ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

26.06.07 р.                                                                               Справа № 36/310пд

Господарський суд Донецької області у складі судді О.М. Сковородіної при секретарі судового засідання: Журби А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: Лапкін В.О. – довіреність від 15.04.07р.

від відповідача: не з’явився

за позовом: Відкритого акціонерного товариства „Донецькгірмаш” м. Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Онікс” м. Донецьк

про спонукання виконати проектно-вишукувальні роботи за договором № 02/06 від 16.03.06 року щодо розробки проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки під розміщення бази відпочинку „Машинобудівельник”, розташованої на території Мелекінської селищної ради Першотравневого району, та стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договірного зобов’язання в сумі 4560,00грн.

в судовому засіданні оголошена

перерва з 24.04.-08.05.07р.,

20.06.-26.06.07р.

Постановою Вищого господарського суду України від 15.02.2007р. постанова Донецького апеляційного господарського суду від 29.11.2006р., рішення господарського суду Донецької області від 17.10.06р. у справі № 36/310пд за позовом Відкритого акціонерного товариства „Донецькгірмаш” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Онікс” м. Донецьк про спонукання виконати проектно-вишукувальні роботи за договором № 02/06 від 16.03.06 року щодо розробки проекту землеустрою відносно відведення земельної ділянки під розміщення бази відпочинку „Машинобудівельник”, розташованої на території Мелекінської селищної ради Першотравневого району, та стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договірного зобов’язання в сумі 4560,00грн. були скасовані в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення пені в сумі 4560,00грн. та в цій частині справа направлена на новий розгляд до господарського суду Донецької області.

При новому розгляді справи, позивач, в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені, посилався на те, що останнім були порушені строки виконання робіт за договором № 02/06 від 16.03.2006 року, в зв’язку з чим і були нараховані штрафні санкції в сумі 4560,00грн.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що прострочка виконання робіт за договором сталася поза межами його правомірної поведінки, а саме, виконанню робіт за договором перешкоджав той факт, що сам позивач не мав розпорядження Першотравневої районної державної адміністрації, згідно з яким надається згода на розробку проекту відведення земельної ділянки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив.

16.03.2006р. між сторонами у справі був укладений договір № 02/06, відповідно до умов якого відповідач (виконавець) зобов’язався до 01.06.2006р. виконати проектно-вишукувальні роботи з розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під розміщення бази відпочинку “Машинобудівельник”, розташованої на території Мелекінської селищної ради Першотравневого району, а позивач (замовник) зобов’язався прийняти та оплатити виконані роботи на умовах передоплати в розмірі 9600,00 грн.

Крім того, предметом договору було визначено обов’язок виконавця провести узгодження розробленого проекту з усіма необхідними установами та його державну реєстрацію.

Строк виконання робіт, відповідно до п.4.1 договору був встановлений до 1 червня 2006р.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що у разі порушення строків виконання робіт виконавець сплачує замовнику неустойку у розмірі 0,5% від суми вартості робіт за кожен день прострочення.

Своє договірне зобов’язання щодо оплати робіт позивач виконав, перерахувавши на користь відповідача платіжним дорученням від 11.04.2006р.  № 1610 грошові кошти в сумі 9600,00 грн.

В свою чергу відповідач, в строк до 01.06.2006р. не виконав прийняті на себе зобов’язання.

Оцінюючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Пунктом 9.4. договору сторони визначили, що усі правовідносини, що виникають у зв’язку з виконанням умов договору і не врегульовані ним, регламентуються згідно з законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 123 Земельного кодексу України  умови і строки розроблення проектів відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Форма типового договору, нормативи та строки розробки проектів відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною 6 ст.123 ЗК України також передбачено, що проект відведення земельної ділянки погоджується із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури та охорони культурної спадщини і після одержання висновку державної землевпорядної експертизи по об'єктах, які їй підлягають, подається до відповідної державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах своїх повноважень, визначених цим Кодексом, приймають рішення про надання земельної ділянки.

Пунктом 3 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 р. N 677, визначені підстави, на яких проводиться розроблення проектів землеустрою, а саме: 1) рішення сільської, селищної, міської ради, районної, Київської або Севастопольської міської держадміністрації, до повноважень яких належить надання у користування або передача у власність земельних ділянок; 2) укладених договорів між землевласниками і землекористувачами та розробником проекту відведення земельної ділянки; 3) судового рішення.

