ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"27" квітня 2007 р.                                                            Справа №16/156-НА

За позовом  Приватного підприємства "Коннект" м. Хмельницький

до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№

/0/4976, /0/4979 від 23.11.2006 р., №№ /1/278,

/1/279 від 18.01.2007 р.;

встановити наявність чи відсутність компетенції відповідача щодо прийняття та

надіслання позивачу спірних податкових повідомлень-рішень

Суддя  Магера В.В.                    Секретар судового засідання Степчук Т.А.

Представники сторін:

Від позивача  - Доронін П.М. –за довір. № 3/1 від 15.03.2007 р.

Від відповідача –Назаренко О.В. –за довір.№9257/9/10 від 16.03.2007 р.

Козік Н.Л. –за довір.№9258/9/10 від 16.03.2007 р.

Постанова приймається 27.04.2007 р. оскільки в судовому засіданні 23.04.2007 р., оголошувалася перерва.

Ухвалою суду від 02.03.2007 р. відкрито провадження в адміністративній справі та призначено попереднє судове засідання на 16.03.2007 р. Ухвалою суду від 16.03.2007 р. попереднє судове засідання по справі відкладено на 02.04.2007 р. Ухвалою суду від 02.04.2007 р. судовий розгляд справи призначено на 23.04.2007 р. В судовому засіданні 23.04.2007 р. оголошено перерву до 27.04.2007 р., про що сторони повідомлені належним чином.

Суть спору: Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ /0/4976, /0/4979 від 23.11.2006 р., №№ /1/278, /1/279 від 18.01.2007 р., а також встановити наявність чи відсутність компетенції відповідача щодо прийняття та надіслання позивачу спірних податкових повідомлень-рішень.

При цьому в обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві, а його повноважний представник в судовому засіданні зазначають, що 23.11.2006 р. ДПІ у м. Хмельницькому були прийняті податкові повідомлення-рішення за №№ /0/4976, а 18.01.2007 р. відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення за №№ /1/278, /1/279, якими позивачу були визначені податкові зобов’язання по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 4 419,00 грн. (2 672,00 грн. – після апеляційного оскарження) та податкові зобов’язання по податку на додану вартість в розмірі 30 787,00 грн.

Зазначенні повідомлення були прийняті Відповідачем та надіслані приватному підприємству „Коннект” на підставі акту перевірки від 09.11.2006 р. №23 32451928.

З такими повідомленнями позивач не погоджується і вважає їх протиправними у зв’язку із тим, що на його думку, у відповідача відсутня компетенція по прийняттю таких рішень, а самі спірні рішення прийняті всупереч вимогам чинного законодавства, що, з посиланнями на відповідні норми Закону зазначено ним у позовній заяві.

Відповідач у запереченні на позов, його повноважні представники в ході судового розгляду справи, проти позову заперечують, обґрунтовуючи наступним, з 09.10.2006р. по 01.11.2006 р. проведено виїзну планову перевірку ПП “Коннект” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2003 р. по 30.06.2006 р. За наслідками перевірки складено акт № 23 від 09.11.2006 р. з якого вбачається, що позивачем порушено вимоги Законів України “Про оподаткування прибутку підприємств” та “Про податок на додану вартість”. В  зв’язку з чим податковим органом прийняті спірні повідомлення-рішення.

Штрафні санкції за порушення податкового законодавства ПП “Коннект” визначені у відповідності до ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Отже, приймаючи до уваги вищевикладене, ДПІ у м. Хмельницькому просить в задоволенні позову ПП “Коннект” про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №/0/4976, №/0/4979 від 23.11.2006р., від 18.01.2007                № /1/278; № /1/279 відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення  представників  сторін,  з’ясувавши  фактичні  обставини, на  яких  ґрунтується позовна  вимога  і  заперечення проти позову, дослідивши докази,  встановлено     наступне:

09.11.2006 р. Державною податковою адміністрацією у Хмельницькій області проведено комплексну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства приватним підприємством “Коннект” за період з 01.07.2003 р. по 30.06.2006 р. Перевірка проведена на підставі направлення від 09.10.2006 р. №02432, що відображено в акті перевірки.

