ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Луганської
м.Луганськ пл.Героїв ВВВ 3а тел.55-17-32
ХОЗЯЙСТВЕННЫЙ СУД Луганской
г.Луганск пл.Героев ВОВ 3а тел.55-17-32
Справа № 8/845ад
Суддя   Середа А.П.,  розглянувши матеріали справи за позовом
Прокурора міста Краснодону Луганської області в інтересах держави в
особі Краснодонської об'єднаної державної податкової інспекції Луганської
області, місто Краснодон Луганської області,
до Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1,
смт Сєвєро-Гундровьске Луганської області,
про звернення стягнення на активи у
сумі  2053 грн. 00 коп.,
при секретарі судових засідань
за участю прокурора (заявника) -Майборода
О.О., -посвідчення №141 від 23.10.06 року;
в присутності представників сторін:
від позивача -П»ятницький
В.В. -державний податковий інспектор, - довіреність №13 від 29.12.06 року;
суть спору: позивачем заявлено
вимогу про стягнення з   відповідача  боргу з єдиного податку  у сумі 2053 грн. 00 коп. шляхом звернення
стягнення на його активи.
Відповідно до ст. 111 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАСУ) попереднє судове засідання
призначене та фактично відбулося 21.12.06 року.
Прокурор та представник позивача
звернулися до суду з клопотанням про відмову від фіксації судового процесу
технічними засобами, яке не суперечить вимогам ст. 41 та п. 2-1 розділу УІІ
«Прикінцеві та перехідні положення»КАСУ, а тому його задоволено судом.
У судовому засіданні вони позов
підтримали у повному обсязі.
Відповідач відзив на позов та
витребувані судом документи не надав, позовні вимоги не оспорив, до судового
засідання не прибув, участь у ньому свого представника не забезпечив, хоча
належним чином повідомлений про дату, час та місце судових слухань.
Суд дійшов висновку про належне
повідомлення відповідача про дату час та місце судового слухання з огляду на
1)згідно матеріалам справи,  відповідача зареєстровано за адресою:
2)08.12.06 року, за вих. НОМЕР_1 та
25.12.06 року за вих. НОМЕР_2 судом на цю адресу спрямовано ухвали  про призначення справи до судових слухань, а
3)поштове відправлення від 25.12.06
року, вих.НОМЕР_2  оператором поштового
зв»язку повернуто до суду із службовою поміткою «за зазначеною адресою не
У зв'язку з цим суд керується
частиною 1 пункту 132 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.02 року №1155, -  в якому сказано:
поштові відправлення можуть бути
повернені об'єктом поштового зв'язку за зворотною адресою у разі письмової
заяви відправника,  письмової відмови
адресата, смерті адресата (одержувача), неможливості вручення через відсутність
адресата (одержувача) чи закінчення встановленого терміну зберігання.
З урахуванням вищевикладеного  суд вважає, що відповідача належним чином
повідомлено про дату, час та місце судових слухань, а тому справу розглянуто
відповідно до вимог частини 6 ст. 71 КАС України  - тобто за наявними в ній  матеріалами та за відсутності відповідача.
Заслухавши прокурора та представника
позивача, дослідивши обставини справи та додатково надані  матеріали,
суд  дійшов  наступного.
року Управлінням економіки виконавчого комітету Краснодонської міської
ради Луганської області ОСОБА_1  зареєстрований в якості суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи (далі -СПД ОСОБА_1., -
відповідач), про що зроблено запис
звернувся з заявою до ОДПІ -про надання йому права застосовувати у 2006
році спрощену систему оподаткування, обліку та звітності при здійсненні
«перевезень пасажирів легковим транспортом», - як то передбачено Указом
Президента України від 03.07.1998 року №727 “Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємництва” (з
наступними змінами та доповненнями; далі -Указ №727).
матеріалів справи, з  23.12.2005 року
СПДОСОБА_1 переведено на спрощену систему оподаткування.
погодився при здійсненні вищезгаданої підприємницької діяльності  на сплату єдиного податку у розмірі 550 грн.
щомісячно, встановленому рішенням сесії
Краснодонської міської ради №3/101 від 20.07.02 року.
Як сказано у позовній
заяві, станом на 20.09.06 року відповідач має узгоджену суму податкового
зобов'язання по сплаті єдиного податку у сумі 2053 грн. 00 коп., яку ним не
сплачено до цього часу.
несплаченого податкового боргу з єдиного податку у спірній сумі  підтверджується :
обліковою  карткою платника податку.
представника позивача,  дослідивши
матеріали справи та додатково надані докази, суд вважає, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з таких підстав.
матеріалів справи вбачається, що Відповідач сам узгодив своє податкове зобов'язання,
- що відповідає вимогам частини 6 ст. 2 Указу №727, в якому сказано, що суб'єкт
підприємницької діяльності -фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не
пізніше 20-го числа  наступного місяця на
окремий рахунок відділень Державного казначейства України.
2. Матеріалами справи
підтверджено, що для Відповідача сума місячного платежу з єдиного податку  встановлена
у розмірі 550 грн., а тому, з урахуванням положення частини 6 ст. 2 Указу
№727, йому належало у строк не пізніше 20-го числа кожного місяця сплатити  місячну суму цього податку.
Відповідачем з липня по 20 вересня 2006
