ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007 р.

№ 12/206

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого
Кота О.В.,

суддів:
Владимиренко С.В.,

Шевчук С.Р.

розглянув касаційні скарги
1)          Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”
2)          Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз”

на постанову
Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 р.

та рішення
господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006 р.

у справі
№12/206

за позовом
Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”

до
Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз”

про
стягнення 177 835,47грн.,

за участю представників:

-          позивача: Онищенко І.П. (дов. №384/10 від 29.12.2006 р.);

Тютюнник С.В. (дов. №104/35 від 15.05.2007 р.);

-          відповідача: Кузнецова В.О. (дов. №18/27 від 15.01.2007 р.);

ВСТАНОВИВ:

У липні 2006 року Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України”  звернулася до господарського суду Чернігівської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” про стягнення з відповідача 144004,84грн. основного боргу за поставлений природний газ за період з січня по березень 2005 року, згідно договору на постачання природного газу від 24.12.2004р. №06/04-1456, 13579,37грн. пені за період з 28.12.2005р. по 10.06.2006р., 14705,58грн. інфляційних втрат за період з лютого 2005 року по травень 2006 року та 3% річних в сумі 5545,68 грн. за період з 11.02.2005р. по 29.06.2006р.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/206 (суддя: Лавриненко Л.М.) позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” на користь ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” 144004,84грн. боргу, 6780,06грн. пені, 5545,68грн. трьох відсотків річних, 14251,58грн. інфляційних втрат, 1773,62грн. витрат по сплаті державного мита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову відмовлено. Розстрочено виконання рішення суду строком на чотири місяці.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобов’язання щодо оплати отриманого газу за договором на постачання природного газу №06/04-1456 від 24.12.2004р. та настанням відповідальності за порушення договірних зобов'язань.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. у справі №12/206 (колегія у складі головуючого Дзюбка П.О., суддів Дикунської С.Я., Сотнікова С.В.) рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення, з підстав відповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, вимогам матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду та постановою суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні в повному обсязі нарахованих інфляційних збитків Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. у справі №12/206 у вказаній частині та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в частині нарахування інфляційних збитків задовольнити в повному обсязі.

У касаційній скарзі ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. у справі №12/206 у частині стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних та прийняти нове рішення про відмову ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги ДК “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” та ВАТ по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до Роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.п. 1, 6 постанови від 29.12.1976 №11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Рішення місцевого господарського суду та постанова суду апеляційної інстанції не в повній мірі відповідають зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 24.12.2004р. між сторонами було укладено договір на постачання природного газу №06/04-1456.

Відповідно до пункту 1.1 цього Договору, позивач взяв на себе зобов’язання передати Покупцю (відповідачу) у 2005 році природний газ, для власних потреб об’єктів, які знаходяться на балансі Покупця, а Покупець (відповідач) зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах даного договору.

Пунктом 2.1 даного Договору визначено обсяг постачання газу в січні 2005р. - до 264,000тис.куб.м. Відповідно до п.2.2 даного договору розподіл місячних обсягів газу здійснюється рівномірно, виходячи із середньодобового місячного обсягу.

Протоколом узгодження розбіжностей від 24.12.2004р. до Договору на постачання природного газу №06/04-1456 від 24.12.2004р. пункт договору 3.6 виключено, п.6.3 друге речення виключено, п.10.6 викладено в наступній редакції: “сторони домовились, що строк позовної давності по даному договору встановлюється у 3 роки”.

Додатковою угодою №1 від 21.01.2005р. до Договору на постачання природного газу №06/04-1456 від 24.12.2004р., п.2.1 цього договору сторони виклали в новій редакції відповідно до якої постачальник передає покупцеві газ в обсязі до 1384,000 тис.куб.м, в тому числі по місяцях кварталів згідно наведеного графіку; п. 5.1 договору сторони виклали в новій редакції, відповідно до якої: з 01.01.2005 р. ціна за 1000,0 кубічних метрів газу, без врахування вартості транспортування газу територією України становить 327,3грн., крім того ПДВ 20% - 65,46грн., разом 392,76грн., п.10.1 договору сторони виклали в новій редакції, відповідно до якої, даний договір набирає чинності з 01.01.2005р. і діє в частині поставки газу до 31.12.2005 р., а в частині проведення розрахунків за газ –до їх повного здійснення. Решта умов договору залишається незмінною і обов’язковою до виконання сторонами.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що приймання-передача газу, поставленого постачальником покупцеві, оформляється актами приймання-передачі газу в яких визначається обсяг фактично спожитого газу.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання - передачі газу до 10 числа місяця, наступного за звітним.

