ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"26" лютого 2007 р.
Справа  № 22/345-05-9309

о 09 год. 45 хв.

господарський суд Одеської області у складі судді Торчинської Л.О.

при секретарі судового засідання Келіній М.Ю.,

за участю представників від позивача: Кіндяк Н.В. - на підставі довіреності №04-1/3 від 15.01.2007р.;

від відповідача: Мазуркевич Р.В. –на підставі довіреності №15/2-2-744 від 19.02.2007р.;

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 господарського суду Одеської області в м. Одесі адміністративну справу № 22/345-05-9309 за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до відповідача Управління Державної служби охорони при УМВС України в Одеській області про стягнення суми штрафних санкцій 162027,35грн.

ВСТАНОВИВ:

позивач Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Управління Державної служби охорони при УМВС України в Одеській області про стягнення суми штрафних санкцій 162027,35грн.

Ухвалою суду від 19.10.2005р. порушено провадження у даній справі за №22/345-05-9309.

Ухвалою суду від 25.11.2005р. провадження у справі зупинено до надання роз`яснення Фондом соціального захисту інвалідів та Міністерства правці та соціальної політики України.

28.11.2006р. ухвалою суду поновлено провадження у справі, у зв'язку з тим, що були усунені обставини, які зумовили зупинення провадження у справі.

06.12.2006р. відповідачем по справі було подано зустрічний позов, який було повернуто ухвалою суду від 08.12.2006р., у зв'язку  з наявністю певних недоліків зустрічної позовної заяви.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 15.01.2007р.  апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Одеській області на ухвалу господарського суду Одеської області від 08.12.2006р. про повернення зустрічної позовної заяви було повернуто скаржнику, а справу передано для подальшого розгляду до господарського суду Одеської області.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даної справи повинен здійснюватися відповідно до вимог КАС України, суд керуючись п. 6 прикінцевих та перехідних положень КАС України. В судовому засіданні 23.02.2007р. суд перейшов на розгляд даної справи згідно КАС України.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд стягнути з відповідача штрафні санкції за недотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у 2004р. у розмірі 162027,35 грн., з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги не визнає, надав суду заперечення та додаткові заперечення, в яких зазначає, що згідно ст. 1 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ “Про міліцію”, міліція в Україні –це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров’я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань. Зазначений Закон покладає на міліцію виконання охоронної (на договірних засадах) функції, тому її складовою частиною є міліція охорони (частина 1 статті 7 Закону “Про міліцію”).

Поряд з цим, частиною 1 статті 17 Закону “Про міліцію” встановлено, що на службу у міліції приймаються на контрактній основі громадяни, здатні за своїми особистими, діловими і моральними якостями, освітнім рівнем, фізичною підготовкою і станом здоров’я виконувати покладені на міліцію завдання. Згідно з пунктом 17 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.08.2001 №1053) на роботу до Державної служби охорони приймаються особи, які досягли вісімнадцятирічного віку, за своїми фізичними даними і станом здоров’я здатні виконувати покладені на працівників охорони обов’язки та не мають судимості. Працівники ДСО під час несення служби зобов’язані захищати об’єкти охорони від злочинних посягань, затримувати правопорушників (пункт 18 Положення про ДСО при МВС). Інвалід –це особа зі стійким розладом функцій організму, який призводить до обмеження її життєдіяльності, а тому ця особа фізично не може належним чином виконувати охоронні функції. До того ж, охорону колективної і приватної власності, об'єктів віднесено до робіт з підвищеною небезпекою (п.149 Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 30.11.1993 №123, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.12.1993 за №196). Застосовувати труд інвалідів на роботах з підвищеною небезпекою означає створювати загрозу їх життю.

В судовому засіданні, відповідно до ст. 150 КАС України, судом оголошувалась перерва з 23.02.07р. до 26.02.07р.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, при цьому суд виходив з наступного:

04.08.2005р. позивачем було проведено перевірку Управління Державної служби охорони при УМВС України в Одеській області, щодо дотримання статей 19 ,20 Закону України „про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” за завітний 2004 рік.

За результатами перевірки позивачем було складено акт перевірки № 52 від 04.08.2005р. щодо створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, та встановлено, що середньо облікова чисельність штатних працівників за 2004 рік склала 825 осіб. Згідно з нормативом місць, призначених  для працевлаштування інвалідів, відповідач повинен був створити 33 місця (825х0,04 =33), але створив тільки 4 робочих місця. Відповідно до розрахунку суми відрахувань, що складається з поділення фонду заробітної плати на середньо облікову чисельність штатних працівників, та помноження її на кількість нестворених робочих місць для інвалідів, сума відрахувань за 29 нестворених робочих місць склала 162027,35 грн. (4609400:825=5587,15х29=162027,35грн.)