За наслідками перевірки складено акт № 23 32451928 від 09.11.2007 р. При цьому в акті перевірки перевіряючими   зроблено висновки, що підприємством допущенні порушення, в тому числі:

- п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.4.1.5 п.4.1ст.4, п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, в наслідок чого підприємством занижено податок на прибуток за період  01.07.2003 р. по 30.06.2006 р. на суму 11 673,00 грн.;

- п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7, п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, внаслідок чого занижено податок на додану вартість за 2003 р. в сумі 12 385,00 грн.;

- п.4.1 ст.4, п.п.7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”, в результаті чого занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету за 2006 р. в сумі 8 140,00 грн.

При цьому, в акті перевірки зроблено висновок, що підприємство, в порушення  п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4, п.п.1.20.1 п.1.20 ст.1  Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” занизило суму доходу одержаного від продажу товарів в 3 кв. 2005 р. в сумі 34 000 грн., що призвело  в свою чергу до заниження бази оподаткування ПДВ на суму 6 800,00 грн.(стор.17-18 Акту перевірки).

На підставі акту перевірки, відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення            № /0/4976 від 23.11.2006 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання  по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 4 419,00 грн., де 2 946,00 грн. –основний платіж, 1 473,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції та податкове повідомлення-рішення № /0/4979  від 23.11.2006 р., яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання сплаті податку на додану вартість в розмірі 30 787,00 грн., де 20 525,00 грн. –основний платіж,                    10 262,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Позивач не погоджуючись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями оскаржив їх в порядку адміністративного оскарження. За наслідками розгляду скарги платника,  ДПІ у м.Хмельницькому  податкове повідомлення-рішення № /0/4979  від 23.11.2006 р., яким підприємству визначено суму податкового зобов’язання по сплаті податку на додану вартість в розмірі      30 787,00 грн. залишено без змін та прийнято нове податкове повідомлення-рішення №/1/279 від 18.01.2007 р. Податкове повідомлення-рішення № /0/4976 від 23.11.2006 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання  по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 4 419,00 грн. було скасовано і прийнято нове податкове повідомлення-рішення № /1/278 від 18.01.2007 р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання  по податку на прибуток приватних підприємств в розмірі 2 672,00 грн., де 1 580,00 грн. –основний платіж, 1 092,00 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Відповідно до декларацій з податку на прибуток підприємств за 2003-2005 р.р., та податкових декларацій з податку на додану вартість за липень-серпень 2003 р., за 2003 р., позивачем подавалась до податкового органу звітність по сплаті даних видів податків, де відображалися відповідно податкові зобов’язання та кредити, згідно вимог податкового законодавства у період, в якому відповідачем проведено нарахування податкових зобов’язань спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Не погоджуючись із винесеними податковим органом спірними податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними,  позивач оскаржив їх в судовому порядку.

Досліджуючи надані сторонами  докази, аналізуючи наведені  міркування  та  заперечення, оцінюючи  їх  в  сукупності, судом  враховується  наступне:

Відповідно до ч.1 ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Законом України  “Про оподаткування прибутку підприємств” дано визначення звичайної ціни. Відповідно до п.п.1.20.1 п.1.20. ст.1 Закону якщо цим пунктом не встановлено інше, звичайною вважається ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору. Якщо не доведене зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню справедливих ринкових цін.

Донарахування податкових зобов'язань платника податку податковим органом внаслідок визначення звичайних цін здійснюється за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами, а для платників податку, визнаних природними монополістами згідно із законом, - також відповідно до принципів регулювання цін, встановлених таким законом (п.п.1.20.10 п.1.20 ст.1 Закону).

Згідно п.п.4.1.1 п.4.1 ст.4 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” (далі Закону) загальні доходи від продажу товарів (робіт, послуг), у тому числі допоміжних та обслуговуючих виробництв, що не мають статусу юридичної особи, а також доходи від продажу цінних паперів, деривативів, іпотечних сертифікатів участі, іпотечних сертифікатів з фіксованою дохідністю, сертифікатів фондів операцій з нерухомістю (за винятком операцій з їх первинного випуску (розміщення), операцій з їх кінцевого погашення (ліквідації) та операцій з консолідованим іпотечним боргом відповідно до закону).

Валовий доход - загальна сума  доходу  платника  податку від  усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.  Валовий доход включає: доходи, не враховані в обчисленні валового доходу періодів, що передують звітному, та виявлені у звітному періоді. (п.п.4.1.5 п.4.1 ст.4 вищевказаного Закону).

