АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________
__________________________________________________________________________________
3/65  тел.(8-0412) 48-16-02
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2007 р.
Справа № 12/1047

Житомирський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого   судді

суддів:

при
секретарі
,

за
участю представників сторін:

від
позивача:     не з'явився;

від
відповідачів:

-
ВДВС Городоцького районного управління юстиції:

Присяжного
О.І.- представника за дорученням №2334 від 30.05.2007р. (присутнього в
засіданні суду 03.07.2007р.);

-
Головного управління Державного казначейства України в Хмельницькій області: не
з'явився,

розглянувши
апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Хмельницький

на
рішення господарського суду Хмельницької області

від
"25" травня 2006 р. у справі № 12/1047 (суддя В.О. Шпак)

за
позовом Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Хмельницький

до
Відділу Державної виконавчої служби Городоцького районного управлінняюстиції,
м.Городок  Хмельницької області та
Головного управління Державного казначейства України в Хмельницькій області,
м.Хмельницький

про
стягнення 11799,00 грн.

з
перервою в засіданні суду згідно ст.77 ГПК України з 03.07.2007р. по
10.07.2007р.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 25.05.2006р.
у справі №12/1047 в позові Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
(м.Хмельницький) до Державної виконавчої служби Городоцького району
(м.Городок  Хмельницької області) за
участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління
Державного казначейства в Хмельницькій області (м.Хмельницький) про стягнення
11799,00 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою (т.1, а.с.68-69), в якій просить вказане рішення господарського
суду скасувати з підстав, наведених у скарзі, та прийняти нове рішення, яким
позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі (з врахуванням додаткових письмових пояснень
від 06.09.2006р. за вх. НОМЕР_1, т.1, а.с.80-81) позивач зазначає, що місцевим
господарським судом при прийнятті оскарженого рішення порушено норми чинного
законодавства та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а
висновки, викладені у рішенні, не відповідають цим обставинам, зокрема:

- господарський суд першої інстанції помилково визначив, що
державна виконавча служба Городоцького району не є правонаступником відділу
державної виконавчої служби Городоцького РУЮ, посилаючись на наказ Міністерства
юстиції України №1482/к від 19.08.2005р., виданий відповідно до Закону України
"Про державну виконавчу службу", Закону України "Про виконавче
провадження", Постанови КМУ №320 від 23.04.2005 року; проте, фактично
наказ №1482/к від 19.08.2005р. передбачає лише ліквідацію відділу державної
виконавчої служби, але не містить припису щодо відсутності правонаступництва, а
вищевказана Постанова КМУ №320 передбачає створення державної виконавчої служби
на базі саме відділу державної виконавчої служби;

- ч.2 ст.2 Закону "Про виконавче провадження" ще в
редакції від 10.07.2003р. зазначає, що відповідно до Закону України "Про
державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні
виконавці відділу примусового виконання рішень Департаменту державної
виконавчої служби Міністерства юстиції України, підрозділу примусового
виконання рішень відділів державної виконавчої служби Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних,
Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (між
обласного значення), районних у містах відділів державної виконавчої служби.
Отже, в 2005 році відбулася зміна структури підрозділу центрального органу
державного управління; завдання ж і функції державної виконавчої служби щодо
виконання судових рішень станом на 2005 рік у порівнянні з попередніми роками
не змінились;

- крім того, згідно ч.1 ст.86 вищевказаного Закону, стягувач має
право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити
стягнення коштів з боржника у разі невиконання рішення з вини юридичної особи,
а згідно ч.3 ст.11 Закону України "Про державну виконавчу службу"
шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час
виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за
рахунок держави.

Ухвалою Житомирського апеляційного господарського суду від
19.10.2006р. (а.с. 87, т.1) в зв'язку з тим, що відповідно до п.21 постанови
Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003р. при розгляді позовів
фізичних і юридичних осіб про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями
(бездіяльністю) державного виконавця, відповідачами можуть бути відповідні
відділи державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та
відповідні територіальні органи Державного казначейства України було залучено
до участі у даній справі як відповідача Управління Державного казначейства в
Хмельницькій області, а ухвалою суду від 13.02.2007р. (а.с.119-120, т.1) згідно
ст.25 ГПК України було здійснено заміну відповідача - Управління Державного
казначейства України в Хмельницькій області його правонаступником - Головним
управлінням Державного казначейства України в Хмельницькій області, оскільки
представником Управління Державного казначейства України в Хмельницькій області
було представлено наказ по УДК у Хмельницькій області №73 від 04.08.2006р.
та  довідку №1136 з ЄДРПОУ від
25.10.2006р. (т.1, а.с.114-115), з яких вбачається, що Управління Державного
казначейства України в Хмельницькій області реорганізовано шляхом перетворення
в Головне управління Державного казначейства України в Хмельницькій області,
яке є правонаступником Управління Державного казначейства України в
Хмельницькій області.

