ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.06.07                                                                                           Справа № 4/1075-15/107

за позовною заявою Приватного підприємства „Салон”, м.Ужгород

до відповідача ТзОВ „Алюмпласт”, м.Львів

про стягнення 25946,29 грн.

Суддя  Т.Костів

Представники

Від позивача: Машиця В.В. (довіреність б/н від 20.05.2007р.)

Від відповідача: не з”явився.

Позов заявлено Приватним підприємством „Салон”, м.Ужгород до ТзОВ „Алюмпласт”, м.Львів про стягнення 25946,29 грн.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 04.06.2007р. ухвалив призначити розгляд справи на 26.06.2007р. Цією ж ухвалою суд зобов”язав сторони долучити ряд документів необхідних для вирішення спору.

Представнику позивача роз”яснено його права та обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, подав заяву про зменшення позовних вимог, а саме в частині стягнення основного боргу, у відповідності до якої розмір основного боргу становить 19167,64 грн. наполягав на задоволенні решти позовних вимог. Представник відповідача не з”явився, проти позову не заперечив, докази погашення заборгованості не долучив.

Відповідно до ст.75 ГПК України, суд, вважає за можливе розглянути справу при відсутності відзиву на позовну заяву та представника відповідача за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

В липні 2006 року ПП „Салон” (надалі позивач)  передало у власність ТзОВ „Алюмпласт Львів” (надалі відповідач) продукцію на загальну суму 24246,29 грн., що підтверджено рахунком-фактурою № СФ-00178 від 24.07.2006р., видатковою накладною № РН-0000131 від 26.07.2006р. та довіреністю на отримання продукції серії ЯМИ № 170464 від 24.07.206р.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки. Так, згідно підп.1 ч. 1 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов»язків, зокрема, є дія та інші правочини. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином  є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків і за змістом ст.204 ЦК України правочин  є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом не дійсним.

Частиною 1 ст.205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов»язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Отже, фактично між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу в усній формі.

Згідно ст.655 ЦК України, за договором купівлі –продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Враховуючи, що позивач товар відповідачу передав і останній його прийняв, то відповідно позивач зобов»язання за договором купівлі-продажу виконав належним чином, проте відповідач свої обов»язки за договором оплати не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.692 ЦК України, покупець зобов»язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Враховуючи, що строк оплати не був встановлений, то за приписом ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов»язку не встановлений або визначений моментом пред»явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати обов»язок у семиденний строк від дня пред»явлення вимоги, якщо обов»язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Із спливом семиденного терміну відповідач на вимогу позивача, зобов»язання щодо оплати поставленої позивачем продукції не виконав, і його заборгованість перед позивачем становить 19167,64 грн. Наявність заборгованості підтверджується, зокрема, актом звірки розрахунків станом на 28.03.2007р., підписаним та скріпленим печатками обох сторін.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним  чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача збитків в сумі 1700,00грн., то такі не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.229 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов”язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

На позивача покладений обов”язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов”язання, прямого причинного зв”язку між порушенням зобов”язання і завданими збитками та їх розмір, при цьому кредитор має не лише точно підрахувати розмір заподіяних збитків, але й підтвердити їх документально. В даному випадку позивачем доведено лише неналежне виконання зобов”язання.

Враховуючи наведене, суд, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення частково.

В порядку ст.49 ГПК України судові витрати по розгляду спору покласти на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22,43,49,75,82,84,85,115-117 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити частково.

2.          Стягнути з ТзОВ „Алюмпласт Львів” (м.Львів, вул.Авіаційна,7, ) на користь приватного підприємства „Салон” (м.Ужгород, вул.Проектна,3а, ) 19167,64 грн. основного боргу, 192,00 грн. державного мита та 87,32 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

4.          В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Суддя