ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2007 р.
Справа № 12/79-1407

14 год. 50 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Скрипчук О.С.

при секретарі судового засідання  Дзюбановському Ю.І.

Розглянувши матеріали

за позовом: Українсько-іспанського спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санза ТОП", вул. Січових Стрільців, 69, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область

до: Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції, вул. Шевченка, 15, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область

про: визнання нечинними податкових повідомлень-рішень від 16.03.2007р. №/0/626 та №/0/626

За участю представників сторін:

позивача: Кузів П.Г. –юрисконсульт, доручення від 23.03.2007р.

відповідача: Стефінів Ж.А. –зав. юридичного сектору, довіреність №22 від 10.01.2007р.;

Бурштинська Н.І. –заступник начальника, довіреність №3167 від 21.05.2007р.

Суть справи:

Українсько-іспанське спільне підприємство - товариство з обмеженою відповідальністю "Санза ТОП", м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, надалі позивач звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції, м. Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, надалі відповідач, про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0/626 від 16 березня 2007р. та №/0/626 від 16 березня 2007р.

Позивач в обгрунтування своїх позовних вимог посилається на податкове повідомлення-рішення № /0/626 від 16 березня 2007р., податкове повідомлення-рішення № /0/626 від 16 березня 2007р., акт про результати позапланової перевірки Українсько-іспанського підприємства ТзОВ „Санза ТОП” з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період грудень 2006р. та січень 2007р. № 114/23-134/31274081 від 16.03.2007р., свідоцтво  про реєстрацію платника податку на додану вартість № 52375760 від 04.10.2006р., видаткові накладні, накладні, платіжні доручення, податкові декларації з податку на додану вартість, заяви про повернення сум бюджетного відшкодування, податкові накладні, довідку управління статистики № 23 від 26.03.2007р., витяг з протоколу № 2 зборів учасників спільного Українсько-іспанського підприємства ТзОВ „Санза ТОП” від 03.08.2005р., інші матеріали.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримує.

Представники відповідача позовні вимоги заперечують, мотивуючи тим, що поставка товару в розумінні статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»не відбулася, у контрагентів позивача не було первинних документів, які б підтверджували проведення господарських операцій, а також походження товару, що потягло прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень про зменшення суми бюджетного відшкодування.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, судом встановлено.

16 березня 2007 року працівниками Бережанської МР ДПІ проводилася перевірка позивача, за результати якої складений Акт №114/23-134/31274081 «Про результати позапланової перевірки Українсько-Іспанського підприємства ТОВ «Санза ТОП»з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за грудень 2006 року та січень 2007 року», надалі Акт перевірки.

За результатами перевірки зменшено заявлену СП ТОВ «Санза ТОП»в грудні 2006 року суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 18221 грн.:

-- внаслідок порушення п.п. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5, 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме СП ТОВ «Санза ТОП»включено до складу податкового кредиту 8334 грн. (448 грн. не включено в розрахунок бюджетного відшкодування за грудень 2006 року податку на додану вартість за листопад 2006 року ПП Дубін Ю.В. по якій відсутнє джерело походження та поставка лісу фактично не відбулася);

-- в порушення п.п. 7.2.1 абз. «в», «д», «е»п. 7.2, п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та пункту 18 Порядку заповнення податкової накладної, а саме підприємством включено до складу податкового кредиту по декларації ПДВ за листопад 2006 року 9887 грн. ПДВ по податкових накладних оформлених не належним чином.

За результатами перевірки зменшено заявлену СП ТОВ «Санза ТОП»в січні 2007 року суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість в сумі 21176 грн.:

-- внаслідок порушення п.п. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5, 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість», а саме СП ТОВ «Санза ТОП»включено до складу податкового кредиту 8752 грн. податку на додану вартість за грудень 2006 року, по якій відсутнє джерело походження та поставка лісу фактично не відбулася;

-- в порушення п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7, абз. «а»п.п. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»та п. 5.12.2, 5.12.3 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, а саме платником в гр. 3 Розрахунку суми бюджетного відшкодування зайво включено 21176 грн. за рахунок вищевикладеного порушення в сумі 8752 грн. та 12424 грн. за рахунок оплати сум податкового кредиту по накладній, які включенні в реєстр отриманих податкових накладних та відповідно в податковий кредит листопада 2006 року, фактично оплачених у грудні 2006 року.

