ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

15.05.2007р.

м.Київ

№ 38/112-А

15 год. 20
хв.

За позовом

Відкритого акціонерного
товариства “Державний ощадний банк України”

До

Рахункової Палати України
-Відповідач 1; Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель при
Рахунковій Палаті України -Відповідач 2

Третя особа 1  Третя особа 2 Третя особа 3 Третя
особа 4

Всеукраїнська молодіжну
громадську організацію “Українська ліга молодих підприємців” Товариство з
обмеженою відповідальністю “Навігатор” Закрите акціонерне товариство
“Пріоком” Закрите акціонерне товариство “Інком”

Про

визнання протиправним та
скасування рішень від 03.11.2006р. №38/17-СКК-30р, №38/16-СКК-32р

Суддя
Власов Ю.Л.

Секретар
судового засідання Долга О.Р.

Представники:

Від позивача

Будниченко О.В., Торкай О.В.

Від відповідачів

не з'явились

Від третьої особи 1 Від третьої
особи 2 Від третьої особи 3 Від третьої особи 4

не з'явились  Сидоренко Ю.В. не з'явились Булах О.В.

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до Відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення
від 03.11.2006р. №38/16-СКК-32р.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує
наступним. Згідно зі статутом Позивача, останній створений в
організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства, в якому
держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо усіх акцій банку. Отже,
Позивач є  господарським товариством, в
якому держава володіє 100 відсотками акцій, а тому згідно з нормою ч.2 п.5
ст.79 Господарського кодексу України має право не застосовувати при здійсненні
закупівлі обладнання та оргтехніки норми Закону України “Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти”.

Діяльність банків в Україні
підпорядкована нормам спеціального законодавства про банки і банківську
діяльність. Ст.5 Закону України “Про банки і банківську діяльність” передбачено
принцип економічної незалежності банків, відповідно до якого вони мають право
самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що перебуває у
їхній власності. При цьому ст.7 цього закону не передбачено будь-яких обмежень
у застосуванні зазначеного принципу до банків державної форми власності. Разом
з тим, п.1 ст.75 Господарського кодексу України встановлено, що державне
комерційне підприємство застосовує процедури закупівель, визначені Законом,
лише для закупівель матеріально-технічних ресурсів. Отже, застосування
процедури закупівель, передбачених Законом, до закупівель державними
комерційними підприємствами послуг Господарським кодексом України не
вимагається.

Враховуючи викладене, застосування
Відповідачем в імперативному порядку вимог Закону до тендерних процедур,
проведених Позивачем відповідно до Тимчасового порядку, може тлумачитися як
звуження гарантованих законом прав суб'єктів господарювання.

Відповідач 1 у поданих поясненнях
вказав, що він є неналежним Відповідачем, щодо суті заявленого Позивачем
позову, Відповідач 1 письмових пояснень або будь-яких документів не подав, в
судові засідання представник Відповідача 1 не з'явився.

Відповідач 2 письмових заперечень,
пояснень з приводу заявленого Позивачем позову або будь-яких інших документів,
суду не подав, в судові засідання своїх представників Відповідач 2 не
направив.

Треті особи 1, 2, 3 письмових
пояснень з приводу заявленого Позивачем позову не подали.

Третя особа 4 вважає позовні вимоги
безпідставними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Порядок закупівлі товарів за державні кошти регламентується Законом України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”. Дія вказаного Закону
поширюється на випадки закупівель товарів (робі чи послуг), які повністю або
частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість
закупівель товарів чи послуг дорівнює або перевищує 30000 грн., а робіт -300000
грн. Частина 5 ст.1 вказаного закону передбачає, що державні кошти це зокрема,
кошти державних, казенних, комунальних підприємств та господарський товариств,
в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків, які спрямовуються на
придбання товарів, робіт і послуг. Таким чином, вказаний закон визначає, що
застосування передбаченої ним процедури закупівель, є обов'язковим, зокрема,
для підприємств, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 50%.