На виконання умов договору позивач передав відповідачу за період з січня по березень 2005 року природний газ в обсязі 551,081тис.куб.м. газу., на загальну суму 216442,58грн., що підтверджується двохсторонніми актами прийому-передачі газу, які підписані сторонами.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідач свої зобов’язання щодо оплати отриманого природного газу виконав частково, сплативши 72437,74грн., внаслідок чого заборгованість на день пред’явлення позову становила 144004,84грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що відповідач не в повному обсязі розрахувався за  поставлений природний газ, а тому стягненню підлягає основний борг.

В цій частині судове рішення заявниками не оскаржується, а відтак не перевіряється господарським судом касаційної інстанції.

Відповідно до п.7.2 вказаного договору (в редакції протоколу розбіжностей) у разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 6.1 договору, відповідач сплачує на користь позивача, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 7.4 вказаного договору встановлено, що пеня нараховується позивачем (постачальником) протягом шести місяців, що передують моменту звернення з вимогою, претензією, позовом.

Позивачем у відповідності до пунктів 4, 6 ст.231 ГК України, ст.ст. 546, 549 ЦК України, п.7.4 названого договору було нараховано відповідачеві за період з 28.12.2005р. по 10.06.2006р. пеню у сумі 13579,37грн.

У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов’язання несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з приписами п. 3 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

Місцевий господарський суд, проаналізувавши умови вказаного договору, врахувавши, що згідно поданих відповідачем документів заборгованість населення, бюджетних установ та організацій за спожитий природний газ перед відповідачем становить 10379080грн., збитки відповідача згідно звіту про надання послуг та фінансові результати діяльності за 2005р. по підприємству складають 227000грн. дійшов правильного висновку про можливість зменшення пені на 50 відсотків та стягнення з відповідача на корить позивача 6780,06грн.

Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду зазначив, що постачання газу по договору №06/04-1452 від 24.12.2004р. здійснювалось виключно для потреб населення. Згідно ст.1 Закону України "Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово-комунальні послуги" заборонено нарахування та стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення квартирної плати за житлово-комунальні послуг в тому числі і за газ.

Тому, висновок судів попередніх інстанцій про задоволення вимог позивача в частині стягнення пені у сумі 6780,06грн. слід вважати вірними.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем було заявлено до стягнення 14705,58грн. інфляційних втрат за період з лютого 2005 року по травень 2006 року та 3% річних у сумі 5545,68грн. за період з 11.02.2005р. по 29.06.2006р.

Суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за договором №06/04-1452 від 24.12.2004р., дійшли обґрунтованого висновку щодо стягнення 3% річних у сумі 5545,68грн. за період з 11.02.2005р. по 29.06.2006р.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 14251,58грн. інфляційних втрат за період з 11.02.2005р. по травень 2006р., місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, послався на недоцільність здійснювати нарахування інфляційних втрат за цілий місяць, без врахування дати і суми здійснених щоденних проплат, оскільки це, на думку суду, не відповідатиме фактичним інфляційним втратам позивача у зв’язку з простроченням оплати газу відповідачем.

Проте, колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з даним висновком судів попередніх інстанцій і вважає такий висновок помилковим, оскільки розмір індексу інфляції встановлюється Державним комітетом статистики України щомісячно, тому індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць.

У зв’язку із вищевикладеним колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що суди попередніх інстанцій, приймаючи оскаржувані рішення та постанову, надали неповну та невірну юридичну оцінку окремим обставинам справи, порушили норми процесуального права, у зв’язку з чим, враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції (ст.1117 ГПК України), оскаржувані рішення та постанова підлягають скасуванню в частині стягнення інфляційних втрат, а дана справа в означеній частині - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи господарському суду необхідно врахувати вищенаведене, повно та всебічно з'ясувати всі суттєві обставини справи, та постановити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, п.3 ст. 1119, ст.ст.11110-11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” та Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Чернігівгаз” задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. та рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/206 скасувати у частині стягнення інфляційних втрат на суму 14251,58грн.

В цій частині справу №12/206 передати на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

В решті постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.03.2007р. та рішення господарського суду Чернігівської області від 31.08.2006р. у справі №12/206 залишити без змін.

Головуючий
О. Кот

Судді:

С. Владимиренко

С. Шевчук