Відповідно до п.п.5.2.1. п.5.2 ст.5 вищеназваного Закону суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

Датою  збільшення  валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;  або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг) - дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг), що встановлено п.п. 11.2.1.  п.11.2 ст.11 даного Закону.

Не підлягають віднесенню до  складу  валових  витрат  суми збитків платника податку, понесених у зв'язку з продажем товарів (робіт, послуг) або їх обміном за цінами, що нижчі за звичайні, пов'язаним з таким платником податку особам (п.п.5.3.9. п.5.3 ст.5 Закону).

Відповідно до п.1.18. ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” звичайні   ціни   розуміються  та  застосовуються  за правилами, визначеними п.1.20 ст.1 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”.

База оподаткування операції з поставки товарів (послуг) визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, визначеної за вільними цінами, але не нижче за звичайні ціни, з урахуванням акцизного збору, ввізного мита, інших загальнодержавних податків та зборів (обов'язкових платежів), згідно із законами України з питань оподаткування (за винятком податку на додану вартість, а також збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку, що включається до ціни товарів (послуг)). До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу в зв'язку з компенсацією вартості товарів (послуг).

У разі якщо звичайна ціна на товари (послуги) перевищує договірну ціну на такі товари (послуги) більше ніж на 20 відсотків, база оподаткування операції з поставки таких товарів (послуг) визначається за звичайними цінами (п. 4.1. ст.4 Закону України “Про податок на додану вартість”).

Згідно п.п.7.4.1. п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” податковий   кредит  звітного  періоду  визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але  не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.6.1 ст.6 та ст.8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 цього пункту). У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами, що передбачено п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Згідно п.п.7.7.1. п.7.7 ст.7 даного Закону сума податку,  що підлягає сплаті  (перерахуванню)  до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду. При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з п.п.7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

У відповідності до п.п.4.3.5. п.4.3 ст.4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” (далі Закон №2181) рішення про застосування непрямих методів приймається податковим органом за місцезнаходженням платника податків за наявності підстав, визначених у п.п.4.3.1 цього пункту. Нарахування податкових зобов'язань з використанням непрямого методу здійснюється виключно податковими органами. Рішення про сплату податкових зобов'язань приймається у судовому порядку за поданням керівника (його заступника) відповідного податкового органу.

Згідно п.6.1. ст.6 Закону №2181 у разі коли сума податкового зобов'язання розраховується контролюючим органом відповідно до ст.4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов'язань, сума податку чи збору (обов'язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов'язання (штрафних санкцій за їх наявності).

П.п.17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону №2181 визначено, що у разі коли контролюючий орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за підставами, викладеними у п.п. “б” п.п.4.2.2 п.4.2 ст.4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку, збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який припадає така недоплата, та  закінчуючи податковим періодом, на який припадає отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати, незалежно від кількості податкових  періодів,  що  минули.

Судом враховується, що сторонами не заперечується факт придбання товарів (будівельних матеріалів) позивачем у відповідних періодах, що були охоплені перевіркою та сплата в зв’язку з цим ПДВ митним органам, що знайшло також відображення в акті перевірки. В акті перевірки відповідачем, в обґрунтування проведених нарахувань (стор.27 Акту), зроблено посилання на          ст.16 Закону України “Про Єдиний митний тариф”, яка передбачала, що нарахування мита на товари та інші  предмети,  що  підлягають митному обкладенню, провадиться на базі їх митної вартості, тобто ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за них на момент перетину митного кордону України. Між тим, дана норма Закону виключена у відповідності до Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 22.12.2005 р. Крім того, чинне законодавство України не передбачає ідентичності чи взаємозалежності таких понять як “митна вартість” та “звичайна ціна” при здійсненні податкових платежів. Судом враховується, що прийняті відповідачем податкові повідомлення-рішення по визначенню платнику податку на прибуток, що  винесені на підставі акту перевірки суперечать висновкам самої перевірки. Так, в акті зроблено висновок, що підприємством занижено податок на прибуток за період  01.07.2003 р. по 30.06.2006 р. на суму 11 673,00 грн., між тим в спірних рішеннях визначено зобов’язання платника в розмірі 4 419,00 грн. та 2 672,00 грн. Нарахування фінансових санкцій в  податковому повідомленні-рішенні № /1/278 від 18.01.2007 р. проведено без дотримання вимог п.п.17.1.3. п.17.1 ст.17 Закону №2181.