Ст.79 Господарського кодексу
України передбачає, що господарське товариство, державна частка у статутному
фонді якого перевищує 50%, за рішенням органів управління такого товариства
застосовує процедури закупівель, визначені Законом України “Про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні кошти”. Вказана норма Господарського
кодексу не містить дозволу для товариств, що відповідають визначеним умовам, не
застосовувати процедури закупівель передбачені Законом, на підставі рішення
власних органів управління. Отже, висновки Позивача про наявність у нього
права, згідно абз.2 ч.5 ст.79 ГКУ, на підставі власного рішення застосовувати
чи не застосовувати Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти” ґрунтуються на помилковому тлумаченні банком вказаної норми
Господарського кодексу.

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до Відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення
від 03.11.2006р. №38/17-СКК-30р.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує
наступним. Згідно зі статутом Позивача, останній створений в
організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства, в якому
держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо усіх акцій банку. Отже,
Позивач є  господарським товариством, в
якому держава володіє 100 відсотками акцій, а тому згідно з нормою ч.2 п.5
ст.79 Господарського кодексу України має право не застосовувати при здійсненні
закупівлі обладнання та оргтехніки норми Закону України “Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти”.

Діяльність банків в Україні
підпорядкована нормам спеціального законодавства про банки і банківську
діяльність. Ст.5 Закону України “Про банки і банківську діяльність” передбачено
принцип економічної незалежності банків, відповідно до якого вони мають право
самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що перебуває у
їхній власності. При цьому ст.7 цього закону не передбачено будь-яких обмежень
у застосуванні зазначеного принципу до банків державної форми власності. Разом
з тим, п.1 ст.75 Господарського кодексу України встановлено, що державне
комерційне підприємство застосовує процедури закупівель, визначені Законом,
лише для закупівель матеріально-технічних ресурсів. Отже, застосування
процедури закупівель, передбачених Законом, до закупівель державними
комерційними підприємствами послуг Господарським кодексом України не
вимагається.

Враховуючи викладене, застосування
Відповідачем в імперативному порядку вимог Закону до тендерних процедур,
проведених Позивачем відповідно до Тимчасового порядку, може тлумачитися як
звуження гарантованих законом прав суб'єктів господарювання.

Відповідач 1 у поданих поясненнях
вказав, що він є неналежним Відповідачем, щодо суті заявленого Позивачем
позову, Відповідач 1 письмових пояснень або будь-яких документів не подав, в
судові засідання представник Відповідача 1 не з'явився.

Відповідач 2 письмових пояснень з
приводу заявленого Позивачем позову або будь-яких інших документів, суду не
подав, в судові засідання своїх представників Відповідач 2 не направив.

Треті особи 1, 3, 4 письмових
пояснень з приводу заявленого Позивачем позову не подали.

Третя особа 2 вказала у поданих
поясненнях про наступне. В результаті проведених Позивачем торгів Третю особу 2
було визнано переможцем тендеру, було укладено договір, який на сьогоднішній
день в повному обсязі виконаний.

Третя особа 2 повністю підтримує
позовні вимоги Позивача та вважає, що рішення Відповідача є незаконним та
прийнято з порушенням норм чинного законодавства України.

Ухвалою від 03.04.07р.
адміністративна справа №38/112-А про визнання протиправним та скасування
рішення від 03.11.06р. №38/17-СКК-30р та справа №38/114-А про визнання
протиправним та скасування рішення від 03.11.06р. №38/16-СКК-32р були об'єднані
в одну справу та вказаній адміністративній справі був присвоєний номер
38/112-А.

Судом заслухані пояснення присутніх
представників сторін, досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті
дослідження наданих суду доказів та матеріалів, слухання присутніх
представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

24.07.2006р. Правління Позивача була
прийнята постанова №60-1, відповідно до п.1 розділу І якої було постановлено
при здійсненні Позивачем закупівель товарів, робіт і послуг, в тому числі,
матеріально-технічних ресурсів, процедури, визначені Законом України “Про
закупівлю товарів. робіт і послуг за державні кошти”, не застосовувати, а
керуватися процедурами, визначеними внутрішніми нормативно-правовими актами
банку з цих питань.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ
вказаної постанови був затверджений тимчасовий порядок організації та
здійснення Позивачем закупівель товарів, робіт і послуг.