16 березня 2007 року Бережанською МР ДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/1626, яким згідно з п.п. «б», «в»п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно з п.п. 7.7.7 «в»п. 7.7 ст. 7 Закону України «По податок на додану вартість»на підставі Акту перевірки від 16.03.2007р. №114/23-134/31274081 за встановлені порушення п.п. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5, 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7, п.п. 7.2.1 п. 7.2 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»Українсько-Іспанському підприємству ТОВ «Санза ТОП»зменшено суму бюджетного відшкодування за грудень 2006 року на суму 18221 грн.

16 березня 2007 року Бережанською МР ДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/8626, яким згідно з п.п. «б», «в»п.п. 4.2.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», згідно з п.п. 7.7.7 «в»п. 7.7 ст. 7 Закону України «По податок на додану вартість»на підставі Акту перевірки від 16.03.2007р. №114/23-134/31274081 за встановлені порушення п.п. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, п.п. 7.4.5, 7.4.1 п. 7.4, п.п. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»Українсько-Іспанському підприємству ТОВ «Санза ТОП»зменшено суму бюджетного відшкодування за січень 2007 року на суму 21176 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення оскаржуються позивачем в судовому порядку.

Дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши норми чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п. 1.8 ст. 1 Закону України „Про податок на додану вартість” (надалі Закон №168/97), який визначає платників податку на додану вартість, об’єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету, бюджетне відшкодування –сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв’язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Закон №168/97 визначає платника податку, як особу, що згідно з цим Законом зобов’язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особу, яку імпортує товари на митну територію України.

Відповідно до ст. 7 Закону №168 поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, що має містити вимоги, які зазначені в п.п. 7.2.1 п. 7.2 цієї статті.

Підпункт 7.2.4 статті 7 Закону передбачає, що право на нарахування податку та складання податкових накладених надається виключно особам, зареєстрованим як платник податку на додану вартість.

Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.п. 7.7.1 п. 7.1 ст. 7 Закону сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання згідно звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Згідно з вимогами п.п. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону „Про податок на додану вартість” платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Законом зазначено, а саме п.п. 7.7.5 п. 7.7 ст. 7, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних.

Відповідно положень до п.п. 7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону встановлено, якщо за наслідками документальної невиїзної (камеральної) або позапланової виїзної перевірки (документальної) податковий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий податковий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної податковим органом унаслідок таких перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з підпунктом 7.7.3 цього пункту у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною податковим органом внаслідок проведення таких перевірок, податковий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування внаслідок проведення таких перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає  платнику податку

Закон України «Про податок на додану вартість»встановлює, що поставка товарів (робіт, послуг) здійснюється за договірними (контрактними) цінами з додатковим нарахуванням податку на додану вартість. Платник податку зобов’язаний надати покупцю податкову накладну, яка має містити відомості, передбачені п.п. 7.2.1 ст. 7 Закону №168/97. Податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари (послуги), на вимогу їх отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Згідно п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 3 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з  подій, що сталася раніше:

-- або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

-- або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) –дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Податковий кредит в розумінні Закону України «Про податок на додану вартість», надалі Закон №168/97, - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п. 7.4 Закону №168/97 податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду, зокрема у зв’язку з придбанням або виготовленням товарів ( у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Пунктом 7.5.1 встановлено, що датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

-- або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) –в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків;

-- або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Як свідчать матеріали справи СП ТОВ «Санза ТОП»згідно розрахунку суми бюджетного відшкодування за листопад 2006 рік, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та на підставі податкової декларації з податку на додану вартість (ряд. 25) визначило суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню –44724 грн.

Згідно розрахунку суми бюджетного відшкодування за грудень 2006 рік, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та на підставі податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2006 року позивач визначив суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню –76924 грн.

