КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

26.03.07 р.          № 25/536-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Григоровича О.М.

суддів:            Гольцової  Л.А.

Рябухи  В.І.

при секретарі:          Пінчук А.П.

За участю представників:

позивача -Хомутинніков Г.Г. (дов. від 20.09.06 №606), Терещенко Л,В. (дов. від 01.12.06 №879);

відповідача -Ішутко С.Ю. (дов. від 07.08.06 №25-17/445),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного контрольно-ревізійного управління України

на постанову Господарського суду м.Києва від 14.12.2006

у справі № 25/536-А  (Морозов С.М.)

за позовом           Комунального підприємства "Оренда"

до           Головного контрольно-ревізійного управління України

про          визнання дій такими, що здійсненні з порушенням чинного законодавства,

В судовому засіданні 26.03.07 відповідно до п. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство “Оренда” (далі-позивач) звернулось до Головного контрольно-ревізійного управління України (далі-відповідач) з позовом про визнання дій відповідача з проведення, оформлення та реалізації результатів ревізії фінансово-господарської діяльності позивача, яка проводилась в період з 02.03.06 по 06.05.06, такими, що здійснені з порушенням чинного законодавства України; визнання нечинною письмової вимоги відповідача від 11.07.06 №06-14/421.

Постановою Господарського суду міста Києва від 14.12.06 позов задоволений частково. Визнано нечинною письмову вимогу відповідача про усунення порушень, викладену в листі від 11.07.06 №06-14/421, в частині вимог про забезпечення надходження до бюджету Подільського району 2459,6 тис. грн., які не надійшли протягом 2004-2005 років, та відшкодування безпідставно використаних позивачем коштів на власне утримання в сумі 243,13 грн. протягом 2004-2005 років. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач звернувся з  апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати у зв’язку з порушенням норм матеріального і процесуального права та прийняти нову про відмову в позові.

Скарга мотивована тим, що висновки суду в частині визнання неправомірною вимоги про забезпечення надходження до бюджету Подільського району 2459,6 тис. грн. земельного податку є помилковими, оскільки позивач не є суб’єктом плати земельного податку відповідно до Закону України “Про плату за землю”. Судом безпідставно прийнято як доказ аудиторський висновок Товариства з обмеженою відповідальністю “Аудиторська фірма “НХД-Аудит” від 27.11.06. Крім того, після зміни складу колегії суддів розгляд справи продовжено, а не почато спочатку, що є порушенням ст.26 Кодексу адміністративного судочинства України.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивач з викладеними в ній вимогами не погоджується, посилаючись на те, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованою і відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до ч.1 ст.195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення спору.

Розглянувши мотиви апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідачем у період з 02.03.06 по 06.05.06 було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача за 2004-2005 роки, за наслідками якої було складено акт від 06.05.06  №06-25/16.

11.07.06 позивачу надіслано лист-вимогу №06-14/421 про усунення виявлених в ході ревізії порушень, а саме:

-          забезпечити надходження до бюджету Подільського району 2459,6 тис. грн., які не надійшли до нього протягом 2004-2005 років;

-          забезпечити відшкодування безпідставно використаних КП “Оренда” коштів на власне утримання в сумі 243, 13 тис. грн. протягом 2004-2005 років;

-          суворо дотримуватись вимог колективного договору та вжити заходів щодо усунення порушень  пов'язаних  з  виплатами,  здійсненими  всупереч  колективному договору,  та недопущення їх в подальшому;

-          відкоригувати фінансову звітність КП “Оренда” в частині правильного відображення операцій, пов'язаних із оприбуткуванням та обліком нематеріальних активів.

Приймаючи постанову в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наступного.

Вимога про забезпечення надходження до бюджету Подільського району         2 459, 6 тис. грн. грунтується на виявленні відповідачем невірного розподілу орендної плати між районним бюджетом та балансоутримувачами. Зокрема, в спірній вимозі вказано, що всупереч рішенню Подільської райради від 27.12.01 №49 позивач безпідставно занижував в 2004 - 2005 роках належні до районного бюджету сплати шляхом вирахування із загальної суми орендної плати, що повинна рівномірно розподілятись між бюджетом району та балансоутримувачами, коштів, які направлялись балансоутримувачам для сплати земельного податку до розподілу орендної плати між бюджетом та балансоутримувачами.

Порядок розподілу коштів, отриманих КП “Оренда” за використання орендарями майна територіальної громади Подільського району міста Києва встановлений рішенням Подільської районної у м. Києві ради від 27.12.01 №49 (зі змінами та доповненнями, внесеними рішеннями від 12.02.04 № 204, від 11.03.04 № 222, від 14.10.04 №297) Так, рішенням Подільської районної в м. Києві ради від 12.02.04 №204 встановлено, що  з 01.01.04  отримана   КП “Оренда” плата за оренду нежитлових приміщень після сплати ним податків, в тому числі і плати за землю, розподіляється: 94 % - між бюджетом району та балансоутримувачами приміщень (по 50% кожному), 6% залишається на утримання КП “Оренда”. Згідно рішення від 11.03.04 №222 були внесені зміни та слова “в тому числі плати за землю” виключено.