12.09.2006р. Позивачем був виданий
наказ №110 “Про закупівлю комп'ютерного, периферійного, телекомунікаційного
обладнання та організації техніки”, відповідно до п.1 якого було наказано
застосувати до закупівлі комп'ютерного, периферійного, телекомунікаційного
обладнання та організації техніки процедуру відкритих торгів. Пунктом 2 було
встановлено плату за тендерну документацію у розмірі 10000 грн. Пунктом 3 було
встановлено забезпечення тендерної пропозиції у вигляді безумовної,
безвідкличної гарантії банківської установи, що входить в першу десятку згідно
останніх, оприлюднених Національним банком України фінансових показників у
розмірі: лот 1 -комп'ютерне обладнання -510000 грн.; лот 2 -сервери -300000
грн.; лот 3 -периферійне, телекомунікаційне обладнання та оргтехніка  - 340000 грн.; лот 4 -мережене обладнання
-138000 грн.

03.11.06р. Спеціальною контрольною
комісією з питань державних закупівель при Рахунковій палаті за розглядом
скарги Третьої особи 1 було прийнято рішення №38/17-СКК-30р, відповідно до
якого торги на закупівлю комп'ютерного, периферійного і мереженого обладнання
та організаційної техніки для установ Позивача були відмінені.

Вказаним рішенням було встановлено,
що застосування процедури торгів у встановлених випадках у порядку, визначеному
Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, є
обов'язковим для Позивача.

Вказаним рішення було встановлено,
що оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю програмно-технічного
комплексу для автоматичного оброблення інформації для Позивача не було
опубліковано в Інформаційному бюлетені Тендерної палати України, чим порушено
ст.8 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

03.11.06р. Спеціальною контрольною
комісією з питань державних закупівель при Рахунковій палаті за розглядом
скарги Третьої особи 4 було прийнято рішення №38/16-СКК-32р, відповідно до
якого торги на закупівлю комп'ютерного, периферійного і мереженого обладнання
та організаційної техніки для установ Позивача були відмінені.

Вказаним рішенням було встановлено,
що застосування процедури торгів у встановлених випадках у порядку, визначеному
Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, є
обов'язковим для Позивача.

Вказаним рішенням було встановлено,
що Позивачем було порушено встановлений Законом України “Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти” порядок оприлюднення оголошення про
заплановану закупівлю за державні кошти комп'ютерного, периферійного і
мереженого обладнання та організаційної техніки для установ Позивача.

Оцінюючи подані Позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Господарський суд
міста Києва вважає, що позов Позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
вони обгрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливим наслідками для
особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Отже, вказані норми встановлюють
презумпцію протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, та покладають
на нього обов'язок довести суду правомірність свого рішення, в тому числі його
обґрунтованість, безсторонність, добросовісність, розсудливість та  пропорційність.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відповідачі письмових заперечень, інших пояснень з приводу заявленого Позивачем
позову, будь-яких документів на підтвердження правомірності прийнятого спірного
рішення, в тому числі обґрунтованості, безсторонності, добросовісності,
розсудливості та  пропорційності суду не
подали, в судові засідання представники Відповідачів взагалі не з'явились.

За вказаних обставин суд вважає, що
Відповідачами не доведено правомірності прийнятого Відповідачем 2 спірного
рішення, в тому числі його обґрунтованості, безсторонності, добросовісності,
розсудливості та  пропорційності, тому
позов Позивача щодо визнання протиправними та скасування спірних рішень
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону
України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” цей Закон
застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або
частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість
закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 30 тисяч
гривень, а робіт - 300 тисяч гривень.

Відповідно до ст.1 Закону України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” державні кошти -
кошти Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та
місцевих бюджетів, державні кредитні ресурси, а також кошти Національного банку
України, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування, кошти загальнообов'язкового державного соціального
страхування, кошти страхування на випадок безробіття, кошти
загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою
втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням,
кошти, передбачені Законом України "Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату працездатності", гуманітарна допомога
в грошовій формі, кошти державних, казенних, комунальних підприємств та
господарських товариств, в яких державна частка акцій перевищує 50 відсотків,
які спрямовуються на придбання товарів, робіт і послуг.

Відповідно до ч.2 п.5 ст.79
Господарського кодексу України в редакції, яка діяла на момент проведення
торгів та прийняття Відповідачем спірних рішень для закупівель матеріально-технічних
ресурсів господарське товариство, державна частка у статутному фонді якого
перевищує 50 відсотків, за рішенням органів управління такого товариства
застосовує процедури закупівель, визначені Законом України "Про закупівлю
товарів, робіт і послуг за державні кошти".