Згідно розрахунку суми бюджетного відшкодування за січень 2007 рік, заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та на підставі даних податкової декларації з податку на додану вартість за січень 2007 рік позивач визначив суму, яка підлягає бюджетному відшкодуванню –117491 грн.

Бережанська МР ДПІ в правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачу зменшено суми бюджетного відшкодування за грудень 2006 рік та січень 2007 рік обґрунтовує наступним.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про особливості регулювання діяльності суб’єктів підприємницької діяльності, пов’язаної з реалізацію та експортом лісоматеріалів» реалізація суб’єктами підприємницької діяльності лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів допускається за наявності сертифіката про походження лісоматеріалів, який видається спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері лісового господарства або його територіальним органом і підтверджує законність придбання лісоматеріалів. Сертифікат є обов’язковим документом під час здійснення експорту лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів.

На підставі сертифіката про походження лісоматеріалів №001378 від 25.12.2006р., виданого Тернопільським обласним управлінням лісового господарства встановлено, що виробником лісопродукції (лісокористувачем) є філія Чечельницький «Райагроліс»Вінницької області.

Також, згідно наданих копій ордерів на відпуск лісопродукції за №№ 060676, 071454, 050855, 071453, 0751454, 071455, отриманими від приватного підприємця Дубіна Ю.В. встановлено, що виробником дуба-пиловника є Філія Чечельницький райагроліс та Калиновський райагроліс Вінницької області.

Вищевказану лісопродукцію було відвантажено ПП «СК КМ», яка в свою чергу поставлена ПП «Корал», в подальшому –підприємцю Дубіну Ю.В. Перевіркою встановлено, що відповідно до первинних документів СП ТОВ «Санза ТОП»постачальником лісу за листопад 2006 року був підприємець Дубін Ю.В.

Згідно укладеного між підприємцем Дубіним Ю.В. (продавець) та СП ТОВ «Санза ТОП»(покупець) договору купівлі-продажу лісоматеріалів від 01.01.2006р. підприємець зобов’язується передати у власність СП ТОВ «Санза ТОП»лісоматеріали , а покупець зобов’язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Умовами договору визначено, що поставка товару виконується транспортом СП ТОВ «Санза ТОП».

Як зазначено в Акті перевірки по даних обліку СП ТОВ «Санза ТОП»отримано лісопродукцію від підприємця Дубіна Ю.В, на загальну суму 52692,01 грн., в тому числі ПДВ –8781,66 грн., що підтверджується податковими накладними від 27.11.2006р. №3, №4 та №5, які долучені до матеріалів справи.

Відповідно до первинних документів СП ТОВ «Санза ТОП»постачальником лісу за грудень 2006 року був підприємець Дубін Ю.В. Згідно накладних від 11.12.2006р. №7, №8 та №9 та податкових накладних від 11.12.2006р. №7, №8, №9 СП ТОВ «Санза ТОП»отримано лісопродукцію на загальну суму 43757,80 грн., в тому числі ПДВ –8751,55 грн.

Також, в результаті перевірки встановлено, що одним із контрагентів позивача було ПП «Корал і К», яке змінило назву на ПП «Райдуга-М». Рішенням районного суду м. Києва №2-3239/6 2006р. визнано засновника Кудименко Л.А. непричатною до господарської діяльності ПП «Корал і К», а також до будь-яких угод, укладених з використанням втраченої печатки ПП «Корал і К»з моменту втрати печатки 28.01.2005р.

Зустрічною перевіркою встановлено, що ПП «Райдуга-М»згідно наданої підприємством відповіді, а також окремих документів (копії книги продажу товарів, робіт (послуг), реєстрів виданих податкових накладних за 2006 рік) не мало взаємовідносин з приватним підприємцем Дубіним Ю.В. у листопаді 2006 року.

Враховуючи викладене, податковим органом зроблений висновок, що поставка товарів в розумінні статті 1 Закону України «Про податок на додану вартість»не відбулася, а виписані податкові накладні не виконують законодавчо встановлених функцій.

Однак, твердження Бережанською МР ДПІ, викладені в Акті перевірки та в письмових запереченнях спростовуються наступним.

