ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.
№ 08/3955

Вищий  господарський  суд  України  у  складі  колегії  суддів:

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Кривда Д.С.

розглянувши

касаційну скаргу
Іноземного підприємства "Аграрпродукти Вільд-Україна"

на
постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.04.2007 р.

у справі
№ 08/3955 господарського суду
Черкаської області

за позовом
ТОВ "Енергогазінвестсоюз"

До
Іноземного підприємства "Аграрпродукти Вільд-Україна"

про
стягнення 690 000 грн.

За участю представників сторін:

позивача - не з’явились

відповідача –Денисенко Б.М. дов. від 18.05.2007 р. № 010-05/07

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Черкаської області 16.02.2006 р. (суддя Коваленко В.І.) позов задоволено. Стягнуто з Іноземного підприємства "Аграрпродукти Вільд-Україна" на користь ТОВ "Енергогазінвестсоюз" 690 000 грн. збитків, 6 900 грн. витрат по сплаті держмита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.04.2007 р. (судді: Поліщук В.Ю., Фаловська І.М., Писана Т.О.) рішення Господарського суду Черкаської області 16.02.2006 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, Іноземне підприємство "Аграрпродукти Вільд-Україна" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням судами норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався наданим правом на участь у засіданні.

Відзиву на касаційну скаргу позивач не надав.

Розпорядженням Заступника Голови Вищого господарського суду України від 25.06.2007 р. у зв’язку з відпусткою суддів Фролової Г.М. та Коробенко Г.П., для перегляду в касаційному порядку справи № 08/3955 призначеної до розгляду на 26.06.2007 р., утворено колегію суддів в наступному складі: головуючий –Муравйов О.В., судді – Полянський А.Г., Кривда Д.С.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно положень ч. 2 ст. 1115 ГПК України касаційна інстанція перевіряє юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого господарського суду та постанові апеляційного господарського суду.

Відповідно до роз’яснень, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями, рішення є законним тоді,  коли  суд,  виконавши  всі  вимоги процесуального  законодавства  і  всебічно перевіривши обставини,  вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Мотивувальна частина рішення повинна містити встановлені судом обставини, які мають значення для справи, їх юридичну оцінку, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд має це обґрунтувати. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Прийняті у справі рішення та постанова вказаним вимогам не відповідають з наступних підстав.

ТОВ "Енергогазінвестсоюз" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Іноземного підприємства "Аграрпродукти Вільд-Україна" про стягнення не отриманої орендної плати за користування майном в розмірі 690 000 грн.

Рішення та постанова мотивовані тим, що в період з 14.02.2002 р. по 22.12.2003 р. спірним майном користувався відповідач. ТОВ "Енергогазінвестсоюз" не заперечувало проти користування об'єктами нерухомого майна іноземним підприємством "Аграрпродукти Вільд –Україна", але за умовами своєчасної сплати орендної плати. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відповідач без належних на те правових підстав перешкоджав позивачеві розпоряджатись майном в період з 14.02.2002 року по 22.12.2003 року.

Середній розмір орендної плати за користування вказаним майном (за переконанням позивача) враховуючи те, що воно являється цілісним майновим комплексом, що дає змогу більш ефективно його використовувати для ведення господарської діяльності, в цьому регіоні становить 30 000 грн. –45 000 грн.  на місяць.

При вирішенні питання про задоволення позовних вимог, судами було  звернуто увагу на Довідку видану Вільшанською сільською радою № 2 від 8.07.2005 року про те, що відповідач займається господарською діяльністю в цьому населеному пункті, а саме: с. Вільшанка, Жашківського району, Черкаської області. Відповідно до відомостей, що містяться у виданій Вільшанською сільською радою Довідці № 261 від 19.09.2005 р., відповідач займається господарською діяльністю в с. Вільшанка, Жашківського району, Черкаської області, користується майном що належало ТОВ "Енергогазінвестсоюз" на праві власності та зазначено, що середній розмір оренди майна, аналогічного тому, яким користується іноземне підприємство "Аграрпродукти Вільд –Україна" в Жашківському районі Черкаської області становить приблизно 35 000 грн.

Позивач в обґрунтування конкретного розміру своїх вимог, виходив з розрахунку розміру мінімальної (неотриманої ним) орендної плати, яку він міг би отримувати у випадку своєчасного проведення відповідачем розрахунку за користування вказаним вище майном в розмірі 30 000 грн. за місяць.

