ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" травня 2007 р.

Справа  № 28/55-07-933

За позовом  ОСОБА_1;
ОСОБА_2; ОСОБА_3;

до відповідача   Товариство з обмеженою відповідальністю
"ТСВ"  ОСОБА_7  ОСОБА_8
Виконавчий комітет Одеської міської ради

3-тя особа відповідача: ОСОБА_4;  3-тя особа відповідача: ОСОБА_5;

про визнання договору неукладеним,
визнання рішень загальних зборів недійсними, визнання недійсною нову редакцію
статуту

Суддя

Представники:

Представники:

від позивача:        ОСОБА_6 -за дорученням;

від відповідача:    Сорочан І.І., Цимбал Ю.І. -за дорученням;

від третьої особи: не з'явилися;

Суть спору: позивачі
-ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до господарського суду Одеської області з
позовом до відповідачів - товариства з обмеженою відповідальністю
"ТСВ", ОСОБА_7, ОСОБА_8 та виконавчого комітету Одеської міської ради
про визнання неукладеними договори про передачуОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь ОСОБА_7 та ОСОБА_8 належних їм часток у статутному фонді товариства з
обмеженою відповідальністю «ТСВ» в загальному розмірі 60% від статутного фонду,
визнати недійсними усі рішення загальних зборів учасників товариства з
обмеженою відповідальністю «ТСВ», що відбулися 12 липня 2005 року, визнати
недійсною нову редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСВ»,
зареєстровану державним реєстратором Виконавчого комітету Одеської міської ради
19 липня 2005 року, та скасувати її державну реєстрацію та визнати недійсними
усі рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю
«ТСВ», що відбулись 6 листопада 2006р. та скасувати державну реєстрацію змін
відомостей про юридичну особу, що відбулись на підставі цих рішень.

Представник позивачів 13 квітня
2007 року за вхідним №8390 надав доповнення до позовної заяви та просить суд,
додатково до викладених у позовній заяві визнати недійсними всі рішення,
прийняті загальними зборами учасників ТОВ «ТСВ»від 26 лютого 2007 року
(Протоколи №9, № 10) та від 13 березня 2007 року  (Протокол № 10),  визнати недійсним договір купівлі-продажу
частки у статутному фонді ТОВ «ТСВ», укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9,  визнати недійсним договір купівлі-продажу
частини частки у статутному фонді ТОВ «ТСВ», укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_9;
визнати недійсним договір купівлі-продажу частини частки у статутному фонді ТОВ
«ТСВ», укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, визнати недійсним нову редакцію ТОВ
«ТСВ», зареєстровану державним реєстратором Виконавчого  комітету
Одеської  міської  ради  3
березня 2007 року,  та скасувати її
державну реєстрацію та визнати недійсними зміни   до
статуту   ТОВ   «ТСВ»,
зареєстровані   державним
реєстратором  Виконавчого  комітету
Одеської  міської  ради 16 березня 2007 року, та скасувати їх
державну реєстрацію. Скасувати державну реєстрацію змін у відомостях про ТОВ
«ТСВ», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб, внесених на підставі протоколу загальних зборів ТОВ «ТСВ»від 26 лютого
2007 року за  № 9. Також представник
позивачів просив суд притягнути в якості співвідповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10.
Вказане доповнення було залучено до матеріалів справи та розглянуто клопотання
щодо залучення до участі справи інших відповідачів, в задоволені якого судом
було відмовлено. Оскільки представник позивачів не зазначив про те, як ОСОБА_9
та ОСОБА_10  порушили  їх права та охоронювані законом інтереси.
Крім того, стаття 24 ГПК України, встановлює обов'язок сторони подати
клопотання про залучення іншого відповідача окремим процесуальним
документом.

Ухвалою суду від 13 квітня 2007
року залучено третіх осіб на стороні відповідача -ОСОБА_4. та ОСОБА_5

В судовому засіданні 3 травня 2007
року представник позивача підтримав позовну заяву з доповнення та просив суд
задовольнити вимоги у повному об'ємі.