За таких обставин, позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № /0/4979 від 23.11.2006 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 30 787 грн., № /1/278 від 18.01.2007 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по сплаті податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2 672 грн., № /1/279 від 18.01.2007 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 30 787 грн. відповідають вимогам чинного законодавства, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення № /0/4976 від 23.11.2006 р. суперечать вимогам чинного законодавства, а саме Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, оскільки дане рішення є скасоване податковим органом  внаслідок апеляційного оскарження, тому в позові в цій частині належить відмовити.

Відповідно до п.2.1.4 ст.2  Закону №2181 контролюючими органами є  податкові  органи  -  стосовно податків і зборів (обов'язкових платежів), які справляються до бюджетів та державних цільових фондів. Контролюючі органи мають право здійснювати перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати лише стосовно тих податків і зборів (обов'язкових платежів), які віднесені до їх компетенції цим пунктом (п. 2.2.1.  ст.2 цього Закону).

Згідно ст.1 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” до системи  органів  державної  податкової  служби  належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).

Відповідно до Порядку взаємодії підрозділів контрольно-перевірочної роботи ДПА в АРК, областях, м. Києві та Севастополі з підрозділами контрольно-перевірочної роботи  районного рівня в редакції Наказу ДПА України від 05.07.2006 р. №380 на підставі винесеного акту перевірки керівник органу державної податкової служби, на обліку в якому перебуває платник податків, що перевірявся, приймає відповідні податкові повідомлення-рішення.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм законодавства суд визнає наявність компетенції (повноважень) Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, м. Хмельницький щодо прийняття податкових повідомлень-рішень №№ /0/4976, /0/4979 від 23.11.2006 р., №№ /1/278, /1/279 від 18.01.2007 р.

Враховуючи задоволення позову, згідно ч. 1 ст. 94 КАСУ судові витрати, здійснені позивачем (держмито згідно квитанції № 62 від 02.03.2007 р. в сумі 3,40 грн.), присуджуються йому. При цьому згідно ч.1, ч.3 ст.94 цього Кодексу документально підтверджені судові витрати присуджуються з Державного бюджету України та у межах визначених розділом VII КАС України, з урахуванням частково задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Приватного підприємства “Коннект”, м. Хмельницький до Державної податкової інспекції у м. Хмельницькому, м. Хмельницький про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №№ /0/4976, /0/4979 від 23.11.2006 р., №№ /1/278, /1/279 від 18.01.2007 р.; встановити наявність чи відсутність компетенції відповідача щодо прийняття та надіслання позивачу спірних податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення № /0/4979 від 23.11.2006 р., яким ДПІ у м. Хмельницькому позивачу визначено податкове зобов’язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 30 787 грн., де 20 525 грн. - основний платіж, 10 262 грн. - фінансова санкція, податкове повідомлення-рішення № /1/278 від 18.01.2007 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по сплаті податку на прибуток приватних підприємств в сумі 2 672 грн., де 1 580 грн. –основний платіж, 1 092 грн. –фінансова санкція,  податкове повідомлення-рішення № /1/279 від 18.01.2007 р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по сплаті податку на додану вартість в сумі 30 787 грн., де 20 525 грн. - основний платіж, 10 262 грн. - фінансова санкція.

Визнати наявність компетенції (повноважень) Державної податкової інспекції у м.Хмельницькому, м. Хмельницький щодо прийняття податкових повідомлень-рішень №№ /0/4976, /0/4979 від 23.11.2006 р., №№ /1/278, /1/279 від 18.01.2007 р.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства “Коннект”, м.Хмельницький ( вул. Чорновола, 23, відомості про банківські рахунки відсутні) 1,70 грн. ( одна гривня 70 коп.) відшкодування сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Згідно ст.ст. 185-186 КАСУ сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку Постанову повністю або частково. Заява про апеляційне оскарження подається протягом 10 днів з дня проголошення, апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Подаються до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Згідно ст. 254 КАСУ Постанова, якщо інше не встановлено КАСУ набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                                                В.В. Магера

Постанова   оформлена  і  підписана 03.05.2007 р.

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.