначено, що кількість газу, поставленого відповідачу, закріплюється щомісячними актами приймання-передачі газу, які підписуються сторонами, на підставі наданих відповідачем розподільчих відомостей споживання газу споживачами  (п.3.3); ціна 1000куб.м. без врахування вартості транспортування газу на території України, тарифу на постачання газу та без ПДВ визначена у розмірі 142,15грн. (п.5.1) та може змінюватись за рішеннями компетентних органів, наказами НАК “Нафтогаз України”, при цьому, такі зміни є обов’язковими для сторін (п.5.3).

Під час вирішення спору у даній справі по суті заявлених вимог та перегляді прийнятого рішення в апеляційному порядку, судами встановлено, що позивач протягом січня-грудня 2002р. поставив відповідачу за цим договором природний  газ на загальну суму 4 650 417,13грн.

Предметом спору у даній справі за первісним позовом є виконання відповідачем взятих на себе зобов’язань з оплати поставленого за цим договором природного газу.

Відхиляючи заявлені вимоги в цій частині, відповідач посилається на зобов’язання позивача укласти угоду щодо реструктуризації цієї заборгованості на умовах оплати щомісячними рівномірними платежами, починаючи з 01.01.2006р., терміном на 10 років. При цьому, відповідачем заявлено зустрічні вимоги про зобов’язання відповідача укласти відповідну додаткову угоду.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.04.2006р. судам наголошувалось на необхідність дослідження питання направлення відповідачем проекту додаткової угоди від 24.10.2005р. позивачу, а також дослідження проекту додаткової угоди, що направлялась ВАТ "Сумигаз" на адресу ДК "Газ України" як додаток до листа від 20.10.2004р. №06/3374, на підставі якого прийнято рішення щодо укладення такої угоди.

Однак, вказівки касаційної інстанції щодо дослідження обставин справи, доказів та їх оцінки у сукупності з іншими,  зібраними у справі письмовими доказами, не виконані судом першої інстанції, що, у подальшому не виправлено судом апеляційної інстанції.

Разом з тим, в силу ч.1 ст.11112 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Порушення норм процесуального права призвело до неповного з’ясування обставин справи, які підлягали встановленню для правильного та об’єктивного вирішення спорів у даній справі.

Враховуючи наведене, а також взаємопов’язаність первісного та зустрічного позовів, прийняті судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

1.          Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Газ України" задовольнити частково.

2.          Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 27.04.2007р. та рішення господарського суду Сумської області від 20.12.2005р. у справі №9/249-05 скасувати.

3.          Справу передати на новий розгляд до господарського суду Сумської області.

Головуючий  суддя                                                       Кузьменко М.В.

Судді                                                                              Васищак І.М.

Палій В.М.