Основним законом, який визначає основи соціальної захищеності інвалідів і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя згідно з індивідуальними здібностями та інтересами, і Закон України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” від 21.03.91 р. № 875-ХІІ.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, для підприємств (об'єднань), установ і організацій незалежно від форми власності і господарювання встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування, інвалідів у розмірі чотирьох відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 25 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Статтею 20 Закону передбачено, що підприємства (об'єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Відповідно до п.14 "Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95р. № 314, підприємства у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів, інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Проте, як встановлено матеріалами справи, відповідач всупереч п.14 Положення не створив за власні кошти 29 робочих місць для працевлаштування інвалідів та не інформував центр зайнятості про вільні робочі місця для інвалідів.

Згідно п. 3 цього Положення робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда, але Управління Державної служби охорони при УМВС України в Одеській області не надало до суду доказів щодо атестації робочих. місць для інвалідів.

Відповідно до п.5 Положення підприємства розробляють заходи щодо створення робочих місць для інвалідів, включають їх до колективного договору та інформують відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Пунктом 10 Положення працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту з урахуванням побажань, стану здоров'я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Результатом працевлаштування є укладення трудового договору між працівником, в даному випадку інвалідом, та власником або уповноваженим ним органом (ст. 21 Кодексу законів про працю України). Тому безпосереднє працевлаштування здійснює власник або уповноважений ним орган підприємства (об'єднання), установи, організації незалежно від форм власності та господарювання.

На виконання ст. ст. 19, 20 закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємство повинно було сплатити Одеському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції за незабезпечені робочі місця для працевлаштування інвалідів за 2004 рік у розмірі 162027,35 грн. Відповідач у добровільному порядку цю заборгованість не сплатив.

Частиною 11 статті 19 зазначеного Закону визначено, що норматив робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення визначається виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону.

Отже, законодавство України встановлює рівні умови господарської діяльності для всіх підприємств, в аспекті дотримання нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Враховуючи вищенаведене, судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача, оскільки державна служба охорони провадить свою діяльність на засадах госпрозрахунку за рахунок коштів, одержаних її підрозділами охорони, підприємствами та установами за організацію і надання послуг з охорони та безпеки за договорами, та інших надходжень, передбачених законодавством.

Фінансово-господарська діяльність підрозділів охорони провадиться згідно із Законом України "Про підприємства в Україні".( пункт 9 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженого Постановою КМУ №1053 від 15.08. 2001 р.)

Згідно ст. 1 Закону України "Про підприємства в Україні" підприємство-основна організаційна ланка народного господарства України. Підприємство-самостійний господарюючий статутний суб'єкт, який має права юридичної особи та здійснює виробничу, науково-дослідницьку і комерційну діяльність з метою одержання відповідного прибутку (доходу).

Враховуючи наведене, всі підприємства повинні або виконувати встановлений Законом норматив працевлаштування інвалідів (інше чинним законодавчим не передбачено), або перераховувати до Державного бюджету України відповідну суму адміністративно-господарських санкцій, які використовуються на фінансування заходів щодо соціальної, трудової, фізкультурно-спортивної реабілітації [інвалідів, надання цільової позики на створення робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів. Тобто, у разі неможливості з будь-яких причин працевлаштувати інваліда на одному підприємстві, йому буде створено необхідні умови для праці на іншому підприємстві за рахунок цих коштів.

Згідно ч. 1 ст.69 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані,  на підставі  яких  суд  встановлює  наявність  або відсутність обставин,  що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі,  та інші обставини,  що мають значення для правильного вирішення справи.  Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та  їхніх  представників, показань   свідків,   письмових і речових  доказів,  висновків експертів.

Частиною 1 ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно ст. 86 КАСУ суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд  задовольняє заявлені позивачем позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Управління Державної служби охорони при УМВС України в Одеській області (65074, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 70-А, р/р № 69 в АБ "Південний", МФО 328209, ) на користь Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, р/р № 0007 в Управління держказначейства в Одеській області, МФО 828011, , Код 50070000) суму штрафних санкцій у розмірі 162027,35 /сто шістдесят дві тисячі двадцять сім грн. 35 коп./.

Виконавчій лист видати в порядку ст. 258 КАС України.

Сторонам надано право ст.185 КАС України подати апеляційну заяву на постанову господарського суду Одеської області протягом 10 днів з дня її складання в повному обсязі.

Згідно п.1 ст.254 КАС України постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого п. 3 ст. 186 КАС України.

Постанову складено в повному обсязі та підписано 02.03.07р.

Суддя                                                                                                           Торчинська Л.О.