донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

29.05.2007 р.
справа № 35/27пд

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Дзюби  О.М.

суддів

Акулової  Н.В. , Гези
Т.Д.

за участю представників сторін:

від позивача:
від прокуратури:

Бурлаченко О.В. - за довір. б/н
від 28.05.2007 року, Вартанова О.М. - на підст. посвідчення № 2970 від
25.12.2006 року,

від відповідача:

ОСОБА_2 - за довір. НОМЕР_1 від
24.02.2007 року,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Управління міського майна
Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від

29.03.2007 року

по справі

№ 35/27пд (суддя Мальцев М.Ю.)

за позовом

Прокурора Приморського району м.
Маріуполь Донецької області в інтересах держави у особі Управління міського
майна Маріупольської міської ради м. Маріуполь Донецької області

до

Приватного підприємеця-фізичної
особи ОСОБА_1 м. Маріуполь Донецької області

про

розірвання договору оренди

У січні 2007 року  Прокурор Приморського району м. Маріуполь
Донецької області (далі по тексту - Прокурор) звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом про розірвання договору оренди № 581-Ж від
04.07.2005 року (далі по тексту - договір оренди) в інтересах держави у особі
Управління  міського майна Маріупольської
міської ради м. Маріуполь Донецької області (далі по тексту - Управління
міськмайна) до Приватного підприємця-фізичної особи ОСОБА_1 м. Маріуполь
Донецької області (далі по тексту - Підприємець).

Господарський суд  Донецької обалсті рішенням  від 29.03.2007 року (суддя  Мальцев М.Ю.) відмовив у задоволенні позовних
вимог, посилаючись на їх
необгрунтованість.

Позивач  з рішенням
суду першої інстанції не погодився та звернувся з апеляційною скаргою в
якій просить його скасувати, як незаконне, необгрунтоване та винесене з
порушенням норм матеріального і процесуального права. Заявник, зокрема,
послався на те, що орендна плата вноситься орендарем несвоєчасно і не в повному
обсязі, але цей факт  залишився поза
увагою господарського суду.  Також
позивач звернув увагу і на те, що відповідач використовує орендоване приміщення
не за його цільовим призначенням. Порушення норм матеріального права
господарським судом, на думку Управління міськмайна, полягає в неправильному
застосуванні норм  п. 1 ст. 10, ст. 18,
ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна",
порушенні ст. 188 Господарського кодексу України та не прийнятті до уваги
вимог  ст. 651 Господарського кодексу
України. У апеляційній скарзі та під час судового засідання позивач навів також
інші заперечення, які на його думку, є підставою для скасування оскарженого
рішення.

Прокурор в апеляційній інстанції
підтримав скаргу позивача та просив рішення господарського суду скасувати.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу та у судовому засіданні проти її задоволення  заперечував, посилаючись на те, що орендоване
приміщення  використовується  ним за
цільовим призначенням, орендна плата вноситься ним своєчасно навіть
тоді, коли він фактично приміщенням не користується. Крім того, відповідач
вказав на те, що мешканці будинку
АДРЕСА_1 чинять перешкоди у
користуванні орендованим приміщенням.

Згідно ст.ст. 28, 29 Закону України
"Про судоустрій в Україні" розпорядженням  першого заступника голови Донецького
апеляційного  господарського суду була
призначена нова колегія суддів для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 129 Конституції
України, ч. 4 ст. 9 Закону України "Про судоустрій в Україні", ст.ст.
44, 811 Господарського процесуального кодексу України був
здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до ст. 101
Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи
апеляційний суд за наявними у справі  і
додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обгрунтованість
рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи та заслухавши
пояснення прокурора і представників сторін, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального і процесуального
права, знаходить необхідним у задоволенні апеляційної скарги відмовити з
наступних підстав.

Господарським судом встановлено, що
між сторонами 04.07.2005 року був укладений договір оренди нежитлового
приміщення  зі сторком дії до 03.08.2015
року  (а.с.7-9). Відповідно до п. 1.1.
цього договору Підприємець приймає у срочне платне користування нежитлове
приміщення загальною площею 102, 2 кв.м., що дорівнює частині будинку А-5, а
саме: приміщення 128, кімната 2-11 та л.кл. І, підвал, що  розташовані у АДРЕСА_1.  Вказане нежитлове  приміщення
було  надане в оренду відповідачу
для використання його під офіс.
Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України та умов договору оренди
відповідачу було передане спірне приміщення на підставі акту НОМЕР_2 від
30.09.2005 року (а.с. 22).