Крім того, з врахуванням наявних в матеріалах справи наказу
Департаменту Державної виконавчої служби №2 від 19.01.2007р. "Про
ліквідацію регіональних та територіальних органів державної виконавчої
служби", свідоцтва про державну реєстрацію Державної виконавчої служби у
Городоцькому районі, свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи -
Відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції,
наказу Міністерства юстиції України №21/5 від 25.01.2007р. "Про
реформування органів юстиції" (т.2, а.с.6-9), а також приписів ст.25 ГПК
України, ухвалою суду апеляційної інстанції від 31.05.2007р. (т.2, а.с.55-56)
було також здійснено заміну відповідача - Державної виконавчої служби у
Городоцькому районі її правонаступником - Відділом державної виконавчої служби
Городоцького районного управління юстиції.

Представники позивача та Головного управління Державного
казначейства України в Хмельницькій області в засідання суду 03.07.2007р. не
з'явились.

Головне управління Державного казначейства України в Хмельницькій
області у відзиві на апеляційну скаргу від 11.12.2006р. №14-14/4970 (т.1,
а.с.88-90) заявило клопотання про здійснення розгляду апеляційної скарги без
участі його представника.

Зважаючи на те, що про дату, час та місце проведення судового
засідання сторони були повідомлені своєчасно і належним чином, про що свідчить
реєстр відправки рекомендованої кореспонденції Житомирського апеляційного
господарського суду від 13.06.2007р., а також, враховуючи положення ст.101
Господарського процесуального кодексу України про межі перегляду справ в
апеляційній інстанції, колегія суддів вважає, що нез'явлення в судове засідання
представників позивача та Головного управління Державного казначейства України
в Хмельницькій області не перешкоджає переглядові справи за наявними в ній
матеріалами, а тому задовольняє клопотання останнього про розгляд апеляційної
скарги за відсутності його представника.

Відповідач (ВДВС Городоцького районного управління юстиції) у
відзиві вх.НОМЕР_2 на апеляційну скаргу (т.1, а.с.95-98) з врахуванням
доповнення НОМЕР_3 (т.2, а.с.5) та його представник в засіданні суду
03.07.2007р. проти доводів, які зазначені в апеляційній скарзі, заперечують,
вважають рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, у
зв'язку з чим просять оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 - без задоволення. Зокрема,
у відзиві на апеляційну скаргу з додатком ВДВС Городоцького районного
управління юстиції вказує, що:

- відповідно до наказу Міністерства юстиції України від
19.08.2005р. №1482-к відділи державної виконавчої служби Головного управління
юстиції Міністерства юстиції України в Автономній республіці Крим, областей,
Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських,
міськрайонних управлінь юстиції було ліквідовано, а оскільки чинним
законодавством України передбачено правонаступництво лише при реорганізації
(злитті, приєднанні, поділі, виділенні або перетворенні) юридичної особи, то,
відповідно, новостворені органи державної виконавчої служби не є
правонаступниками ліквідованих відділів державної виконавчої служби обласних,
районних, районних у містах міських (міст обласного значення) управлінь
юстиції, що й було встановлено місцевим господарським судом в оскаржуваному
рішенні;

- крім того, постановою ВДВС Городоцького РУЮ від 06.09.2002р.
було відкрито виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Мир" на
користь СПД ОСОБА_1 9720,00 грн. згідно визнаної товариством претензії №18 від
15.07.2002р., а постановою від 12.12.2002р. було відкрито виконавче провадження
на виконання наказу господарського суду Хмельницької області НОМЕР_4 від
25.11.2002р. про стягнення з ТОВ "Мир" на користь позивача 2709,32
грн. й приєднано його до зведеного виконавчого провадження №25 щодо ТОВ
"Мир". Проте, оскільки на рахунках боржника було виявлено відсутність
коштів, то відповідно до Роз'яснення Міністерства юстиції України №27-32/1258
від 25.11.2002р. "Щодо прийняття на виконання та виконання державними
виконавцями відповідей про визнання претензій" державним виконавцем ВДВС
Городоцького РУЮ 18.07.2003р. було винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження, а наказ НОМЕР_4 надіслано ліквідатору ТОВ
"Мир" в зв'язку з прийняттям господарським судом Хмельницької області
07.09.2005р. постанови про визнання ТОВ "Мир" банкрутом, а виконавче
провадження також закінчене.