Згідно ч.2 ст. 5 Закону України “Про плату за землю” суб'єктом плати за землю є власник земельної ділянки і землекористувач, у тому числі орендар.

Отже, суб'єктами плати за землю в даному випадку є балансоутримувачі приміщень, що здавались в оренду позивачем.

Відповідно до ст. 14 Закону України “Про систему оподаткування” плата за землю відноситься до загальнодержавних податків і зборів (загальнообов'язкових платежів).

Вищезазначеними рішеннями районної ради обов’язок розподілу отриманих орендних платежів покладено на позивача. Розпорядженням Подільської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.08.03 №1061 (зі змінами, внесеними розпорядженням від 22.04.04 №395) на позивача покладено обов’язок надання балансоутримувачам розрахунку нарахування земельного податку, а обов’язок його сплати покладено на балансоутримувачів.

В довідці перевірки нарахування, надходження та правильності розподілу орендної плати за 6 місяців 2004 року по Комунальному підприємству “Оренда” від 20.09.04 №5/6/1, складеній Фінансовим управлінням Подільської районної у    м. Києві державної адміністрації, вказано, що порушень в частині правильності відображення в бухгалтерському обліку надходження та використання орендної плати не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого господарського суду, що позивач правомірно, керуючись порядком, встановленим рішеннями Подільської районної у м. Києві ради, здійснював перерахування сум земельного податку балансоутримувачам приміщень. Відповідно, вимога відповідача в цій частині є неправомірною.

Вимога відповідача щодо відшкодування безпідставно використаних            КП “Оренда” протягом 2004-2005 років коштів на власне утримання в сумі          243, 13 тис. грн. також обґрунтовано визнана судом безпідставною.

Як вбачається з акту ревізії, висновки про перевищення позивачем суми коштів, передбачених на власне утримання, зроблені відповідачем на підставі аналізу банківських виписок про отримані кошти від оренди.

Однак, грошові кошти на розрахункові рахунки КП “Оренда” перераховуються орендарями, включаючи податок на додану вартість. Послуги по передачі в оренду комунального майна є об'єктом оподаткування податком на додану вартість (далі - ПДВ) у відповідності з Законом України “Про податок на додану вартість”.

Згідно рішення Подільської районної у м. Києві ради від 27.12.01 №49 (зі змінами та доповненнями) розподілу підлягають суми, отримані позивачем від орендарів після вирахування всіх податків, в тому числі і ПДВ, а ПДВ, який підлягає сплаті в бюджет, визначається після закінчення звітного періоду, з урахуванням  сум ПДВ у видатках на власне утримання та у складі ціни оренди балансоутримувачів комунального майна. Тому всі суми ПДВ (отримані і перераховані протягом звітного періоду) враховуються в окремому податковому обліку з ПДВ і не включаються у склад суми, яка підлягає розподілу між бюджетом району, балансоутримувачами та КП “Оренда”.

Суми ПДВ, сплачені позивачем протягом звітного періоду у складі видатків на власне утримання та ціни оренди балансоутримувачів комунального майна, не включаються в межі встановленого нормативу витрат на власне утримання і відшкодовуються з інших джерел - із сум ПДВ, отриманих від орендарів комунального майна.

Крім того, правильність ведення позивачем бухгалтерського обліку в частині перерахування сум ПДВ до державного бюджету України підтверджують висновки аудиту, складені 27.11.06 Товариством з обмеженою відповідальністю “Аудиторська фірма “НХД-Аудит”.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно прийнято як доказ аудиторський висновок Товариства з обмеженою відповідальністю “Аудиторська фірма “НХД-Аудит” від 27.11.06, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки висновки суду першої інстанції про неправомірність вимоги відповідача ґрунтуються на чинному законодавстві. А вказаний аудиторський висновок оцінювався судом за правилами ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права (ст.ст. 26, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України) спростовуються протоколом судового засідання від 14.12.06, а тому є безпідставними.

За таких обставин постанова Господарського суду міста Києва від 14.12.06 відповідає матеріалам справи та діючому законодавству, доводи апеляційної скарги не є підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного контрольно-ревізійного управління України залишити без задоволення, а постанову Господарського суду міста Києва від 14.12.06 у справі  № 25/536-А - без змін.

2. Матеріали справи №25/536-А повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом одного місяця з дня виготовлення ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя          Григорович О.М.

Судді

Гольцова  Л.А.

Рябуха  В.І.