Умовами  п. 5.2. договору оренди було встановлено, що
орендар сплачує орендну платню за перший місяць у розмірі  605 грн. 03 коп. за перший квартал, та
перераховує її на розрахунковий рахунок Управління міськмайна не пізніше 20
числа поточного місяця. А відповідно до п. 5.3. договору,  оплата проваджується щомісячно згідно
рахунків, які відповідач отримує в бухгалтерії позивача з 11 по 19 число
кожного місяця.

Підставою звернення прокурора до
суду стало те, що Підприємець використовує приміщення не за цільовим
призначенням, у підтвердження чого заявник посилається на акт № 6 від
23.01.2007 року в якому зазначено, що приміщення 128  кімната 2-11, яке розташоване у АДРЕСА_1  -
закрите, але причини не вказані. Факт використання орендованого
приміщення не за цільовим призначенням прокурором не перевірений, доказів тому
не надано.

Крім того, прокурор у позові
звернув увагу на те, що Підприємець
несвоєчасно і не у повному обсязі вносить орендну плату за користування
нежитловим приміщенням, яке йому передане позивачем, у зв'язку з чим  наполягає на розірванні вказаного договору.

Факт невнесення орендної плати
також прокурором не перевірено, однак, платіжні документи, які є в матеріалах
справи (а.с. 29-30) свідчать про
своєчасне внесення орендної плати відповідачем.  Крім того, в апеляційній інстанції даний факт
підтвердив представник позивача.

Статтею 782 Цивільного кодексу
України наймодавцю (орендодавцю) надано право відмовитись від  договору
найма (оренди) лише у випадку, коли орендар не вносить плату за
користування майном протягом трьох місяців підряд. У даному випадку порушення
внесення орендної плати у розумінні
ст. 782 Цивільного кодексу України спростовується  матеріалами справи.

За загальним правилом, встановленим
ч. 1 ст. 188 Цивільного кодексу України зміна та розірвання договорів в
односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або
договором.

Виходячи з цього, частина 1 ст. 291
Цивільного кодексу України забороняє односторонню відмову від договору оренди.

Частина 3 ст. 291 Цивільного
кодексу України встановлює два способи розірвання договорів оренди:

-
за згодою сторін;

-
на вимогу однієї з сторін договір оренди може бути достроково
розірваний  з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України.

Так, згідно зі статтею 783
Цивільного кодексу України орендодавець має право вимагати розірвання договору
найму  (оренди), якщо орендар:

-  користується річчю всупереч договору;

-
без дозволу орендодавця передає річ у користування іншій особі;

-
своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі;

-
не приступив до капітального ремонту речі, якщо обов'язок проведення
такого ремонту був покладений на орендаря.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 188
Цивільного кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити,
або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за
договором.

В даному випадку прокурор та
позивач вважають, що пропозиція щодо розірвання договору оренди викладена у
листі Управління міськмайна
№ 04-4/1312, який був надісланий відповідачу  25.12.2006 року  (а.с. 21), але доказів надсилання цього листа
не надано ані до господарського суду, ані до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини  на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку позивачем не надано доказів
порушення відповідачем внесення орендної плати за договором оренди нежитлового
приміщення та його не цільового використання.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що господарським судом дана правильна юридична оцінка обставинам
справи, оскаржене рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального
та процесуального права.

З урахуванням викладеного підстав
для задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102,
103, 105 Господарського процесуального кодексу України, -Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу  Управління
міського майна Маріупольської міської ради   м. Маріуполь Донецької області на рішення
господарського суду Донецької області від 29.03.2007 року по справі № 35/27 пд
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Донецької області від 29.03.2007 року по справі
№ 35/27 пд   залишити без змін.

Головуючий          О.М.
Дзюба

Судді:          Н.В.
Акулова

Т.Д.
Геза

Надруковано:  6
прим.

1.  прокурору

2.
Управлінню міського

майна  м. Маріуполь

3. ПП ОСОБА_1

4.  у справи

5. ДАГС

6.  господарському суду