Представник відповідача ТОВ «ТСВ»в
судове засідання з'явився, вимоги позивачів не визнає та просить суд у
задоволені позову відмовити повністю.

Представник відповідачів  ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання
з'явився, вимоги позивачів не визнає та просить суд у задоволені позову
відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив:

21 жовтня 2002 року Виконавчий
комітет Одеської міської ради здійснив реєстрацію юридичної особи -Товариство з
обмеженою відповідальністю „ТСВ”  за
№0001000 та видав свідоцтво за №251703 серії А00 та зареєстровано
статут підприємства в Приморській районній адміністрації Одеського
міськвиконкому 21 жовтня 2002 року за №04056931ю0031755, засновниками якого
били ОСОБА_4. -80% та ОСОБА_5 -20%.  24
жовтня 2002 року  підприємство
зареєстроване в ДПІ у Приморському районі міста Одеси за №7424. 27 травня 2003
року за №0491 зареєстровані зміни та доповнення до статуту ТОВ „ТСВ”. 6 жовтня
2004 року здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів та
зроблено запис за №1601000.

Позивачі в позовній заяві вказують,
що відповідно до статуту ТОВ «ТСВ»зі змінами до нього, затвердженими загальними
зборами учасників від 10 березня 2005 року
та зареєстрованими Виконавчим комітетом Одеської міської ради 11 березня
2005 року були єдиними учасниками Товариства та володіли 100% його статутного
фонду. 12 липня 2005 року загальними зборами учасників Товариства було прийнято
до його складу ОСОБА_7 та ОСОБА_8. та затверджено нову редакцію статуту
Товариства,  яка  була зареєстрована державним реєстратором Виконавчого
комітету Одеської міської ради 19 липня 2005 року за № 3001000 та 1
серпня 2005 року взято на облік в СДПІ в Приморському районі міста Одеси за
№17345.

Також позивачі звертають увагу суду
на те, що розмір статутного фонду Товариства змінено не було, а новим учасникам
ОСОБА_7 таОСОБА_8 було передано частину часток ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3. в
загальному розмірі 60% від статутного фонду по 30% кожному . При цьому розмір
часток у статутному фонді Товариства зменшився: ОСОБА_11. та ОСОБА_2 - кожного
на 14% (з 24% до 10%), а ОСОБА_3 - на 32% (з 52% до 20%) .

Крім того, позивачі зазначають, що
6 листопада 2006 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8. було проведено неправомочні загальні
збори учасників Товариства, яким було незаконно призначено нового директора
товариства та вважають що рішення загальних зборів було прийнято з порушенням
чинного законодавства та є недійсними, відповідно до ст.53 Закону України «Про
господарські товариства»та ст.147 ЦК України.

Позивачі стверджують, що між нами
та ОСОБА_7, ОСОБА_8 не було досягнуто згоди щодо ціни на частки у статутному
фонді Товариства, що передавались від однієї сторони іншій, то договори про
відчуження часток є неукладеними, а тому не породжують правових наслідків. До
того ж відсутні зазначені договори як окремі документи. Окремі їх умови
відображено у протоколі № 7 загальних зборів учасників Товариства від 12 липня
2005 року та в затвердженій новій редакції статуту. На думку позивачів,  загальні збори не мали правових підстав для
прийняття ОСОБА_7 та ОСОБА_8. до складу учасників Товариства та затвердження
нової редакції статуту Товариства та її державної реєстрації.

Також позивачі вважають, що
загальні збори учасників Товариства які були проведені  06.11.2006р. (протокол № 9) та присутніми
лише ОСОБА_10 та ОСОБА_8, що володіють 60% від загальної кількості голосів
учасників, були проведені з порушенням вимог ст.60 Закону України «Про
господарські товариства»та  п.11.6.
Статуту Товариства, оскільки  збори
учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники (представники
учасників), що володіють у сукупності більш як 60 відсотками голосів. На думку
позивачів загальні збори були не правомочними та прийняті рішення з питань
діяльності Товариства -незаконні та порушують права на управління Товариством, передбачені
п.1) ч.1) ст.116 ЦК України, п. а ) ч.1 ст.10 Закону України „Про господарські
товариства".

