ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 35/336

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів:

головуючий суддя
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б.

Савенко Г.В.

розглянувши

касаційну скаргу
Київського науково-методичного центру, реставрації та використання  пам’яток історії, культури і заповідних територій

на постанову
від  27.02.2007р. Київського апеляційного господарського суду

у справі
№  35/336 господарського суду м. Києва

за позовом
Національного Києво-Печерського історико-культурного заповідника

до
Київського науково-методичного центру, реставрації та використання  пам’яток історії, культури і заповідних територій

про
зобов’язання повернути музейний предмет

За участю представників сторін:

від позивача –Потапенко І.О., задовіреністю

від відповідача –Чугайнова Т.О., за довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Національний Києво-Печерський історико-культурний заповідник (далі-позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом до Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій (далі - відповідач) про повернення позивачу гробниці - раку (КПЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692, 2 гр.), яка знаходиться в експозиції Музею історії Михайлівського Золотоверхого монастиря.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2006р. у справі №35/336, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду  від  27.02.2007р., позов задоволено повністю.

Київський науково-методичний центр, реставрації та використання  пам’яток історії, культури і заповідних територій звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2006р. у справі №35/336 та постанову Київського апеляційного господарського суду  від  27.02.2007р.з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до розпорядження Заступника Голови Вищого господарського суду України Осетинського А.Й.  від 02.08.2007 р. у зв’язку зі значним завантаженням судді Першикова Є.В. справа розглядається по суті колегією суддів у наступному складі: головуючий – Ходаківська І.П., судді – ДаниловаТ.Б., Савенко Г.В.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями та вбачається з матеріалів справи 06 листопада 2002 року між Національним Києво-Печерським історико - культурним заповідником та Київським науково - методичним центром по охороні, реставрації та використанню пам'яток історії, культури і заповідних територій укладено Угоду № 155ф (надалі Угода).

Відповідно до умов вищевказаної Угоди позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове зберігання гробницю - раку (КПЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692,2 гр.), для експонування в Музеї історії Михайлівського Золотоверхого монастиря.

Відповідно до умов Угоди та Наказу №76-05 по Національному Києво-Печерському історико - культурному заповіднику від 05.06.2003 р., термін тимчасового зберігання встановлено до 20 листопада 2003р.

По закінченню строку зберігання, незважаючи на неодноразові звернення позивача, що підтверджується листами №0286 від 16.04.2004р., №0573 від 10.08.2005р., №127 від 03.03.2006р., №321 від 14.06.2006р., відповідач музейний предмет не повернув.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберегти річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості (ч. 1 ст. 949 Цивільного кодексу України).

Зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився (ст. 953 Цивільного кодексу України).

Пунктом 2.2.3 Угоди  передбачено,  що  відповідач  гарантує цілісне збереження експонату та його своєчасне повернення до Національного Києво-Печерського історико - культурного заповідника.

Як встановлено судом на момент пред'явлення позову та розгляду справи відповідач свої зобов'язання не виконав, музейний предмет позивачеві не повернув.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доводи відповідача викладені в апеляційній скарзі, що термін тимчасової передачі музейного предмету закінчився 20.05.2003р. і відповідно позивач пропустив строк позовної давності на звернення з даним позовом, обґрунтовано не прийняті апеляційним судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідач, звертався до позивача з письмовим проханням № 218 від 15.05.2003р. про продовження терміну тимчасового зберігання срібної гробниці - раку (КГІЛ -М-1167, Україна, XVIII ст., срібло 875°, 600°, нкм, карбування, часткова позолота, вага загальна 21880 гр., вага лігатурна 9692,2 гр.), з метою експонування в Музеї історії Михайлівського Золотоверхого монастиря, строком на 6 (шість) місяців з 20 травня по 20 листопада 2003 року (копія в справі).

У зв'язку з таким проханням, позивачем було видано наказ №76-05 від 05.06.2003р. про продовження терміну експонування музейних предметів в Музеї Золотоверхого монастиря.

Таким чином, як вірно зазначив апеляційний господарський суд, сторонами за взаємною згодою було внесено зміни до Угоди №155ф від 06.11.2002р. у формі, яка допускається чинним законодавством та продовжено термін зберігання вищевказаного музейного експонату строком на шість місяців до 20 листопада 2003р. За таких обставин, позивач звернувся з даним позовом в межах строків позовної давності.

Отже, оскаржувана постанова апеляційного суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до  ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою сторін оголошена  вступна   та резолютивна частини постанови.

Керуючись, ст.ст. 111-5,  111-9, 111-7, 111-11 Господарського процесуального кодексу України,   Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Київського науково-методичного центру, реставрації та використання  пам’яток історії, культури і заповідних територій залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від  27.02.2007р. у справі №  35/336 залишити без змін.

Головуючий    суддя                                                            І.  Ходаківська

Судді                                                                                     Т. Данилова

Г. Савенко