ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

29 травня 2007 р.

№ 2-1860/04

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Дроботової Т.Б. -головуючого,
Волковицької Н.О. Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача

не з'явилися (про час і місце
судового засідання повідомлено належно)

відповідача

Хільчук М.В. -доручення від
19.04.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу

Відкритого акціонерного
товариства “Оснастка”

на ухвалу

від 27.01.2005 апеляційного суду
Волинської області

у справі

№ 2-1860/04 Нововолинського
міського суду Волинської області

за позовом

ОСОБА_1

до

Відкритого акціонерного
товариства “Оснастка”

про

викуп акцій

В С Т А Н О В
И В :

У вересні
2004 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Нововолинського міського суду Волинської
області та просив зобов'язати  ВАТ
“Оснастка” здійснити викуп належних йому акцій загальною вартістю 60325,00
грн., посилаючись, зокрема на статтю 32 Закону України “Про господарські
товариства”, пункт 145 Державної Програми приватизації на 2000-20002 р.р.”,
затвердженої Законом України “Про Державну програму приватизації” від
18.05.2000 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
13.07.2004 р. позивач, як акціонер, звернувся до ВАТ “Оснастка” з письмовою
заявою про викуп належних йому акцій, на що отримав від відповідача відповідь
про віднесення даного питання до компетенції Загальних зборів, що на думку,
позивача суперечить вимогам чинного законодавства та порушує права позивача як
акціонера ВАТ “Оснастка”.

Рішенням Нововолинського міського
суду Волинської області
від 12.11.2004 р. позов задоволено, зобов'язано ВАТ “Оснастка” викупити
акції ОСОБА_1 на суму 60325,00 грн.

Суд дійшов висновку, що на підставі
пункту 145 Закону України “Про державну програму приватизації”, статті 32
Закону України “Про господарські товариства” та відповідно до пункту 9.2.2.
підпункту “3” Статуту ВАТ “Оснастка” відмова відповідача на письмову заяву
акціонера ОСОБА_1 про викуп належних йому акцій безпідставна.

За апеляційною скаргою ВАТ “Оснастка”
апеляційний суд Волинської області, переглянувши рішення Нововолинського
міського суду Волинської області від 12.11.2004 р. в апеляційному порядку,
ухвалою від 27.01.2005 р. залишив його без змін, посилаючись, зокрема на
частину 2 статті 530 Цивільного кодексу України.

ВАТ “Оснастка” подало до Вищого
господарського суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові
рішення та закрити провадження у справі, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги
порушенням судами норм матеріального права, зокрема, частини 3 пункту 4 статті
91 Господарського кодексу України.

На думку скаржника, апеляційним
судом застосовано частину 2 статті 530 Цивільного кодексу України щодо права
кредитора вимагати виконання боржником його обов'язку у будь-який час, а
боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, проте, це суперечить частині 3 пункту 4 статті 91
Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі виникнення спорів
щодо виплати заборгованості товариства його кошти не підлягають розподілу між
учасниками до вирішення цього спору або одержання кредиторами відповідних
гарантій погашення заборгованості, а також суперечить пункту 14.6 Статуту
товариства.

Заслухавши доповідь судді
-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника
відповідача перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності
юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами під час здійснення судового провадження, згідно виписки з
реєстру власників іменних цінних паперів, позивач ОСОБА_1 є акціонером ВАТ
“Оснастка”, має у власності акції номінальною вартістю 60325,00 грн., що
підтверджується випискою з реєстру власників іменних цінних паперів          (а.с. 8).

Згідно протоколу загальних зборів
ВАТ “Оснастка” від 22.06.2004 р. при прийнятті рішення з питання порядку
денного щодо затвердження плану реструктуризації “ВАТ “Оснастка”, позивач -
ОСОБА_1 голосував “проти” (а.с. 6-7).

13.07.2004 р. ОСОБА_1, на підставі
пункту 145 Державної програми приватизації на 2000-2002 р., затвердженої
Законом України “Про державну програму приватизації” звернувся до керівництва
ВАТ “Оснастка” з письмовою заявою про викуп товариством належних йому акцій
(а.с. 3).

Листом від 09.08.2004 р. № 81/871
відповідач повідомив, що відповідно до пункту 9.2.2 Статуту ВАТ “Оснастка”
питання викупу акцій акціонерним товариством, що випускаються ним належить до
компетенції Загальних зборів, Правління товариства відповідно до поданої заяви
буде ініціювати про включення цього питання до порядку денного наступних
загальних зборів.

Задовольняючи позовні вимоги суди
виходили, зокрема, з приписів пункту 145 Державної програми приватизації на
2000-2002 р. та зобов'язали ВАТ “Оснастка” викупити акції позивача.

Відповідно до пункту 145 Державної
програми приватизації на 2000-2002 роки, затвердженої Законом України “Про
державну програму приватизації” від 18.05.2000 р. № 1723-ІІІ у разі прийняття
рішення загальними зборами акціонерів щодо реструктуризації ВАТ акції
акціонерів, які голосували проти прийняття цього рішення, за їх бажанням
підлягають обов'язковому викупу акціонерним товариством відповідно до статті 32
Закону України “Про господарські  товариства”.

За приписами статті 32 Закону
України “Про господарські  товариства”
акціонерне товариство має право викупити у акціонера оплачені ними акції тільки
за рахунок сум, що перевищують статутний фонд, для їх наступного перепродажу,
розповсюдження серед своїх працівників або анулювання. Вказані акції повинні
бути реалізовані або анульовані у строк не більше одного року.

А тому, беручи до уваги приписи
законодавства та встановлені під час здійснення судового провадження обставини
справи, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій
стосовно того, що відмова керівництва ВАТ “Оснастка” здійснити викуп акцій
позивача суперечить вимогам пункту 145 Державної програми приватизації на
2000-2002 роки, затвердженої Законом України “Про державну програму
приватизації”, за змістом якого сам по собі факт прийняття загальними зборами
акціонерів рішення щодо реструктуризації товариства передбачає викуп
товариством акцій тих акціонерів, які голосували проти цього рішення і
додаткового рішення по кожному окремому акціонеру не потребується.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові
рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи
перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального
права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду
чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково
перевіряти докази.

Викладені у касаційній скарзі
доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться
до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117
Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень
касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна
інстанція вважає прийняті у справі судові рішення такими, що відповідають
нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи
скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119,
статтями 1115, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Рішення Нововолинського міського
суду Волинської області від 12.11.2004 р. та ухвалу апеляційного суду
Волинської області від 27.01.2005 р. у справі 2-1860/04 Нововолинського
міського суду Волинської області залишити без змін, а касаційну скаргу ВАТ
“Оснастка” -без задоволення.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач