ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2007 р.
№ 26/39-07-775

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

за участю представників сторін
позивача -

відповідача 1-

відповідача 2-

розглянувши  матеріали касаційної скарги

пр. Ракова Н.В. –дов. від 07.11.06р.

пр.  Слюсар М.М. –дов. №407 від 15.09.05р.

не з'явився

державного підприємства "Одеська залізниця"

у справі
господарського суду Одеської області

на рішення
господарського суду Одеської області від 18.05.2007р.

за позовом
приватного підприємства "Баланс"

до
1) державного підприємства "Одеська залізниця"
2) підприємства "Екоцентр" Благодійного фонду "Діоген"

про
стягнення 6 606,73грн.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2007 року приватне підприємство "Баланс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до державного підприємства "Одеська залізниця" та підприємства "Екоцентр" Благодійного фонду "Діоген" про стягнення 6 606,73 грн. вартості недостачі вугілля.

Рішенням господарського суду Одеської області від 18.05.2007р. (суддя Никифорчук М.І.) позовні вимоги задоволено, стягнуто з державного підприємства "Одеська залізниця" на користь приватного підприємства "Баланс" суму 6 606,73грн.

Рішення мотивоване тим, що вантаж прибув у технічно справному вагоні, але виявлені ознаки втрати вантажу під час перевезення, тому в даному випадку наявна вина перевізника в недостачі вантажу.

В апеляційному порядку справа не переглядалась.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, державне підприємство "Одеська залізниця" подало касаційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи касаційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, що між приватним підприємством "Баланс" та підприємством "Екоцентр" Благодійного фонду "Діоген" укладено договір №46 від 20.10.2006р., відповідно до якого було відвантажено на адресу позивача по залізничній накладній №48644781 від 03.12.2006р. вугілля вагою 69 тон.

09.12.2006р. на станції Херсон Одеської залізниці здійснено переважування вантажу,  виявлено недостачу вантажу масою 17 300кг., у зв'язку з чим був складений комерційний акт АЯ№586528/125 від 09.12.2006р.

Також господарським судом встановлено, що відповідно до п.4 залізничної накладної №48644781 від 03.12.2006р. вказаний вантаж маркований вапном.

Згідно комерційного акту вантаж перевозився у відкритому рухомому складі, не маркований, вантажовідправником не виконані вимоги ТУ завантаження Р-2 пар.9 Правил перевезення вантажу ч.1 Р.15 п.6.

Господарський суд Одеської області дійшов правильного висновку, що фактична відсутність маркування вантажу є ознаками можливої втрати вантажу під час перевезення, оскільки перевезення здійснювалося у відкритому рухомому складі, і є доступ до вантажу, підстав для покладення відповідальності на вантажовідправника нема.

Відповідно до вимог п.110 Статуту залізниць України, залізниця несе відповідальність збереження вантажу під час його приймання для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Проте, п.111 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу за умови надходження його у непошкодженому вагоні з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно вимог п.113 Статуту залізниць України, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Окрім того, частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України, а також пунктом 1 статті 314 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Отже, відповідальність за недостачу обґрунтовано покладена на перевізника, який не довів, що нестача вантажу виникла з незалежних від нього причин.

Статтею 1117 ГПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин та враховуючи, що господарським судом досліджені всі наявні у справі матеріали, їм дана належна правова оцінка, судова колегія не вбачає підстав для скасування постановленого у справі рішення господарським судом та відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу державного підприємства "Одеська залізниця" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 18.05.2007р. залишити без змін.

Головуючий          І. Ходаківська

Судді          Т. Данилова

Г. Савенко