Прийнятті рішення на загальних
зборах учасників Товариства від 12.07.2005 року
та від  06.11.2006 року,  а також при державній реєстрації затверджених
ними змін до статуту та внесенні  до
Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України змін щодо
відомостей про  ТОВ  „ТСВ",
на думку позивачів, були прийняті та здійснені в порушені  вимоги
ст.ст.10,53,60  Закону  України
«Про господарські товариства», ст.ст.116,638 ЦК України.

Представник позивача вказує, що 26
лютого 2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були проведені загальні збори учасників
товариства, на яких було прийнято рішення про звільнення директора ТОВ
«ТСВ»ОСОБА_5 та призначення новим директором ТОВ «ТСВ»Клюєва І.П. та
затверджено правила процедури прийняття рішень методом опитування, вказані
рішення були оформлені протоколом за № 9, який було підписано ОСОБА_8 та
ОСОБА_7, а від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_3
- ОСОБА_12., яка на думку позивачів, не мала на то відповідних
повноважень. Також вказують, що вони не були повідомлені про час та місце
проведення  зборів та не були присутніми,
представників не направляли, а зазначені в протоколі довіреності, видані
ОСОБА_12 на представництво інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відкликані ще у
2006 році. Таким чином, на загальних зборах 26.02.2007 були присутні лише
ОСОБА_10 та ОСОБА_8, які разом володіли лише 60% від статутного фонду ТОВ
«ТСВ», що відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про господарські товариства»та
п.11.6. Статуту ТОВ «ТСВ»недостатньо для проведення загальних зборів учасників
та вирішення жодних питань діяльності ТОВ «ТСВ»та ст.61 Закону України «Про
господарські товариства»щодо порядку повідомлення учасників товариства про час,
місце проведення та порядок денний загальних зборів учасників. На підставі
протоколу загальних зборів від 26.02.2007 року за  № 9 державним реєстратором Виконавчого
комітету Одеської міської ради були внесені відповідні зміни до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо
керівництва ТОВ «ТСВ»та переліку осіб, що мають представляти його інтереси без
довіреності, а на підставі цих змін - й в інших державних реєстрах.  Того ж дня, зазначає представник позивача,
ОСОБА_10 та ОСОБА_8 склали протокол за № 10 загальних зборів учасників ТОВ
«ТСВ», відповідно до якого були виключені зі складу учасників ТОВ «ТСВ»-
ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3. у зв'язку із перешкоджанням діяльності товариства,
а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було вирішено внести до статутного капіталу ТОВ
«ТСВ»додаткові внески та затверджено нову редакцію статуту ТОВ «ТСВ»,
відповідно до якої статутний капітал ТОВ «ТСВ»розподілявся порівну між
ОСОБА_8  та  ОСОБА_7
та  яка  була
зареєстрована державним реєстратором Виконавчого комітету Одеської
міської ради 3 березня 2007 року. 13 березня 2007 року ОСОБА_10 та ОСОБА_8
провели Загальні збори учасників ТОВ «ТСВ», на яких було вирішено питання про
відчуження належних їм часток у статутному капіталі ТОВ «ТСВ»у повному обсязі
третім особам - ОСОБА_9 та ОСОБА_10. та затверджено новий склад учасників ТОВ
«ТСВ»та змінено юридичну адресу  ТОВ
«ТСВ»на м. Одеса,  вул. Катерининська,
буд.17,  затверджено зміни до статуту ТОВ
«ТСВ», відповідно до яких статутний капітал ТОВ «ТСВ»розподілявся між новими учасниками
- ОСОБА_9 - 70%, ОСОБА_10. - 30% та які було зареєстровано державним
реєстратором Виконавчого комітету Одеської міської ради 16 березня 2007 року.

Представник позивача звертає увагу
суду на те, що загальні збори 26.02.2007 року
та 13.03.2007 року відбулися, як вказано в протоколі, у місті Одесі, але
тією ж датою підписи на протоколі були посвідчені у м. Києві, вказаними діями
було грубо порушено права ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3. на участь в ТОВ «ТСВ»та
на управління ним, а також були позбавлені права власності на частки у
статутному фонді та майні ТОВ «ТСВ».