Головне управління Державного казначейства України в Хмельницькій
області в письмових поясненнях по справі №14-14/4106 від 17.10.2006р. (т.1,
а.с.83-84) та відзиві від 11.12.2006р. №14-14/4970 (т.1, а.с.88-90) на
апеляційну скаргу проти останньої заперечує, вважаючи рішення господарського
суду Хмельницької області обґрунтованим та прийнятим з повним і всебічним
дослідженням обставин справи та дотриманням норм чинного законодавства, тому
просить залишити його без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на матеріали справи та
вказуючи, що Головне управління Державного казначейства України в Хмельницькій
області не вчиняло жодних протиправних дій, які могли б привести до порушення
прав та інтересів позивача, а отже відсутні правові підстави для притягнення
його до відповідальності, зокрема, зазначає таке:

- виконавче провадження про стягнення з ТОВ "Мир" на
користь СПД ОСОБА_1 боргу, зокрема, згідно наказу господарського суду
Хмельницької області НОМЕР_4 від 14.11.2002р. знаходилось в провадженні ВДВС
Городоцького районного управління юстиції, проте, оскільки відповідно до
постанови господарського суду Хмельницької області від 07.09.2005р. у справі
№13/2776 ТОВ "Мир" визнано банкрутом, то виконавче провадження по
примусовому виконанню вищевказаного наказу було закінчено;

- ВДВС Городоцького районного управління юстиції відповідно до
наказу Міністерства юстиції України від 19.08.2005р. №1482-к було ліквідовано,
а ДВС у Городоцькому районі, до якого СПД ОСОБА_1 заявлено позов, не є
правонаступником зазначеного відділу ДВС, а тому господарський суд Хмельницької
області дійшов вірного висновку, що позов задоволенню не підлягає;

- спірна сума 11799,00 грн. за визнаною ТОВ "Мир"
претензією від 15.07.2002р. на суму 9720,00 грн. та наказом господарського суду
Хмельницької області НОМЕР_4 від 14.11.2002р. визначена як борг перед
позивачем, а тому не може розглядатись як збитки, завдані позивачеві відділом
державної виконавчої служби;

- також згідно п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" до юридичної особи, яка проводить стягнення,
не переходять зобов'язання боржника за виконавчим документом; присуджені з неї
на користь стягувача кошти мають компенсаційний характер;

- враховуючи приписи ст.ст.1166, 1167, ч.2 ст.22 ЦК України, ст.86
Закону України "Про виконавче провадження" необхідною підставою для
притягнення органу державної виконавчої служби до відповідальності у вигляді
стягнення збитків є наявність неправомірних дій (бездіяльності) державного
виконавця при здійсненні виконавчого провадження, виникнення шкоди та
причинного зв'язку між неправомірними діями (бездіяльністю) державного
виконавця та завданою шкодою.

В засіданні суду 03.07.2007р. у відповідності до ст.77 ГПК України
оголошувалась перерва по 10.07.2007р.

Розглянувши та обговоривши доводи, зазначені в апеляційній скарзі,
перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом всіх обставин
справи, дослідивши правильність застосування ним норм чинного законодавства при
прийнятті оскарженого рішення, колегія суддів дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не підлягає та вважає за необхідне вказати
наступне.

15.07.2002р. Суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 звернувся
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мир" з претензією №18 на
суму 9720,00грн. (т.1, а.с.31), в якій запропонував товариству виконати умови
договору НОМЕР_5, а саме: оплатити надані йому юридичні послуги.

ТОВ "Мир" у відповіді №7 від 28.08.2002р. (т.1, а.с.29)
повідомило Суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1, що визнає претензію
останнього на суму 9720,00 грн. та зазначило, що заборгованість по договору
НОМЕР_5 буде погашена по мірі надходження коштів для цих цілей з врожаю 2002р.

