ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 р.
№ 20-4/011

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Кривди Д.С. –(доповідача у справі),

суддів:
Жаботиної Г.В.,
Уліцького А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м.Севастополя

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від  30.03.2006 року

у справі
№ 20-4/011 господарського суду міста Севастополя

за позовом
ЗАТ “Севастопольська рибодобувна компанія”

до
Державної податкової інспекції у Гагарінському районі м.Севастополя

про
визнання недійсним податкового повідомлення-рішення,

за участю представників сторін від:

позивача:
не з’явились

відповідача:
Чистякова В.В. –за довіреністю від 12.02.2007р.

ВСТАНОВИВ:

ДПІ у Гагарінському районі м.Севастополя звернулася до суду з позовом (з урахуванням уточнення вимог) про визнання недійсними податкового повідомлення-рішення ДПІ у Гагарінському районі м.Севастополя  від 30.12.2005р. №/3 та рішення ДПІ у Гагарінському районі м.Севастополя №/3 від 27.12.2005 року про застосування фінансових санкцій.

Рішенням Господарського суду міста Севастополя від 17.02.2006 року (суддя Остапова К.А.), залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.03.2006р. (судді Волков К.В. –головуючий, Голик В.С., Дугаренко О.В.) позов задоволено повністю; визнано недійсними податкове повідомлення-рішення ДПІ у Гагарінському районі м.Севастополя  від 30.12.2005р. №/3 на суму 1506800грн. та рішення ДПІ у Гагарінському районі м.Севастополя №/3 від 27.12.2005 року про застосування фінансових санкцій в сумі 2632418,02грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача 85грн. державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Суди розглянули спір, керуючись нормами Господарського процесуального кодексу України.

В касаційній скарзі ДПІ у Гагарінському районі м.Севастополя просить скасувати постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.03.2006 року по справі № 20-4/011 та відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Позивач не скористався наданим процесуальним правом на участь у засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши наявні матеріали (фактичні обставини) справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до п.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень.

Згідно пункту 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції –це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов –звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п.6 ст.3 Кодексу адміністративного судочинства України).

З приписів ст.2 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” вбачається, що завданням органів державної податкової служби, зокрема, є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов’язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством.

Державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об’єднані державні податкові інспекції забезпечують застосування та своєчасне стягнення сум фінансових санкцій, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України за порушення податкового законодавства, а також стягнення адміністративних штрафів за порушення податкового законодавства, допущені посадовими особами підприємств, установ, організацій та громадянами (п.6 ст.10 вищенаведеного Закону).

Згідно п.6.1 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, яким визначено зміст податкового повідомлення, яке є предметом спору в даній справі, у разі коли сума податкового зобов’язання розраховується контролюючим органом відповідно до статті 4 цього Закону, такий контролюючий орган надсилає платнику податків податкове повідомлення, в якому зазначаються підстава для такого нарахування, посилання на норму податкового закону, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок податкових зобов’язань, сума податку чи збору (обов’язкового платежу), належного до сплати, та штрафних санкцій за їх наявності, граничні строки їх погашення, а також попередження про наслідки їх несплати в установлений строк та граничні строки, передбачені законом для оскарження нарахованого податкового зобов’язання (штрафних санкцій за їх наявності).

Аналіз суб’єктного складу та характеру правовідносин свідчить, що дана справа є справою адміністративної юрисдикції, а в розумінні пункту 7 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України Державна податкова інспекція у Гагарінському районі м.Севастополя є суб’єктом владних повноважень.

Кодекс адміністративного судочинства України набрав чинності з 01 вересня 2005 року. У відповідності з пунктом 6 та 7 розділу “Прикінцеві та перехідні положення” цього Кодексу до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, а заяви і скарги у справах, що виникають з адміністративно-правових відносин, а також апеляційні та касаційні скарги (подання) розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

На порушення цих вимог суди першої та апеляційної інстанцій розглянули справу та переглянули рішення суду у даній справі, керуючись положеннями Господарського процесуального кодексу України. Розгляд справи у невірно обраній процесуальній судовій процедурі може істотно вплинути на обсяг прав і обов’язків учасників процесу на будь-яких його стадіях.

У відповідності із частиною 1 статті 11110 Господарського процесуального Кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого чи апеляційного господарського суду або постанови апеляційного господарського суду є порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, оскаржені рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, господарське провадження у справі, як помилково порушене на підставі Господарського процесуального кодексу України, підлягає припиненню згідно п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, а справа –передачі до господарського суду міста Севастополя на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 108, 1115, 1117, ст.1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,  –

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.03.2006 року та рішення господарського суду міста Севастополя від 17.02.2006 року у справі №20-4/011 скасувати, а справу передати на розгляд за правилами Кодексу адміністративного судочинства України до господарського суду міста Севастополя зі стадії прийняття позову. Господарське провадження припинити.

Головуючий суддя                                                                      Д.Кривда

Судді                                                                                         Г.Жаботина

А.Уліцький