року (період заборгованості) не вчинено, а тому правомірно виникло
питання про його відповідальність за несплату єдиного податку.
ст. 5  Указу №727 сказано, що суб'єкти
малого підприємництва  несуть
відповідальність за правильність обчислення, своєчасність подання розрахунків
та сплати сум  єдиного податку згідно із
законодавством України.
за несплату податку встановлено, насамперед, наступними законами України:
Конституції України, в якій сказано, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах, встановлених законом;
України від 25.06.91 року №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»(далі -ЗУ
№1251-ХІІ), згідно  якій платниками
податків і зборів (обов'язкових платежів)
є юридичні і фізичні особи, на яких згідно з законами України покладено
обов'язок сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі);
- пунктом 3 частини 1
ст. 9 того ж Закону, в якому сказано, що платники податків і зборів
(обов'язкових платежів) зобов'язані:
3)сплачувати належні суми
податків і зборів (обов'язкових платежів) у встановлені законами терміни;
України №1251-ХІІ, згідно якій відповідальність за правильність обчислення,
своєчасність сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) і додержання
законів про оподаткування несуть платники податків і зборів (обов'язкових
платежів) відповідно до законів України;
- пунктами 5.1 та 5.3
статті 5 Закону України від 21.12.2000 року №2181-ІІІ «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними  цільовими фондами»(далі -ЗУ №2181-ІІІ).
викладене у п. 2 цієї постанови  у
Відповідача по справі виник податковий борг.
Згідно пункту 1.3 ст.
1 ЗУ №2181-ІІІ податковим боргом є податкове зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов'язання.
позивач звернувся до суду з приводу примусового стягнення з відповідача суми
боргу з єдиного податку, а Указом №727 порядок примусового стягнення
спеціально не врегульовано (частина 2 статті 5 цього Указу, зміст якої наведено
вище у цій постанові, відсилає до чинного законодавства України), то суд при
вирішенні цього спору керується статтею 3 Закону України №2181-ІІІ «Підстави
для примусового стягнення активів та визначення бюджетного фонду».
п.п.3.1.1 п. 3.1 ст. 3 ЗУ №2181-ІІІ, активи платника  податків можуть бути  примусово стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу  виключно за рішенням
суду.
примусового стягнення судом податкового боргу цим Законом та Указм №727
платника податків за змістом п.1.7 статті 1 ЗУ №2181 є кошти, матеріальні та
нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві
власності або повного господарського відання.
дає підстави суду дійти висновку про те, що позов є законним та обґрунтованим.
вимоги не спростував.
те, що матеріалами справи підтверджено факт наявності у відповідача податкового
боргу у сумі 2053,00 грн. та його ухилення від сплати його до бюджету,  - позов
підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 4 ст. 94 КАС України суд не стягує з
Відповідача витрати по сплаті державного мита.
Судом прийнято до уваги те, що позивач згідно ст.4 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.93 року №7/93 “Про державне мито”  при зверненні до суду з позовом звільнений
від сплати державного мита.
викладеного, частини 2 ст. 67 Конституції України; ст.ст. 4, 9 та 11 Закону
України від 25.06.91 року №1251-ХІІ «Про систему оподаткування»; ст.ст.п.1.7
ст.1; п.п. 3.1.1. п. 3.1 ст. 3, пунктами 5.1 та 5.3 ст. 5 Закону України  від 20.12.2000 року №2181-ІІІ “Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами”, частиною 2 ст. 5 Указу Президента України від 03.07.1998
року №727 “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” (з наступними змінами та доповненнями), керуючись ст.ст.
94, 158-163 та 167 КАС України,  суд
п о с т а н о в и в :
задовольнити у повному обсязі.
2.Стягнути з суб»єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 - на користь державного
бюджету податковий борг з єдиного податку у сумі 2053 (дві тисячі п»ятдесят
три) грн. 00 коп., - звернувши стягнення на активи боржника.
ч. 4 ст. 167 КАСУ у судовому засіданні 19.01.07 року за згодою представника
позивача  оголошено лише вступну та
резолютивну частини постанови.
Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо такої заяви не буде подано.

Про апеляційне оскарження рішення
суду  першої  інстанції спочатку  подається
заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної
інстанції  викладаються  в  апеляційній
скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до
адміністративного суду  апеляційної  інстанції
через суд  першої  інстанції,
який  ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається  особою,  яка  її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення  постанови у повному  обсязі
відповідно  до статті 160 цього
Кодексу - з  дня  складення
в  повному обсязі. Апеляційна  скарга
на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти
днів  після  подання
заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може
бути  подана  без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про
апеляційне оскарження.

Постанову у
повному обсязі складено та підписано 24.01.2007 року.

Суддя
А.П.Середа