ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"16" липня 2007 р.                                                            Справа №14/302-НА

за позовом  Приватного підприємства „Мегаспорткомплекс плюс” м. Хмельницький

до Хмельницької міської Ради  м. Хмельницький

про визнання протиправним та часткового скасування рішення ІV сесії Хмельницької міської Ради №12 від 31.10.06р., визнання протиправною бездіяльності та зобов’язання вчинити певні дії.

Суддя    Гладюк Ю.В.

Секретар судового засідання Сковера С.О.

Представники:

Від позивача –  Капура А.Й.- за довіреністю від 05.06.07р.

Від відповідача –Демчук Л.Г. –представник за довіреністю

Постанова оголошується 26.07.07р., оскільки в судовому засіданні 16.07.07р. оголошувалась перерва.

Суть спору. Позивач в своєму позові просить визнати протиправним та скасувати рішення ІV сесії Хмельницької міської Ради №12 від 31.10.06р. в частині скасування п.16 додатку до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської Ради №347 від 18.05.06р., визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо ухилення від розгляду у встановлений законодавством терміни заяви позивача від 20.01.06р., зобов’язати відповідача розглянути на черговій сесії заяву позивача, щодо погодження місця розташування об’єкту містобудування та надання згоди на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га по вул. Свободи 15/1В в м. Хмельницькому під будівництво оздоровчого комплексу.

Обгрунтовуючи позовні вимоги він посилається на те, що у позивача не було правових підстав для винесення оскаржуваного рішення, а тому воно суперечить Конституції України та Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”. Наполягаючи на визнанні протиправною бездіяльності ради  щодо ухилення від розгляду його заяви та зобов’язанні  відповідача  розглянути заяву від 20.01.2006р. позивач доводить те, що відповідач прийнявши оскаржуване рішення фактично ухилився від розгляду його заяви в визначеному Земельним кодексом України порядку.

Під час судового розгляду справи представник позивача позов підтримував, наполягав на його задоволенні, надав додаткові усні та письмові пояснення стосовно підстави позову.

Відповідач та третя особа, а також їх представник проти позову заперечують, доводять, що оскаржуване рішення прийнято радою в межах її повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України, а отже не може бути визнано протиправним.

Стосовно вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо розгляду у встановлений термін заяви позивача та зобов’язання розглянути заяву представник відповідача стверджує, що вона розглянута, а оскаржуване рішення прийнято фактично за результатами розгляду в тому числі заяви позивача.

Під час розгляду справи представником відповідача та третьої особи надано письмові відзиви на позов з розгорнутим аналізом спірних правовідносин та своїх заперечень.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позову виходячи з наступного.

20.01.2006р. приватне підприємство „МЕГАСПОРТКОМПЛЕКС ПЛЮС”  подало міському голові заяву в якій просило надати дозвіл на будівництво оздоровчого комплексу „тренажерний зал, масажний кабінет, сауна, відкриті тенісні корти” по вул. Свободи, 15/1 В, площею 0,45 га.,  та надати згоду на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки.

На підставі поданої заяви виконком Хмельницької міської ради  18.05.2006р. виніс рішення № 347 „Про внесення на розгляд сесії міської ради пропозицій про погодження місця розташування об’єктів містобудування та надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки”. В рішенні зазначено: „Розглянувши матеріали, подані управлінням архітектури та містобудування, керуючись основними положеннями генерального плану розвитку міста, ст.ст. 123, 124, 151, Земельного Кодексу України, ст. 52 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст. 24 „Про планування і забудову територій”, виконком міської ради вирішив : винести на розгляд сесії міської ради пропозицій про погодження місця розташування об’єктів містобудування та надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.” Додатком до цього рішення є список забудовників, яким погоджується місце розташування об’єктів містобудування та згода на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. В пункті 16 списку рахується позивач.

31.10.2006р. Хмельницька міська рада винесла рішення № 12 „Про скасування пунктів та рішень виконавчого комітету щодо винесення пропозицій на розгляд сесії міської ради  про погодження місця розташування об’єктів містобудування і надання згоди на розробку проектів землеустрою” наступного змісту: „У зв’язку з прийняттям рішення № 7 третьої сесії міської ради від 27.09.2006р. „Про затвердження Положення про порядок передачі в оренду земельних ділянок у м.Хмельницькому та затвердження складу конкурсної комісії”, відповідно до якого врегульовано порядок передачі в оренду земельних ділянок в місті та з метою приведення рішень виконавчого комітету у відповідність до вимог зазначеного Положення та Закону України „Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, керуючись Земельним кодексом України, Законом України „Про власність”, ст.26, ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, міська рада вирішила : скасувати пункти та рішення виконавчого комітету щодо винесення пропозицій на розгляд міської ради про погодження місця розташування об’єктів містобудування і надання згоди на розробку проектів землеустрою, а саме. Далі за текстом перелік скасованих рішень з додатками в тому числі п.16 додатку № 1 до рішення виконавчого комітету № 347 від 18.05.2006р.

При вирішенні спору судом враховується наступне.

Міський голова за посадою є головною посадовою особою територіальної громади міста, що визначено ст. 12 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”. Він організує роботу відповідної ради та її виконавчого комітету, підписує рішення ради та її виконавчого комітету, здійснює керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради ( ст. 43 названого Закону). Тому звернення позивача з заявою до міського голови про надання дозволу на будівництво оздоровчого комплексу від 20.01.2006р. слід оцінювати як звернення до міської ради. Саме так звернення позивача і було сприйняте міським головою з врахуванням існуючої в міській раді практики розгляду звернень, передбачених п. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.  Підтвердженням тому є винесення на підставі цього звернення  виконавчим комітетом вищезазначеного рішення № 347 від 18.05.2006р., адже відповідно до ст. 46 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні” питання, які вирішуються міською радою виносяться на розгляд сесії в тому числі через пропозиції виконавчого комітету.