Відповідно до  ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обгрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Згідно ст. 203 ЦК УРСР, в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.  Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також не одержані кредитором доходи, які він одержав би, якби зобов'язання було виконано боржником.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (стаття 33 ГПК України). Виходячи з цього, позивач повинен був довести наявність збитків і неправомірної поведінки, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування. В свою чергу, відповідач повинен був доводити відсутність своєї вини.

Наявність збитків і неправомірної поведінки, безпосередній причинний зв'язок між правопорушенням та заподіянням збитків, розмір відшкодування повинні досліджуватись та встановлюватись за загальним правилом ст. 43 ГПК України.

Задовольняючи позов суди посилались на те, що відповідач без належних на те правових підстав перешкоджав позивачеві розпоряджатись майном в період з 14.02.2002 року по 22.12.2003 року.

Разом цим, матеріали справи містять договір оренди від 08.08.2002 р. укладений між СВАТ "Росток" та Іноземним підприємством "Аграрпродукти Вільд-Україна", згідно якого, СВАТ "Росток" передав відповідачу в оренду на три місяця зерносховище, адмінбудинок, під навіс на току. Орендна плата становила 2500 грн. за весь термін оренди ( т. 1 а.с. 125-127). Вказаному договору суди не дали правову оцінку, з огляду на посилання позивача, що відповідач перешкоджає позивачу користуватися його майном купленим за договором купівлі-продажу № 59-14/02-2002 від 14.02.2002 р.

Судами було встановлено, що ТОВ "Енергогазінвестсоюз" не заперечувало проти користування об'єктами нерухомого майна іноземним підприємством "Аграрпродукти Вільд –Україна", але за умовами своєчасної сплати орендної плати.

Вказуючи на цю обставину, судами не була досліджена яка саме сума орендної плати повинна була сплачуватись відповідачем, оскільки згідно вимог ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Посилання апеляційного господарського суду на Довідку Вільшанської сільської ради № 261 від 19.09.2005 р., в якій вказується, що  відповідач займається господарською діяльністю в с. Вільшанка, Жашківського району, Черкаської області, користується майном що належало ТОВ "Енергогазінвестсоюз" на праві власності та середній розмір оренди майна, аналогічного тому, яким користується іноземне підприємство "Аграрпродукти Вільд –Україна" в Жашківському районі Черкаської області становить приблизно 35 000 грн. не може бути прийнято до уваги, оскільки орендна плата може встановлюватись за угодою сторін, наявність якої судами не з’ясована.

У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані.

Як вбачається з матеріалів справи, сума збитків, яку просив стягнути позивач, обґрунтовується умовним припущенням про можливість отримання орендної плати позивачем за користування відповідачем його майна.

Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Попередні судові інстанції стягуючи вказану суму збитків не врахували, що наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання орендної плати ще не є підставою для його стягнення.

Проте, не встановивши наявність всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, як необхідної умови для покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, суди дійшли необґрунтованих та передчасних висновків про необхідність задоволення цієї вимоги.

В порушення вимог процесуального права (ст. ст. 43, 47, 38, 43 ГПК України), приймаючи рішення та постанову суди не забезпечили всебічний та повний розгляд обставин справи, не дослідили, не встановили та не надали юридичну оцінку всім обставинам справи, що призвело до передчасних і необґрунтованих висновків.

Неповне дослідження фактичних обставин та неналежне з'ясування дійсних прав і обов'язків сторін унеможливлює правильне застосування матеріального закону, що регулює спірні правовідносини.

Викладене свідчить про те, що судами при розгляді справи не були достатньо враховані вимоги законодавства. Як наслідок, прийняте у справі рішення не відповідає ст. 84 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно ст. ст. 1115, 1117 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду. Касаційна інстанція не має права встановлювати або  вважати доведеними обставини, які не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над  іншими, збирати  нові докази або додатково перевіряти докази.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів вважає, що приймаючи рішення та постанову, суди порушили і неправильно застосували норми матеріального права, в зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд місцевому господарському суду.

При новому розгляді справи, місцевому господарському суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати та перевірити всі фактичні обставини справи, витребувати та надати об’єктивну оцінку доказам, які мають юридичне значення для її розгляду, правильно застосувати норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представника відповідача оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Іноземного підприємства "Аграрпродукти Вільд-Україна" задовольнити.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 16.02.2006 року та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.04.2007 року у справі № 08/3955 скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий    суддя                                                                  Муравйов О.В.

Судді                                                                                            Полянський А.Г.

Кривда Д.С.