На думку представника відповідача
ТОВ „ТСВ”, позивачі при звернені до суду з позовом порушили вимоги ст.1 ГПК
України, оскільки вимога про визнання договору неукладеним є встановленням
факту, що має юридичне значення. Відповідно до Постанови  судової палати у господарських справах
Верховного Суду України  від 14.01.2002
року  по справі № 15108/7-20 зазначено,
що вимога про визнання договору неукладеним є нічим іншим як встановленням  факту.
Згідно ст. 12 ГПК України, не
підвідомчі справи  про
встановлення факту, що має юридичне значення.

Стосовно другої вимоги, представник
відповідача зазначає, що позивачі необґрунтовано  стверджують про прийняття цих рішень з
порушенням законодавства,  при цьому не
зазначають  в порушення п. 5 ст. 54 ГПК
України, саме які  норми чинного
законодавства, що регулюють прийняття рішень Зборами учасників товариства були
порушенні.  Законодавство України не
встановлює обов'язок  для  учасників
товариства по укладенню договору,
як  правової підстави  для
прийняття  рішення  на Загальних зборах.   При цьому,
Загальні збори  відбулися
відповідно до законодавства України.
Більш того,  саме позивачі  зазначають у позові, що 12 липня 2005
року  загальними зборами   Товариства
було прийнято до  його складу
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.,   та   ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь
ОСОБА_10 та ОСОБА_8. було передано
частки у загальному розмірі 60%  у
статутному фонді  за їх рішенням. У
протоколі № 7 загальних зборів товариства «ТСВ»від 12 липня 2005 року та в
новій редакції статуту ТОВ «ТСВ», зареєстрованої 19.07.2005 року  зроблено підписи всіх учасників
Товариства,  що нотаріально засвідчено  12 липня 2005 року приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального округуОСОБА_13., чим підтверджується власний
вибір та волевиявлення позивачів, згідно п.6.1 статутом ТОВ «ТСВ».

Згідно ст. 100 ЦК України, право
участі у товаристві є особистим немайновим правом,  складової
якого є право прийняття рішень.
Прийняття  рішень  є нічим іншим
як  особистим немайновим
правом.  Таким чином,  учасники товариства  12 липня 2005 року  вільно, на власний розсуд визначили,  прийняли рішення,  стосовно прийняття  до складу учасників товариства  ОСОБА_8.,
ОСОБА_10 та перерозподілу  між
учасниками  часток уставного фонду  товариства. Відповідно до ст.147 ЦК
України  встановлює право учасників
самостійно вирішувати яким чином відступати свою частку  у статутному фонді.

Також представник відповідача не
погоджується з висновками позивачів стосовно того, щодо укладення договору,
оскільки згідно до ст. 6 ЦК України, сторони можуть відступити від положень
актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний
розсуд,  при цьому в актах цивільного
законодавства відносно прийняття рішень учасників по перерозподілу часток або
по передачі функцій засновників, у тому числі по передачі своїх часток, не
встановлена обов'язковість для сторін  по
укладенню договору. Законодавством  не
встановлено обов'язковість укладення договору як правової  підстави для
прийняття рішень Загальними зборами товариства з обмеженою
відповідальністю по перерозподілу часток статутного фонду товариства. Таким
чином, на думку відповідача, у позивачів відсутні законні підстави для  пред'явлення вимоги  щодо визнання  недійсними рішення загальних зборів учасників
ТОВ «ТСВ», що відбулися 12.07.2005 року,
та  як  наслідок не має законних підстав для
пред'явлення вимоги щодо визнання недійсною нової редакції статуту ТОВ «ТСВ»,
зареєстрованої 19.07.2005 року.