04.09.2002 року позивач звернувся з заявою до ВДВС Городоцького
РУЮ (т.1, а.с.28) для здійснення останнім виконавчих дій по примусовому стягненню
з ТОВ "Мир" заборгованості в сумі 9720 грн.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 14.11.2002
року у справі НОМЕР_4 позов підприємця ОСОБА_1 до ТОВ "Мир" було  задоволено, стягнуто всього 2709,32 грн. й
видано 25.11.2002 року наказ (а.с. 8-9, т.1), який було пред'явлено до
виконання ВДВС Городоцького РУЮ відповідно до заяви від                 04.12.2002 року (т.1, а. с.7).

06.09.2002 року державним виконавцем згідно постанови було
відкрито виконавче провадження  №671
індекс В1 (а.с. 10, т.2) про стягнення
на користь  СПД ОСОБА_1 з ТОВ
"Мир" 9720,00 грн. на підставі визнаної претензії №18 від       15.07.2002 року (а.с. 12-13, т.2), а
12.12.2002 року  -  виконавче провадження  №1034 індекс В1 (а.с. 19, т.2) про стягнення  2709,32 грн. на підставі наказу  господарського суду Хмельницької області  від 25. 11.2002 року  ( постанова, а.с. 21, т.2).

Постановою ВДВС Городоцького РУЮ
від 12.12.2002 року  (а.с.
26)  виконавче провадження  по наказу
господарського суду  було
об'єднано в зведене  виконавче
провадження №25  від 26.11.2002 року  (постанова, а.с. 24-25, т.2).

Всі названі виконавчі провадження
оглядались судом в засіданні.

В подальшому, державним
виконавцем  виносились  постанови
про  арешт коштів  боржника
від 4.12.2002 року, від 27.02.2003 року
та складено 22.12.2002 року акт
про відсутність  коштів у касі
товариства  (а.с. 27-29, т.2).

Проте, як зазначено  в
доповненні  до відзиву  ВДВС Городоцького  РУЮ
(а.с. 5, т.2) та пояснив представник
останнього  в засіданні, ВДВС  діяла
з врахуванням роз'яснення
Міністерства юстиції за №27-32/1258 від 25.11.2002 року (а.с. 53, т.2) в
зв'язку  з наявністю  колізій між нормами  ст.8 Господарського процесуального  кодексу України та нормами  Закону України  "Про
виконавче провадження".

Відповідно до вказаного роз'яснення виконання  відповіді по визнаній  претензії здійснюється  виключно
шляхом стягнення  коштів  з рахунку,
вказаного  у відповіді про
визнання  претензії; звернення
стягнення  на  інші рахунки або майно боржника  не допускається.

17.07.2003 року ВДВС Городоцького РУЮ банком було повернуто
платіжну вимогу №52 від 16.07.2003 року про стягнення  з ТОВ "Мир" 9720,00 грн. без
виконання в зв'язку з відсутністю коштів на рахунку останнього (а.с. 15-16,
т.2).

18.07.2003 року державний виконавець виніс постанову про
закінчення виконавчого провадження, яку супровідним листом від 22.07.2003 року
№2889 разом з претензією надіслав позивачу (а.с.17-18, т.2 та витяг з журналу
реєстрації вихідної кореспонденції ВДВС Городоцького РУЮ, а.с.50-51, т.2).

Одночасно,  суд апеляційної
інстанції зазначає й таке.

Згідно ч. 5 ст. 8 ГПК України (в редакції, що діяла на час
звернення позивача до ВДВС про примусове
виконання  відповіді  на претензію) відповідь на претензію
вважалася підставою для примусового стягнення заборгованості державною
виконавчою службою в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче
провадження".

Проте, відповідно до статей 18, 18-1, 24 Закону України "Про
виконавче провадження" (також в редакції на час звернення ОСОБА_1 до ВДВС
) державний виконавець відкриває виконавче провадження виключно на підставі
виконавчого документа, до якого
відповідь про визнання претензії не відноситься.

Слід вказати, що Міністерство юстиції України  в своєму роз'ясненні  №27-3/1289 від 09.09.2003 року (а.с. 68, т.2)
визнало таким, що втратив чинність, лист - роз'яснення від 25.11.2002 року
№27-32/1258.