Відповідач вірно вказує на наявність у ради повноважень щодо скасування актів виконавчих органів  ради ( ст. 26 Закону) та на те, що оскаржуване рішення прийняте в спосіб передбачений Конституцією та законами України.  Однак суд виходить з того, що для визначення правомірності прийнятого радою рішення недостатньо аналізу лише цих формальних ознак. В будь-якому випадку зміст прийнятого рішення та підстави його прийняття повинні відповідати фактичним обставинам, з приводу яких виноситься рішення та діючому законодавству. Тому рішення повинно бути достатньо мотивоване. Принаймні у випадку скасування радою рішення виконкому через його невідповідність закону недостатньо зіслатись на закон в цілому. Необхідно зазначити норми цього закону, яким не відповідає скасовуване рішення.

Аналіз рішення виконавчого комітету № 347 від 18.05.2006р. „Про внесення на розгляд сесії міської ради пропозицій про погодження місця розташування об’єктів містобудування та надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки” свідчить, що на час його прийняття воно було прийняте в межах повноважень виконкому та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, воно достатньо мотивоване і зміст цього рішення також не суперечив законодавчим нормам та рішенням Хмельницької міської ради, прийнятим у межах її повноважень, в тому числі й Положенню про порядок передачі в оренду земельних ділянок у м. Хмельницькому, якого на той час не існувало та яке було прийнято згодом.  Крім того слід зазначити, що рішення виконкому, про яке йдеться, було прийнято з врахуванням наявних у справі висновків Управління архітектури та містобудування, Міського управління земельних ресурсів, Відділу з питань екології та раціонального природокористування, Міськсанепідемстанціїї, а також з врахуванням акту вибору земельної ділянки для будівництва та викопіювання з плану міста Хмельницького.

На особливу увагу заслуговує характер скасованого рішення виконавчого комітету № 347 від 18.05.2006р. Зокрема те, що це рішення має характер пропозиції. Тобто воно не вирішує подану позивачем заяву по суті. Іншими словами дане рішення є проміжним (процедурним) і не є обов’язковим в процедурі розгляду заяви, поданої в порядку ст. 124 Земельного  кодексу  України. Пропозиція виконкому щодо розгляду радою, в даному випадку заяви позивача, є лише одним і не єдиним з можливих,  визначених законодавцем в п. 12 ст.46 Закону  „Про місцеве самоврядування” шляхів (способів)  винесення питань на  розгляд ради.

На переконання суду будь-яка пропозиція виконкому повинна розглядатись з винесенням рішення, яке ґрунтується або на прийнятті  пропозиції або на її відхиленні ( в тому числі через невідповідність закону), але ніяк не рішення про скасування пропозиції.  Тому суд не погоджується з доводами відповідача про те, що радою розглянута заява позивача, внаслідок чого прийнято рішення про скасування пропозиції виконкому тобто п.16 додатку № 1 до рішення № 347 від  18.05.2006р. „Про внесення на розгляд сесії міської ради пропозицій про погодження місця розташування об’єктів містобудування та надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки”.

Оскаржуване рішення ради фактично немотивоване, винесене з посиланням  на  необхідність приведення рішення виконкому № 347, до вимог Положення  та Закону України „Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності” в цілому, внаслідок чого сторонами в своїх обґрунтуваннях здійснюється своєрідний пошук  тих конкретних норм Закону України „Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності”, яким відповідає чи не відповідає рішення виконкому № 347. Судом же відмічається методологічно неправильний підхід відповідача, при якому як спосіб приведення рішення у відповідність до Положення та Закону застосовується скасування такого рішення.

Загалом порядок надання у користування земельних ділянок юридичним особам визначений Земельним кодексом та іншими нормативними актами, а відтак може бути змінений лише шляхом змін до закону та цих актів.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у  разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно –правовими актами.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України (підстави набуття права на землю) : - громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності  за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Частина друга даної статті вказує на те, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.3 ст. 124 ЗК України:-  передача в оренду земельних ділянок громадянам і юридичним особам із зміною їх цільового призначення та із земель запасу під забудову здійснюється за проектами відведення в порядку, встановленому статтями 118, 123 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ст. 123 Земельного кодексу України юридична особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у постійне користування із земель державної або комунальної власності, звертається із відповідним клопотанням до районної, Київської та севастопольської міських державних адміністрації або сільської, селищної, міської Ради. Пункт 5 цієї ж статті вказує що районна державна адміністрація або сільська, селищна, міська Рада розглядає клопотання у місячний строк і дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІV сесії Хмельницької міської Ради №12 від 31.10.06р. в частині скасування п.16 додатку до рішення виконавчого комітету Хмельницької міської Ради №347 від 18.05.06р.

Визнати протиправною бездіяльність Хмельницької міської ради, щодо ухилення від розгляду у встановлений законодавством терміни заяви Приватного підприємства „Мегаспорткомплекс плюс” м. Хмельницький від 20.01.06р.

Зобов’язати Хмельницьку міську раду розглянути на черговій сесії заяву Приватного підприємства „Мегаспорткомплекс плюс” м. Хмельницький, щодо погодження місця розташування об’єкту містобудування та надання згоди на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,45 га по вул. Свободи 15/1В в м. Хмельницькому під будівництво оздоровчого комплексу.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства „Мегаспорткомплекс плюс” м. Хмельницький  відшкодування судового збору в розмірі 3,40 грн.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до  апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      Ю.В. Гладюк

Віддрук.  прим. :

- до справи,

- позивачу,

- відповідачу.