Представник відповідача вказує, що
посилання позивачів на ст. ст. 53, 60, 10 Закону України «Про господарські
товариства»,  є необґрунтованими та
безпідставними, оскільки не вказано яким чином було порушено порядок прийняття
рішень, яким чином були порушені права учасників товариства. Відповідно до ст.7
ЦК України,  відносини можуть
регулюватися звичаєм ділового обороту та дозволяє учасникам Товариства з
обмеженою відповідальністю самостійно на свій власний розсуд врегулювати свої
відносини.  Норми цивільного законодавства
України,  які регулюють  відносини між учасниками товариства з
обмеженою відповідальністю, у тому числі
перерозподіл часток  між
ними,  носять диспозитивний
характер.  Законодавство України не
встановлює  заборону для учасників
вільно, на власний розсуд  визначати  спосіб та порядок   щодо перерозподілу часток.  Учасниками ТОВ “ТСВ” були  виконані всі вимоги Закону України “Про
державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців” при внесенні
змін до статуту,  пов'язаними із зміною
складу засновників (учасників),  а
саме,  на державну реєстрацію змін  згідно ст. 29 цього Закону  були подані
всі необхідні документи, а також нотаріально посвідчений документ про
передання права засновника (учасника), таким документом є рішення Загальних зборів
ТОВ “ТСВ”. Таким чином,  учасники ТОВ
“ТСВ” діяли відповідно до п. 6.1 Статуту Товариства, зареєстрованого 21.10.2002
року зі змінами та доповненнями від 27.05.2003р.,  06.10.2004р. та 11.03.2005р.,  та на підставі ст. 29 Закону України  “Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців”.

Представник відповідачів ОСОБА_8.
та ОСОБА_7 3 травня 2007 року за вхідним № 9703 надав відзив на позовну заяву,
в якому вимоги позивачів не визнають та просять суд відмовити повністю,
оскільки посилання позивачів про неповідомлення про час та місце проведення
зборів не відповідає дійсності. Товариством з обмеженою відповідальністю „ТСВ”
було направлено позивачем рекомендованим листом повідомлення про час та місце
проведення зборів.

Також, представник відповідача не
погоджується з твердженнями позивачів стосовно того, що представник ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 - ОСОБА_12. не мала відповідних повноважень, оскільки в день проведення
зборів учасників 26.02.2007 року ОСОБА_12. надала оригінали нотаріально посвідчених
довіреностей від ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Стосовно наданих копії листів приватного
нотаріуса ОСОБА_14. від 28.03.2007 року про те, що вказані довіреності були
скасовані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, представник відповідача звертає увагу, що на
момент проведення зборів ні учасники товариства, ні представник учасників
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -ОСОБА_12. не були повідомлені про скасування довіреностей
та твердження ОСОБА_2 та ОСОБА_3. про скасування довіреностей ще в 2006 році,
але згідно ч. 2 ст. 249 ЦК України, особа,
яка  видала  довіреність
і  згодом  скасувала її, повинна негайно повідомити про
це представника, а також відомих їй третіх
осіб,   для   представництва   перед
якими  була  видана довіреність, зокрема ОСОБА_8. та
ОСОБА_7 та відповідно до положень ч. 3 ст. 249 ЦК України, права та обов'язки
щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до
того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності,
зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників.
Таким чином, ствердження позивачів про порушення вимог ч. 1 ст. 60 Закону
України „Про господарські товариства” та п. 11.6 Статуту товариства під час
проведення зборів учасників, оформлених протоколом №9, не відповідає дійсності.
На зборах були присутні учасники та їх представники, що в сукупності володіють
90% голосів. Представник учасників ОСОБА_12. не була повідомлена про скасування
довіреностей на представництво інтересів
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, і її дії згідно з ч. 3 ст. 249 ЦК України зберігають
чинність для позивачів. Збори учасників товариства були повноважними, всі
учасники товариства згідно з вимогами ч. 5 ст. 60 Закону України „Про
господарські товариства” 25 січня 2007 року були повідомлені  про час та місце проведення зборів, що
підтверджується поштовими штемпелями і про що вказано в протоколі загальних
зборів.

Стосовно рішень, які оскаржуються
позивачами, представник відповідачів зазначає, що на зборах був присутній
представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -ОСОБА_12., крім того усім учасникам були відправлені
поштові повідомлення про час, місце проведення зборів та їх порядок денний, що
підтверджується відповідними листами з поштовими штемпелями про відправку
вказаних повідомлень від  25 січня 2007
року.