В подальшому, колізії між ст. 8 ГПК України та Законом України
"Про виконавче провадження" було усунуто  на законодавчому рівні зміною редакції ч. 5
ст. 8 ГПК України Законом України №3541-ІV від 15.03.2006 року "Про
внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження та деяких інших
законодавчих актів щодо виконання
судових рішень", яка вже не має
приписів щодо того, що відповідь
на претензію є підставою для примусового стягнення заборгованості
державною виконавчою службою.

Отже, за наведеного вище в сукупності, не можна погодитись з
доводами позивача про  бездіяльність ВДВС
Городоцького  РУЮ  щодо
виконання відповіді  ТОВ
"Мир" на претензію  позивача.

Що ж до вчинення дій по виконанню наказу  господарського суду  Хмельницької області  НОМЕР_4 від 25.11.2002 року, то 20.08.2004
року  державним виконавцем  на виконання
зведеного  виконавчого провадження  від 26.11.2002 року, яке вже  було на суму 170418 грн. 26 коп., було описане
та арештоване майно ТОВ "Мир", про що складено акт №380323 (а.с.
31-34, т. 2), призначено експерта для участі у виконавчому провадженні згідно
постанови від 23.08.2004 року (а.с. 35-36, т.2), проведено оцінку описаного
майна, яка склала загалом 10765,50 грн. (витяги зі звітів, а.с. 38-41, т.2).

Про ці дії позивач ВДВС Городоцького  РУЮ повідомлявся листами (від 28.01.2005 року
№981, від 09.02.2005 року №1284, а.с. 43-44, т.2).

13.10.2005 року згідно платіжного доручення №247 ВДВС
Городоцького  РУЮ було перераховано
підприємцю ОСОБА_1 1375,85 грн. (а.с. 69).

Як вбачається з довідки ТОВ "Мир" (а.с. 48, т.2), станом
на 28.03.2005 року в господарстві майна під кредиторську заборгованість немає.

Постановою господарського суду
Хмельницької області від 7.09.2005 року
у справі №13/227"Б" ТОВ "Мир" визнано банкрутом
(а.с.113, т.1) та призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_2.

5.10.2005 року  в зв'язку з
цим  державний виконавець ВДВС
Городоцького РУЮ   на підставі  ст.37 Закону України "Про  виконавче провадження"  виніс постанову про закінчення  виконавчого провадження  (а.с. 22, т.2), яка супровідним листом  №9798 від 13.10.2005 року  разом з наказом  від 25.11.2002 року  НОМЕР_4 була надіслана ліквідатору  боржника ТОВ "Мир" з повідомленням
про це  позивача (супровідний лист, витяг
з  журналу реєстрації  вихідної
кореспонденції ВДВС, а.с. 23, 52, т.2).

Таким чином, факт бездіяльності ВДВС Городоцького  РУЮ  не
встановлено колегією суддів.

Крім того, ставлячи вимогу про стягнення збитків в сумі 11799
грн., позивач посилається на приписи ст.1166 ЦК України, тобто фактично просить
стягнути завдану шкоду  в  розмірі боргу, що мало сплатити  ТОВ "Мир".

Але з такою позицією позивача суд апеляційної інстанції не
погоджується, виходячи з такого.

Стаття 56 Конституції України проголошує право на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної
шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при
здійсненні ними своїх повноважень.

За приписами частини другої статті 86 Закону України “Про
виконавче провадження” збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи
юридичним особам при здійсненні виконавчого провадження, підлягають
відшкодуванню в порядку, передбаченому законом.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні
підстави відповідальності за завдану шкоду, згідно з якою майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи
майнового блага. Зменшення чи втрата майна тягне за собою відшкодування
майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків /стаття 1192 Цивільного кодексу
України/ .

Відповідно до частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України  збитками є: витрати, яких особа зазнала у
зв'язку  із знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена
вигода).

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим
або органу місцевого самоврядування (посадової або службової особи органу державної
влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень - стаття 1174 Цивільного
кодексу України), відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або
органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Приписи вказаних статей є спеціальною нормою, тобто передбачають
особливості відшкодування шкоди, які відрізняють її від загальних правил
деліктної відповідальності.

Отже, предметом доказування у таких справах є факти неправомірних
дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого
документа, виникнення шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями
(бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди.

