ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

31.07.07р.

Справа № А30/238-07(Н32/7)

12 год. 30 хв., м. Дніпропетровськ, вул. Куйбишева, 1а, к. 9.

За позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю спільного підприємства «Ібоя», (м. Дніпропетровськ)

До відповідача:  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, м. Дніпропетровськ

Про: визнання недійсним рішення про застосування штрафних та фінансових санкцій в розмірі 17237,00грн.

Суддя:   Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Романова З.М., довіреність від 18.05.2007 року, представник

Від відповідача: Паплик С.А., довіреність № 07-08/3156 від 05.06.2007 року, юрист;

С У Т Ь  С П О Р У:

У грудні 2002 року Товариство з обмеженою відповідальністю спільне підприємство «Ібоя»(далі ТОВ СП «Ібоя») звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, (м. Дніпропетровськ)  про визнання недійсним рішення про застосування штрафних та фінансових санкцій в розмірі 17 237,00грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2005 року визнано недійсним рішення виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №094 від 26.06.2002 року «Про застосування та стягнення штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню».

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2005 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2005 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.02.2007 року рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2005 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.07.2005 року скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невідповідність даних, зазначених у спірному рішенні фактичним обставинам справи та невірним застосуванням відповідачем під час прийняття спірного рішення норм чинного законодавства України.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, просить в позові відмовити з огляду на вірне встановлення під час проведення перевірки підприємства позивача сум недоїмки та відповідно нарахування штрафних санкцій.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу представниками  сторін не заявлялось.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2002 року заступником директора виконавчої дирекції Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за результатами перевірки з питань нарахування, перерахування та використання коштів Фонду соціального страхування проведеної 07-10.06.2002 року відносно ТОВ СП «Ібоя»було прийнято спірне рішення №094 «Про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення ТОВ СП «Ібоя»законодавства.

Обставини порушення зафіксовані в акті перевірки від 07-10.06.2002 року.

Відповідно до спірного рішення ревізорами були виявлені порушення вимог ст.7 Закону України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням  та похованням" (обчислення страхового стажу), ст. 47 п.1 (санаторно-курортне лікування) та ст. 1 Закону України  «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування»(нарахування страхових внесків).

У зв’язку з виявленими порушеннями до позивача були застосовані штрафні санкції, а саме:

донараховано внесків –269,00грн.;

накладено штраф за заниження фонду оплати праці в сумі 14 544,00грн.;

не прийнято до заліку витрати на суму 1616,00грн.;

накладено штраф у розмірі 808,00грн.

Загальна сума штрафних і фінансових санкцій склала 17 237,00грн.

Розглянувши позовні вимоги, господарський суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов’язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначає Закон України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У відповідності зі статтею 2 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням  та похованням" страхувальники –роботодавці та застраховані особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням  та похованням"  страхувальник зобов’язаний нараховувати  і  сплачувати  в  установлені  строки  та  в повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 34 цього Закону забезпечення збору страхових внесків, контроль правильності їх нарахування та своєчасності сплати віднесено до обов’язків Фонду.

Причиною виникнення спору є невірне, як вважає позивач, застосування відповідачем законодавства при прийнятті спірного рішення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2003 року по справі була призначена бухгалтерська судова експертиза.

Так, згідно висновків судової експертизи, призначеної у справі, підтверджується заниження позивачем фонду оплати праці на суму 9703,92грн., експертом донараховано внесків в сумі 255,56грн., тобто підтверджено факт порушення позивачем вимог законодавства.

Згідно спірного рішення донараховано внесків на суму 269,00грн. Враховуючи що позивачем в період з 01.07.2002 року по 31.07.2002 року було сплачено страхові внески, переплата складає 13,44грн. (269,00грн. –255,56грн.). Отже в цій частині спірне рішення не відповідає фактичним обставинам справи та є недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням" страхувальник-роботодавець несе відповідальність за несвоєчасність сплати та неповну сплату страхових внесків, у тому числі  страхових  внесків,  що сплачують застраховані особи через рахунки роботодавців, а також за порушення  порядку  використання страхових коштів.