Представник відповідача звертає
увагу суду на те, що відповідно до статті 53 Закону України „Про господарські
товариства”, учасник товариства з обмеженою відповідальністю може за згодою
решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам
цього ж товариства, якщо інше не передбачено установчими документами. Статутом
ТОВ „ТСВ” не встановлено обмежень, щодо можливості відступлення частки
учасників третім особам. Відповідно до вимог чинного законодавства між ОСОБА_8,
ОСОБА_7. та громадянами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були укладені договори купівлі-продажу
часток в статутному фонді товариства з обмеженою відповідальністю „ТСВ”.

Дослідивши матеріали справи, в тому
числі наявні докази, що мають значення для справи,  заслухавши пояснення представників
сторін,  всебічно та повно з'ясувавши
обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення,  оглянувши копії матеріалів справи /оригінали
надано не було/, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст..33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на
підставу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно до ст..36 названого Кодексу
письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що
мають значення для правильного вирішення спору між сторонами. Письмові докази
подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Подаючи позов про визнання
неукладеними договори про передачуОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7
та ОСОБА_8 належних їм часток у статутному фонді товариства з обмеженою
відповідальністю «ТСВ» в загальному розмірі 60% від статутного фонду, визнати
недійсними усі рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою
відповідальністю «ТСВ», що відбулися 12 липня 2005 року, визнати недійсною нову
редакцію статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСВ», зареєстровану
державним реєстратором Виконавчого комітету Одеської міської ради 19 липня 2005
року, та скасувати її державну реєстрацію та визнати недійсними усі рішення
загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ТСВ», що
відбулись 6 листопада 2006р. та скасувати державну реєстрацію змін відомостей
про юридичну особу, що відбулись на підставі цих рішень, в обґрунтування своїх
позовних вимог позивачі посилаються на ст.55 Закону України „Про господарські
товариства” та ст.147 ЦК України, п.11.6 Статуту товариства „ТСВ”, п.1 ч.1.
ст.116 ЦК України та п.а ч.1 ст.10 Закону України „Про господарські
товариства”, але жодного письмового доказу не надано щодо порушення прав
ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Позивачами було надано лише копії
свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи -ТОВ „ТСВ”, копію статуту ТОВ
„ТСВ” -2002 року, копію протоколу №6 від 10 березня 2005 року, копію змін до
статуту, копію протоколу №7 від 12 липня 2005 року, копію статуту ТОВ „ТСВ”
-2005 року, копію протоколу №9 від 6 листопада 2006 року.

При подачі доповнень до позовної
заяви, в якій просили визнати недійсними всі рішення, прийняті загальними
зборами учасників ТОВ «ТСВ»від 26 лютого 2007 року (Протоколи №9, № 10) та від
13 березня 2007 року  (Протокол №
10),  визнати недійсним договір купівлі-продажу
частки у статутному фонді ТОВ «ТСВ», укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_9,  визнати недійсним договір купівлі-продажу
частини частки у статутному фонді ТОВ «ТСВ», укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_9;
визнати недійсним договір купівлі-продажу частини частки у статутному фонді ТОВ
«ТСВ», укладені між ОСОБА_7 та ОСОБА_10, визнати недійсним нову редакцію ТОВ
«ТСВ», зареєстровану державним реєстратором Виконавчого  комітету
Одеської  міської  ради  3
березня 2007 року,  та скасувати її
державну реєстрацію та визнати недійсними зміни   до
статуту   ТОВ   «ТСВ»,
зареєстровані   державним
реєстратором  Виконавчого  комітету
Одеської  міської  ради 16 березня 2007 року, та скасувати їх
державну реєстрацію, позивачі надали лише копії, а саме: копії листів
приватного нотаріуса, копію протоколу №9 від 26 лютого 2007 року, копії
довіреностей на ОСОБА_12, копію протоколу № 10 від 26 лютого 2007 року, копію
протоколу №10 від 13 березня 2007 року, копію статуту ТОВ „ТСВ” (нова
редакція), копію змін до статуту, жодного оригіналу суду надано не було.
Письмових доказів чим саме були порушені права позивачів не надано, лише
безпідставні посилання на неправомірні дії учасників товариства ТОВ  „ТСВ” -ОСОБА_7 та ОСОБА_8.

