ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2007 р.
№ 2-15/439-2005 (2-15/13986-04)

Вищий  господарський  суд  України  у складі колегії суддів:

головуючого
Т.Б.  Дроботової,

суддів :
Н.О. Волковицької,
Л. І.  Рогач

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства “Родник”

на  постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2005р.

у справі
№ 2-15/439-2005

господарського суду
Автономної Республіки Крим

за позовом
Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній Республіці Крим

до
Приватного підприємства “Родник”

про
стягнення 3400 грн.

за участю представників:

позивача
не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

відповідача
не з’явились (про час і місце судового засідання повідомлені належно)

ВСТАНОВИВ:

Регіональне управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній Республіці Крим звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до ПП “Родник” про стягнення фінансових санкцій в сумі 3400 грн.

В обгрунтування вимог позивач послався на застосування до відповідача штрафних санкцій на підставі рішення Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній Республіці Крим про застосування фінансових санкцій від 14.11.2003р. № 0100081/01101-21 за порушення відповідачем  вимог законодавства, виявлених під час проведення перевірки ПП “Родник”, під час якої  встановлено факт роздрібної  торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами без відповідних ліцензій, що є порушенням статей 15, 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.01.2005р. (суддя Дадинська Т.В.)  позов задоволено, стягнуто з ПП “Родник” 3400 грн. фінансових санкцій, 51 грн. державного мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Судове рішення обгрунтоване статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу та правомірним застосуванням позивачем Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. №790 “Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 цього Закону”, оскільки фінансові санкції застосовані позивачем на підставі рішення від 14.11.2003р. № 0100081/01101-21 відповідачем не сплачені та позовні вимоги підтверджуються матеріалами справи.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду  від 17.10.2005р.  (судді: Т.П.Фенько- головуючий, В.С.Голик, І.В.Черткова) рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 24.01.2005р.. залишено без змін на підставі статей 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України з огляду на повноту встановлення обставин справи, відповідність його висновків обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Не погоджуючись з судовими рішеннями, відповідач, ПП  “Родник” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення першої та постанову апеляційного господарських судів та направити справу на новий розгляд.

Скаргу мотивовано доводами про порушення апеляційною  інстанцією норм матеріального та процесуального права, а саме, статей 32, 34, 43 Господарського процесуального кодексу України та недослідження судом  матеріалів справи.

Позивач відзив на касаційну скаргу не надав. Сторони у справі не скористалися правом на участь представників в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді–доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Позовні вимоги про стягнення фінансових санкцій в сумі 3400 грн. обгрунтовані посиланням на статті 15, 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” та Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. №790.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з правомірності вимог позивача з огляду на приписи Господарського процесуального кодексу України та вимоги статей 15, 16, 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Разом з тим поза увагою суду апеляційної інстанцій залишився той факт, що в з 1 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України, і, приймаючи судовий акт у справі,  апеляційний господарський суд не врахував наступного.

Відповідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи  (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють  підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб’єкта підприємницької діяльності (далі –підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право звертатися державні та інші органи, громадяни, що не є суб’єктами підприємницької діяльності.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Виходячи з положень пунктів 1, 7, 9 статті  3 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є суб’єкт владних повноважень - орган державної  влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою).

Таким чином, у контексті зазначених норм Кодексу, справою адміністративної юрисдикції, яку може бути передано на вирішення адміністративного суду, є спір, що виник між суб'єктами суспільних відносин стосовно їх прав і обов'язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений здійснювати управлінські чи контрольні функції щодо іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого суб'єкта владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Пунктом 9 постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003р. №790 “Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій складається в трьох примірниках, один з яких залишається в органі, посадова особа якого прийняла це рішення; другий - у 3-денний строк після його прийняття надсилається суб'єкту підприємницької діяльності або видається його уповноваженому представникові під розписку; третій - надсилається до органу державної податкової служби за місцем реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності як платника податків для контролю за його виконанням.

Пунктом 4 статті 10 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” визначено, що Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об'єднані державні податкові інспекції здійснюють у межах своїх повноважень контроль за законністю валютних операцій, додержанням установленого порядку розрахунків із споживачами з використанням електронних контрольно-касових апаратів, товарно-касових книг, лімітів готівки в касах та її використанням для розрахунків за товари, роботи і послуги, а також за наявністю свідоцтв про державну реєстрацію суб'єктів підприємницької діяльності, ліцензій, патентів, інших спеціальних дозволів на здійснення деяких видів підприємницької діяльності.

Таким чином, позивач, який є органом державної податкової служби, виступає у даних правовідносинах не як суб’єкт господарської діяльності, а як суб’єкт владних повноважень, що у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, надає йому право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Отже, державні податкові інспекції в районах у містах є суб’єктами владних повноважень, які у відповідності із підпунктом 4 пункту 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України мають право звертатись з адміністративними позовами у випадках, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції повинен був, проаналізувавши суб'єктний склад та характер правовідносин, встановити, до юрисдикції яких судів (господарських чи адміністративних) віднесено спір за позовом Регіонального управління Департаменту з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації України в Автономній Республіці Крим до Приватного підприємства “Родник” про стягнення фінансових санкцій в сумі 3400 грн., як підстави застосування статей 15, 16, 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”.

Проте, даний спір апеляційною інстанцією розглянуто за правилами Господарського процесуального кодексу України без встановлення належної юрисдикції.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 6 розділу VІІ “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

На порушення цих вимог суд апеляційної інстанції розглянув справу та переглянув постанову суду першої інстанції у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Враховуючи передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції, постанова апеляційного господарського суду  підлягає скасуванню, а справа –направленню на розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 43, 1115, 1117, пунктом 3 частини 1 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Приватного підприємства “Родник” задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 17.10.2005р. у справі № 2-15/439-2005 господарського суду Автономної Республіки Крим скасувати.

Справу направити на розгляд до Севастопольського апеляційного господарського суду.

Головуючий                                                                                         Т. Дроботова

Судді:                                                                                                    Н. Волковицька

Л. Рогач