ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" серпня 2007 р.
Справа  № 33/228-07-5651

за позовом: прокурора Овідіопольського району Одеської області в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області , с.м.т. Таїрово Овідіопольського р-ну Одеської обл.

до відповідача: ТОВ „ШЕЛКОМЕРС” с. Мізікевича  Овідіопольського р-ну

Одеської області

про знесення самовільно збудованих об’єктів нерухомості

За участю представників сторін:

від прокуратури: не з’явився. Про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить власноручний підпис представника прокуратури на третій сторінці обкладинки справи

від Таїровської селищної ради: Шепель С.В.., довіреність в матеріалах справи

від відповідача: Оксюта В.В., довіреність в матеріалах справи; Проценко В.М., довіреність в матеріалах справи; Марчевський І.А., довіреність в матеріалах справи

Суть спору:  прокурором Овідіопольського району Одеської області заявлені вимоги про спонукання відповідача у справі знести самовільно збудовані об’єкти, розташовані по вул. Іллічівська дорога-6 с. Мізікевича Овідіопольського району Одеської області.

Після ознайомлення з наданими відповідачем до відзиву матеріалами, позивач у справі відмовився від заявлених прокурором Овідіопольського району в інтересах Таїровської селищної ради вимог, як необґрунтованих.

Розглядом матеріалів справи, встановлено:

- на підставі матеріалів, отриманих прокуратурою Овідіопольського району від інспекції державного архітектурно-будівельного контролю відділу містобудування та архітектури Овідіопольської районної державної адміністрації, прокурором району заявлені вимоги в інтересах Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про визнання самочинним будівництва по спорудженню на земельній ділянці по вул. Іллічівська дорога-6 с. Мізікевича, ангару та вагончику охорони як зведених без дозволу на їх будівництво, та зобов’язання ТОВ „Шелкомерс” знести самовільно збудовані об’єкти.

Відповідачем позовні вимоги у справі не визнані.

Рішенням 22-ої сесії Таїровської селищної ради Овідіопольського району №920-IV від 23 грудня 2005 року „Про передачу в довгострокову оренду на 49 років фірмі „Шелкомерс” у вигляді ТОВ земельної ділянки, площею 0,750 га для розміщення та обслуговування спортивно- мисливського комплексу в с. Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, Іллічівська дорога-6”, затверджено погоджений з компетентними органами проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,750 га в оренду строком на 49 років товариству з обмеженою відповідальністю „Шелкомерс” та визначені умови передачі земельної ділянки в оренду.

На підставі зазначеного рішення селищної ради 11 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем у справі укладено договір оренди земельної ділянки, визначеної у рішенні Таїровської селищної ради №920-IV від 23 грудня 2005 року, зареєстрований Одеською регіональною філією державного підприємства „Центр державного земельного кадастру” Державного комітету України по земельних ресурсах 16 лютого 2007 року за №04.

Договір оренди земельної ділянки від  23 грудня 2005 року у визначеному чинним законодавством порядку не змінено, не скасовано, недійсним, не укладеним не визнано його положення відповідають вимогам діючого законодавства України.

30 січня 2006 року повноважними представниками Одеської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру” Таїровської селищної ради Овідіопольського району, ТОВ „Шелкомерс” та Овідіопольського районного відділу земельних ресурсів складено, підписано та завірено печатками установ і підприємств акт встановлення в натурі меж земельної ділянки, наданої в оренду ТОВ „Шелкомерс”, згідно договору оренди від 23 грудня 2005 року.

Рішенням Таїровської селищної ради №121 від 30 березня 2007 року ТОВ „Шелкомерс” надано дозвіл на виконання проектно-вишукувальних робіт з проектування спортивно-мисливського комплексу на орендованій земельній ділянці, площею 0,750 га, розташованій по вул. Іллічівська дорога-6 с. Мізікевича Овідіопольського району Одеської області, відповідно до її цільового призначення та проведення інженерної підготовки території.

Здійснюючи підготовчі роботи, відповідач розмістив, без улаштування фундаментів, на наданій йому земельній ділянці пересувний вагончик для охорони об’єкту та ангар із металоконструкцій для зберігання будівельних матеріалів.

Відповідно до висновку приватного підприємства „Центр інженерно-проектних досліджень” (ліцензія Одеської обласної державної адміністрації АВ №079110) будівля-навіс (ангар) не має фундаменту і відноситься до категорії тимчасових споруд для обслуговування капітального будівництва основних об’єктів. Пересувний вагончик фундаменту також не має.

Відповідно до Типових регіональних правил забудови, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України  № 219 від 10 грудня 2001 року 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України наказом №4/6292 від 3 січня 2002 року, на будівництво тимчасових будівель та споруд, спорудження яких не потребує виконання робіт з улаштування фундаментів дозволу інспекції державного архітектурно-будівельного контролю не вимагається.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження, викладені у позовній заяві прокурора спростовуються наведеними у рішенні документами, а тому позов є необгрунтованним, не підтвердженим матеріалами справи.

Згідно положень ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруди, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або  без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Враховуючи, що матеріалами справи не доведено здійснення відповідачем самочинного будівництва за ознаками визначеними ст. 376 ЦК України у господарського суду області відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у справі.

Керуючись ст. ст. 82-84 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог у справі №33/228-07-5651 –відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у порядку ст.85 ГПК України.

Суддя                                                                                 Д.Т.Мазур