В цьому випадку, підставою для розроблення проекту слід вважати розпорядження Першотравневої районної державної адміністрації, оскільки позивач на момент укладання договору з відповідачем не був ані землевласником, ані землекористувачем щодо земельної ділянки. Також відсутнє було судове рішення, яке мало б стати підставою для розроблення проекту.

Відповідно до п.6 Порядку, проект відведення земельної ділянки розробляється на основі завдання, затвердженого замовником, що є невід'ємною частиною договору на проведення відповідних робіт. При цьому, до договору замовник додає вихідну документацію, необхідну для розроблення проекту землеустрою.

Тобто, за сукупністю наведеного, суд дійшов висновку про те, що складовою зобов’язань власне позивача, як замовника за договором, є зокрема в те, що він має надати відповідачу (виконавцю) завдання на виконання робіт, яке відповідає наведеним приписам законодавства – з зазначенням відповідного рішення органу виконавчої влади (місцевого самоврядування), яке є підставою для виконання робіт.

Проте, як вбачається з завдання на виконання робіт, затвердженого позивачем 30.03.2006р. (арк. справи 9), останнім  не вказаний номер та дата розпорядження відповідного органу виконавчої влади (місцевого самоврядування), на підставі якого відповідач має виконувати роботи.

Як слід, таке завдання не можна вважати належним виконанням позивачем зобов’язань за договором.

Сам позивач не заперечує того факту, що розпорядження Першотравневої районної державної адміністрації “Про надання згоди на розробку проекту відведення земельної ділянки бази відпочинку “Машиностроітель” ВАТ “Донецькгірмаш” було прийняте 20.06.2006р., про що повідомлено відповідача.

Суд зауважує на тому, що при первісному розгляді справи, оцінка належності оформлення згаданого завдання на виконання робіт  - не надавалась.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач допустив прострочку щодо виконання власних зобов’язань за договором.

При цьому,  така прострочка, за висновком суду, перешкоджала відповідачу у виконанні його зобов’язань, оскільки, як вказано вище складовою частиною зобов’язань відповідача по виконанню робіт за предметом договору, є проведення узгодження розробленого проекту з усіма необхідними установами та його державна реєстрація. Таким чином, навіть після складання самого проекту відповідачем, його подальше узгодження не могло відбутись без наявного розпорядження органу виконавчої влади.

Частиною 1 ст.613 ЦК України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Посилання позивача на те, що судом, при первісному розгляді справи в рішенні суду (частина яка залишилась в силі), критично оцінені заперечення відповідача на ненадання виконавцю певних документів, як на причину затримки виконання робіт, не приймаються судом, як обґрунтовані з огляду на таке.

По-перше, наведене в рішенні позиція є оцінкою суду певних тверджень відповідача, а не преюдіційним фактом, який встановлений судом.

По-друге, така оцінка суду стосується обґрунтувань відсутності (наявності) вини відповідача у виконанні зобов’язань внаслідок непредставлення деяких документів позивачем. І дійсно, ані договір, ані завдання на виконання робіт не пов’язують строки виконання робіт з наданням певних документів. Але, при новому розгляді справи, суд приймає до уваги те, що не саме ненадання позивачем відповідачу рішення органу виконавчої влади  стало причиною невиконання в строк робіт, а той факт, що рішення взагалі не існувало до 01.06.2006р.(строк виконання робіт за договором). Як слід, відсутність рішення органу виконавчої влади впливає на: а) неналежне оформлення позивачем завдання на виконання робіт; б) на неможливість виконання всього обсягу робіт відповідачем, вказаних в п.1.1 договору (про що вказано вище).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення пені в сумі 4560,00грн. не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню на позивача в порядку, що передбачений ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі  Земельного Кодексу України, ст. 613 ЦК України, Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004р. N 677, керуючись  ст. ст. 22, 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства „Донецькгірмаш” м. Донецьк до Товариства з обмеженою відповідальністю „Онікс” м. Донецьк про стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання договірного зобов’язання в сумі 4560,00грн.

Рішення набирає законної сили 09.07.2007р.

Рішення може бути оскаржено в Донецький апеляційний господарський суд  згідно розділу XII ГПК України.

Суддя