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема зі статуту Позивача та не заперечується Відповідачем, Позивач є
господарським товариством, в якому державна частка акцій складає 100 відсотків.

Як вбачається з вищенаведеного між
нормами Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти” та Господарського кодексу України існує колізія. Норми Закону України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” не роблять виключень
з загального правила про застосування Позивачем при здійсненні закупівель
матеріально-технічних ресурсів правил, визначених Законом України "Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". При цьому, норми
Господарського кодексу України надають Позивачу право самому визначати застосовувати
чи не застосовувати норми Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг
за державні кошти” при здійсненні закупівель матеріально-технічних ресурсів.

За загальним принципом верховенства
права, встановленого ст.8, 57 Конституції України, у випадку, якщо норми
законодавства України встановлюють обов'язки особи суперечливо, колізійно,
нечітко або альтернативно обсяг змісту таких обов'язків повинен тлумачитись на
користь особи. Таким чином, суд вважає, що вказані норми зобов'язують Позивача
при здійсненні закупівель матеріально-технічних ресурсів застосовувати
процедури закупівель, визначені Законом України "Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти", лише у випадку прийняття відповідного
рішення органом управління Позивача.

Даний висновок підтверджується
також висновком науково-правової експертизи Інституту держави і права ім. В.М.
Корецького НАН України щодо сфери та порядку застосування окремих положень
Господарського кодексу України та закону України “Про закупівлю товарів, робіт
і послуг за державні кошти” №126/299 від 05.07.2006р.

Як встановлено судом, 03.11.06р.
Спеціальною контрольною комісією з питань державних закупівель при Рахунковій
палаті за розглядом скарги Третьої особи 1 було прийнято рішення
№38/17-СКК-30р, відповідно до якого торги на закупівлю комп'ютерного,
периферійного і мереженого обладнання та організаційної техніки для установ
Позивача були відмінені. Вказаним рішенням було встановлено, що застосування
процедури торгів у встановлених випадках у порядку, визначеному Законом України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, є обов'язковим для
Позивача. Вказаним рішення було встановлено, що оголошення про проведення
відкритих торгів на закупівлю програмно-технічного комплексу для автоматичного
оброблення інформації для Позивача не було опубліковано в Інформаційному
бюлетені Тендерної палати України, чим порушено ст.8 Закону України “Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Як встановлено судом, 03.11.06р.
Спеціальною контрольною комісією з питань державних закупівель при Рахунковій
палаті за розглядом скарги Третьої особи 4 було прийнято рішення
№38/16-СКК-32р, відповідно до якого торги на закупівлю комп'ютерного,
периферійного і мереженого обладнання та організаційної техніки для установ
Позивача були відмінені. Вказаним рішенням було встановлено, що застосування
процедури торгів у встановлених випадках у порядку, визначеному Законом України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, є обов'язковим для
Позивача. Вказаним рішенням було встановлено, що Позивачем було порушено
встановлений Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти” порядок оприлюднення оголошення про заплановану закупівлю за державні
кошти комп'ютерного, периферійного і мереженого обладнання та організаційної
техніки для установ Позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
органом управління Позивача рішення про застосування при закупівлі
матеріально-технічних ресурсів Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти” не приймалось, навпаки правлінням Позивача було
прийняте рішення про не застосування процедур, встановлених Законом України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, та керування
внутрішніми нормативно-правовими актами Позивача з цих питань. Таким чином,
Позивач не був зобов'язаний застосовувати вказаний закон при проведенні торгів.
На підтвердження іншого, Відповідачем не подано суду будь-яких доказів.

Враховуючи викладене, підстава для
відміни Відповідачем торгів вказана у спірних рішеннях, а саме, що Позивачем
було порушено встановлений Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти” порядок оприлюднення оголошення про заплановану
закупівлю за державні кошти, не ґрунтується на нормах чинного законодавства
України, а тому спірні рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Керуючись ст.2, 7, 17, 158, 161,
162, 163 та п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель
при Рахунковій палаті України №38/16-СКК-32р та №38/17-СКК-30р від 03.11.2006р.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк
України” судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

4. Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або
апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку
та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Ю.Л. Власов

Постанова
складена та підписана 07.06.2007р.