Як вже вказувалось в цій постанові, судова колегія, надавши оцінку
долученим до справи матеріалам, факт неправомірних дій (бездіяльності) відділу
державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції щодо
виконання відповіді ТОВ "Мир" на претензію підприємця ОСОБА_1 та
наказу господарського суду Хмельницької області від 25.11.2002 року у справі
НОМЕР_4 про стягнення з ТОВ "Мир" на користь підприємця ОСОБА_1
2709,32 грн. у передбаченому законом порядку не встановила.

Крім того, позивачем не було надано доказів наявності шкоди, заподіяної
саме неправомірними діями  чи взагалі
бездіяльністю відділу державної виконавчої служби Городоцького управління
юстиції та у заявленому розмірі.

Спірні суми 9720 грн. та 2709,32 грн.  за відповіддю на претензію та за рішенням
господарського суду Хмельницької області були визначені як суми заборгованості
ТОВ “Мир” перед підприємцем ОСОБА_1, а тому не можуть, в даному випадку,
розглядатись як збитки, завдані позивачеві відділом державної виконавчої служби
Городоцького районного управління юстиції.

Згідно з пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003р. №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів та посадових осіб державної виконавчої служби та звернень
учасників виконавчого провадження" до юридичної особи, яка проводить
стягнення, не переходять зобов'язання боржника за виконавчим документом.

Присуджені з неї на користь стягувача кошти мають компенсаційний
характер.

Вказане кореспондується з приписами статей 528, 618 Цивільного
кодексу України.

Судова практика
свідчить  про аналогічну  позицію (постанова ВГСУ від 23.05.2006 року у
справі №16/125-05-2520).

Таким чином, судова колегія вважає, що відсутні підстави для
стягнення заподіяної шкоди саме неправомірними діями чи взагалі бездіяльністю відділу
державної виконавчої служби Городоцького райуправління юстиції та у заявленому
розмірі.

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з висновком суду
першої інстанції, за яким останнім було відмовлено в позові, а саме, що ДВС
Городоцького району не є правонаступником ВДВС Городоцького РУЮ, з огляду на
таке.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про Державну виконавчу
службу" державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства
юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських суддів та інших
органів, а також посадових осіб відповідно до Законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і
неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Стаття 3 цього ж Закону (в редакції до внесення змін Законом від
22.12.06р. №521-V) передбачає, що департамент державної виконавчої служби є
урядовим органом державного управління, що діє у складі Міністерства юстиції
України, на який покладається реалізація єдиної державної політики у сфері
примусового виконання рішень.

Відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від
23.04.05р. №320 "Про утворення урядового органу державного управління у
складі Міністерства юстиції" у складі Міністерства юстиції утворюється
Департамент державної виконавчої служби на базі органів державної виконавчої
служби.

Наказом Департаменту державної виконавчої служби від 26.10.05р.
№46/к "Про утворення територіальних органів державної виконавчої служби у
складі Департаменту державної виконавчої служби утворено виконавчу службу у
районах, містах (містах обласного значення), районах у містах згідно додатків
(т.1, а.с.109).

З додатку 22 до пункту 1 названого наказу (т.1, а.с.109, зворотня
сторона) вбачається, що у районах та містах Хмельницької області утворено
державні виконавчі служби, у тому числі Державну виконавчу службу у
Городоцькому районі.

Новоутворені Державні виконавчі служби прийняли від ліквідованих
відділів виконавчі провадження для здійснення виконавчих дій. Це стосується й
ДВС у Городоцькому районі, про що свідчать обставини даної справи, зібрані
докази й пояснення представника відповідача.

Підсумовуючи все вищевикладене, рішення господарського суду
Хмельницької області, враховуючи мотиви, наведені в цій постанові, слід
залишити без змін.

Доводи ж апеляційної скарги не є такими, що можуть бути підставою
для скасування рішення.

Керуючись ст.ст.  101,103,105 Господарського процесуального
кодексу України, Житомирський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 25.05.2006р.
у справі №12/1047 залишити без змін, а апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (м.Хмельницький) - без задоволення.

2. Справу №12/1047 повернути до господарського суду Хмельницької
області.

Головуючий
суддя

судді:

Віддрук.
5 прим.:

1
- в справу,

2-4
- сторонам,

5
- в наряд