Так, згідно статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов’язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість»поставка послуг –це будь-які операції цивільно-правового характеру з поставки послуг, поставки права на користування або розпорядженням товарами, в тому числі нематеріальними активами, а також операції з безоплатної поставки послуг.

Згідно п. 7.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків, або дата отримання податкового накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно з вимогами п.п. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 Закону не підлягають включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв’язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п.п. 7.2.6. п. 7 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість”.

До складу податкового кредиту звітного періоду за положеннями ст. 7 Закону №168 відносяться суми податку, сплачені в ціні товару при їх придбанні або при одержанні послуг по визначених цінах, якщо платник податку мав підстави включити витрати на придбання товару чи одержання послуг до складу валових витрат, до яких п. 5.1 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств” відносить суми будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно із вказаною нормою, а саме 7.4.1. ст. 7 Закону податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

При цьому, для вказаного віднесення відповідних сум податків, сплачених в ціні товару чи послуг до податкового кредиту платника податку, який придбав товар або отримав послуги Законом України „Про податок на додану вартість” не передбачено умов про сплату цих сум до бюджету. Статтею 7 Закону передбачено лише обов’язок платника податку надати покупцю податку накладну. Якщо ж контрагент не виконав свого зобов’язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

В підтвердження правомірності визначення суми бюджетного відшкодування позивач представив суду видаткові накладні №РН-0000003 від 27.11.2006р., №РН-0000004 від 27.11.2006р., №РН-0000005 від 27.11.2006р., накладні №7 від 11.12.2006р., №8 від 11.12.2006р., №9 від 11.12.2006р., платіжні доручення №344 від 27.11.2006р., №384 від 12.12.2006р., №427 від 26.12.2006р., податкові накладні №3 від 27.11.2006р., №4 від 27.11.2006р., №5 від 27.11.2006р., №7 від 11.02.2006р., №8 від 11.12.2006р., №9 від 11.12.2006р., податкові декларації з податку на додану вартість за листопад 2006 року, грудень 2006 року та січень 2007 року, розрахунки суми бюджетного відшкодування та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування.

За положеннями п.п. 7.7.2 ст. 7 Закону №168 якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з п.п. 7.7.1 має від’ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від’ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередньому періоді постачальниками таких товарів (послуг).

Нормами Закону „Про оподаткування прибутку підприємств” не передбачено необхідності доказування платником податку безпосереднього зв’язку здійснення ним витрат саме у зв’язку із підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт. послуг), і вважається, що всі витрати платника податку є пов’язані із такою підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг). Відповідно до п.п. 5.11 Закону установлення додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових витрат платника податку, крім тих, що зазначені у цьому Законі, не дозволяється.

Відповідно до п.п. 2.3.4 п. 2.3 п. 2 «Порядку оформлення результатів невиїзних документальних, виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства», затвердженого Наказом ДПА України №327 від 10.08.2005р., не допускається відображення в акті перевірки необґрунтованих даних, а також суб'єктивних припущень перевіряючими, які не мають підтверджених доказів, та різного роду висновків щодо дій посадових осіб суб'єкта господарювання.

За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, а прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення слід визнати нечинними.

Згідно статті 71 Кодексу Адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У відповідності із ст. 94 КАС України судовий збір відшкодовується позивачу за рахунок Державного бюджету.

Стаття 258 КАС України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист. Разом з тим, судовий збір, сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69–71, 86, 94, 158, 160-163 КАС України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення від 16.03.2007р. №/0/626 та №/0/626.

3.          Стягнути з Державного бюджету України на користь Українсько-іспанського спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санза ТОП", вул. Січових Стрільців, 69, м.Бережани, Бережанський район, Тернопільська область, ідент. код 31274081, р/р 755 філія ВАТ «Укрексімбанк»м. Тернопіль, МФО 338879, - 6 грн. 80 коп. судового збору.

4.          Виконавчий лист видати за заявою Українсько-іспанського спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Санза ТОП».

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі „11” червня 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                          О.С. Скрипчук