За неповну   сплату   страхових   внесків  на  страхувальника накладається  штраф  у   розмірі   прихованої   (заниженої)   суми заробітної плати,  на яку відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески,  а в разі повторного порушення  -  у  трикратному розмірі зазначеної суми.

Штрафні санкції відповідачем нараховані за результатами перевірки з розрахунку заниження позивачем фонду оплати праці на загальну суму 14 544,09грн. Згідно висновків судової експертизи підтверджується заниження позивачем фонду оплати праці на суму 9703,92грн. Таким чином рішення відповідача підлягає скасуванню в частині нарахованої санкції на суму 4840,08грн.  (14544,09грн. –9703,92грн.).

Суд вважає безпідставним не прийняття відповідачем до заліку в рахунок страхових внесків часткову вартість путівки в сумі 1566,00грн.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»для забезпечення відновлення здоров’я застрахована особа та члени її сім’ї мають право на отримання санаторно-курортного лікування, оздоровлення в спеціалізованих оздоровчих закладах (у тому числі дитячих) у межах асигнувань, установлених бюджетом Фонду на зазначені цілі, та в порядку і на умовах, визначених правлінням Фонду.

Відповідно до п.3.8 Інструкції про порядок планування і видачі путівок на санаторно-курортне лікування та відпочинок, придбаних за кошти соціального страхування, затвердженою постановою Правління Фонду соціального страхування України 09.07.1999 року №450/3743, Фонд, його відділення, всеукраїнські галузеві профспілки, профспілкові комітети підприємств, установ, організацій і установ мають право в межах фінансових можливостей, як виняток, видавати путівки на оздоровлення тим ветеранам війни та праці, які не працюють.

З матеріалів справи вбачається, що Йотка Г.М. являється колишнім працівником ТОВ СП «Ібоя»та ветераном праці (а.с.25, т.1) і тому на законних підставах отримала путівку на санаторно-курортне лікування в м. Моршин.

Відповідачем не прийнято до заліку суму 1616,00грн., з цієї суми позивачем визнано суму 50грн., сума 1566,00грн. є безпідставно не прийнятою до заліку.

Згідно абз. 3 ст. 30 "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням  та похованням" сума, не прийнята до заліку підлягає штрафу в розмірі 50%.

З урахуванням зазначеного відповідачем неправомірно визначено суму штрафу у розмірі 808,00грн., в частині суми 783,00грн. (1566,00грн.х50%) спірне рішення підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи викладене та те, що відповідач, як контролюючий орган частково неправомірно застосував штрафні санкції, спірне рішення підлягає визнанню недійсним у частині: донарахованих страхових внесків на суму 13,44грн.; у частині нарахованої санкції на суму 4840,08грн., у частині не прийнятої до заліку суми 1566,00грн. та штрафу у розмірі 783,00грн. (50% суми не прийнятої до заліку).

Відповідно до ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягуються на користь позивача з Державного бюджету України.

Керуючись Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв’язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням  та похованням", ст.ст. 2, 6, 9, 71, 94, 87, 94, 98, 161-163 розділом VІІ Прикінцеві та перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення №094 „Про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій, неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення законодавства по загальнообов’язковому державному соціальному страхуванню” від 26.06.2002 року у частині донарахованих страхових внесків на суму 13,44грн.; у частині нарахованої санкції на суму 4840,08грн., у частині не прийнятої до заліку суми 1566,00грн. та штрафу у розмірі 783,00грн.

В іншій частині –відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, (49000 м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса,93, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Спільного підприємства «Ібоя», (49034, м. Дніпропетровськ, вул. Білостоцького,159, ) витрати по сплаті державного мита в розмірі 35,52грн. та 49,31грн. витрат, пов’язаних зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до господарського суду Дніпропетровської області заяви на протязі 10 днів із дня складання постанови у повному обсязі або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга подається протягом 20 днів після подання заяви на апеляційне оскарження.

Постанова набирає законної сили у відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                         Н.М. Євстигнеєва

(Дата складання постанови у повному обсязі відповідно до

вимог статті 163 КАС України, - 06.08.2007 року)