ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

30 травня 2007 р.

№ 2-17/16483-2006

Судова
колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., -головуючого
(доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.,

розглянувши  касаційні скарги

1.          арбітражного керуючого ОСОБА_1.;
2.          УПФ України в
Сімферопольському районі АРК

на постанову

від 19.12.2006 р.
Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі

№ 2-17/16483-2006 господарського
суду АРК

за заявою

УПФ України в Сімферопольському
районі АРК

до

ТОВ “Племптаха”, с. Мирне
Сімферопольського району АРК

про

банкрутство

арбітражний керуючий

ОСОБА_1

представники сторін у судове засідання не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду
АРК знаходиться справа № 2-17/16483-2006 про банкрутство ТОВ
“Племптаха”.

Ухвалою господарського суду АРК за
результатами підготового засідання від 02.11.2006 р. (суддя Гайворонський В.І.)
визнано вимоги ініціюючого кредитора - УПФ України в Сімферопольському районі
АРК у розмірі 155 817,78 грн., зобов'язано його здійснити публікацію оголошення
про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі,  введено процедуру розпорядження майном
боржника та призначено розпорядника майна боржника арбітражного керуючого
ОСОБА_1.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 19.12.2006 р. (судді: Видашенко Т.С.
-головуючий, Заплава Л.М., Лисенко В.А.) апеляційну скаргу ТОВ “Племптаха”
задоволено, ухвалу господарського суду АРК від 02.11.2006 р. скасовано та
провадження у справі припинено.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, арбітражний керуючий ОСОБА_1 та УПФ України в Сімферопольському
районі АРК звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними
скаргами, в яких просять скасувати постанову Севастопольського апеляційного
господарського суду від 19.12.2006 р. та залишити в силі ухвалу господарського
суду АРК від 02.11.2006 р.

На думку заявників касаційних скарг,
судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, зокрема ст. ст.
6, 11 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” (далі -Закон).

Обговоривши доводи касаційних
скарг, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами
норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що
касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону в
підготовчому засіданні суддя оцінює подані документи, заслуховує пояснення
сторін, розглядає обґрунтованість заперечень боржника.

Основне завдання підготовчого
засідання суду полягає в з'ясуванні ознак неплатоспроможності боржника,
наявності чи відсутності перешкод для подальшого руху справи про банкрутство.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону
ознаками неплатоспроможності боржника є: а) грошові вимоги, які  повинні складати 300 мінімальних розмірів заробітної
плати; б) вимоги мають бути безспірними; в) такі вимоги повинні бути не
задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх
погашення строку.

В першу чергу всі зазначені умови
формально оцінюються судом при прийнятті заяви про порушення справи про
банкрутство, остаточна ж оцінка надається безпосередньо в підготовчому
засіданні.

Положеннями абз. 8 ст. 1 Закону
встановлено, що безспірними вимогами кредиторів являються вимоги кредиторів,
визнані боржником, інші вимоги кредиторів, підтверджені виконавчими документами
чи розрахунковими документами, за якими відповідно до законодавства
здійснюється списання коштів з рахунків боржника.

Отже, за Законом факт безспірності
вимог кредитора виникає з моменту, коли грошові вимоги кредитора підтверджуються
документами, за якими відповідно до законодавства здійснюється списання коштів
з рахунків боржника, зокрема виконавчими.

Таким чином, з цього моменту
грошові вимоги переходять в категорію безспірних.

При цьому, відповідно до приписів
Закону такі вимоги повинні бути не виконані
боржником протягом трьох місяців.

Враховуючи те, що списання коштів з
рахунків боржника в безспірному порядку здійснюється державною виконавчою
службою, то порушення справи про банкрутство можливе лише після відкриття
виконавчого провадження державною виконавчою службою.

Відповідно, і встановлений Законом
трьохмісячний строк починає свій відлік після пред'явлення виконавчих
документів до виконання до державної виконавчої служби та відкриття виконавчого
провадження.

Відповідної правової позиції
дотримується Верховний Суд України, зокрема в своїй постанові від 17.10.2006 р.
у справі № 3/157.

Під час розгляду справи у
підготовчому засіданні судом першої інстанції встановлено, зокрема, що грошові
вимоги ініціюючого кредитора до боржника у розмірі 126 511,36 грн. та 8 551,44
грн. ґрунтуються на рішенні господарського суду АРК від 13.10.2005 р. у справі
№ 2-27/11362-2005, яке 24.10.2005 р. набрало законної сили.

Отже, факт безспірності вимог
ініціюючого кредитора підтверджений відповідним рішенням суду та наказами,
виданими на його виконання.

Також, судом першої інстанції
встановлено, що 16.01.2006 р. було відкрито виконавче провадження з примусового
стягнення вказаних сум, проте заборгованість погашена не була.

З матеріалів справи вбачається, що
заяву про порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ “Племптаха” подано
ініціюючим кредитором до суду 22.09.2006 р. Тобто, на час звернення ініціюючого
кредитора з заявою строк невиконання боржником грошових вимог кредитора становив
понад три місяця.

Скасовуючи ухвалу за результатами
підготовчого засідання суду та припиняючи провадження у справі, суд апеляційної
інстанції виходив з того, що ініціюючий кредитор передчасно звернувся до суду з
заявою про порушення справи про банкрутство, не представивши при цьому доказів
того, що боржник не здатен виконати зобов'язання не інакше як через відновлення
платоспроможності.

Однак, з вірністю такого висновку
суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Закон передбачає лише встановлення
факту невиконання боржником грошових зобов'язань перед кредиторами протягом
трьох місяців.

Характер виконання виконавчих
документів не впливає на строк несплати грошових зобов'язань, передбачений ст.
6 Закону.

За Законом ініціюючий кредитор
повинен довести факт неплатоспроможності боржника, тобто зупинення здійснення
боржником платежів.

Якщо боржник не сплатив борг за
виконавчими документами протягом трьох місяців, то на зміну виконавчому
провадженню приходить процедура банкрутства.

Таким чином, наявними є всі
встановлені Законом ознаки неплатоспроможності боржника, необхідні для
здійснення провадження у справі про банкрутство.

У зв'язку з чим, судом апеляційної
інстанції безпідставно припинено провадження у справі про банкрутство ТОВ “Племптаха”,
чим порушено приписи чинного законодавства.

За таких обставин справи колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції
підлягає скасуванню, а ухвала суду першої інстанції за результатами
підготовчого засідання -залишенню без змін, як така, що відповідає нормам
матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене та
керуючись  ст. ст. 1, 6, 11 Закону
України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 -11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційні скарги арбітражного
керуючого ОСОБА_1. та УПФ України в Сімферопольському районі АРК задовольнити.

2.          Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 19.12.2006 р. у справі №
2-17/16483-2006 скасувати.

3.          Ухвалу господарського суду АРК від
02.11.2006 р. у справі № 2-17/16483-2006 залишити без змін.

Головуючий
Б.М. Поляков

Судді
Л.Й. Катеринчук

Н.Г.
Ткаченко