Ухвали суду від 23 лютого 2007
року, 12 березня 2007 року, 2 квітня 2007 року стосовно надання оригіналів
документів, позивачами та їх представниками виконано не було.

Вимога позивачів стосовно визнання
договір про передачу ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_8.
часток у статутному фонді  неукладеним,
не підлягає задоволенню оскільки оспорюванні договори до суду не були надані
тому суд позбавлений права надання правової оцінки вказаним договорам. Крім
того, слід зазначити, що в Постанові
судової палати у господарських справах Верховного суду України  від 14.01.2002 року по справі № 15108/7-20
зазначено, що вимога про визнання договору неукладеним є нічим іншим як
встановленням  факту,   що
має  юридичне  значення.
Цей факт може встановлюватися господарським судом  лише
при існуванні  та розгляді  між
сторонами  договору спору про
право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних  обставин
справи  та обґрунтованості вимог.

На думку суду друга вимога також не
підлягає задоволенню, оскільки чинним законодавством України не встановлені
обов'язки учасників товариства по укладенню договорів. 12 липня 2005 року
відбулися загальні збори відповідно до вимог діючого законодавства, доказів
оскарження протоколу №7, оскільки після проведення зборів минуло більше півтора
року, суду не надано. Також слід зазначити, що позивачі не заперечують проти
того, що на загальних зборах 12 липня 2005 року було прийнято до  його складу
ОСОБА_7 та ОСОБА_8.,   та   позивачі передали на користь ОСОБА_7 та
ОСОБА_8. частки у загальному розмірі 60%
у статутному фонді та затверджено нову редакцію статуту товариства.
Вказане рішення було виконано та зареєстровано нову редакцію статуту
товариства  19 липня 2005 року, який було
підписано всіма учасниками Товариства, що дає підстави суду вважати, що
позивачі вільно на власний розсуд здійснили своє  особисте немайнове право  щодо прийняття рішення, згідно до  п. 6.1 статуту.  Крім того, статтею 147 ЦК України,
передбачено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має  право продати
чи  іншим  чином
відступити  свою  частку (її частину) у статутному капіталі
одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником
товариства  з обмеженою
відповідальністю   своєї   частки
(її   частини)  третім
особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Частиною 3 ст.147 ЦК України,
встановлено, що частка учасника товариства
з  обмеженою  відповідальністю може бути відчужена до
повної її сплати лише у тій частині, в якій її уже сплачено. 12 липня 2005 року
позивачами - учасниками товариства було проведено перерозподіл часток,
претензій щодо сплати вартості відступленої частки заявлено не було. Тому суд
доходить висновку, що частки були розділені зі згоди та волевиявлення -  позивачів.

Стосовно вимоги про визнання
недійсної нової редакції статуту, суд вважає її необґрунтованою та
безпідставною. З поданих матеріалів, позовної заяви та доповнень  позивачів не вбачається підстав саме чим були
порушені права учасників товариства при прийняті та затверджені нової редакції
статуту товариства, посилання позивача на ст.10 Закону України „Про
господарські товариства” є безпідставною. Позивачами не доведено того факту
щодо порушення відповідачами порядку прийняття рішення, згідно ст.60 Закону
України «Про господарські товариства».

Суд не приймає до уваги твердження
позивачів стосовно того, що вони не були повідомлені про час та місце
проведення зборів, оскільки в матеріалах справи знаходяться копії повідомлень
про час та місце проведення зборів з відміткою поштового відділення від 25
січня 2007 року.

Також суд не погоджується та не
приймає до уваги твердження позивачів стосовно участі представника  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_12. без належних
повноважень, оскільки в матеріалах справи знаходяться копії довіреностей на
ОСОБА_12 На момент проведення зборів ні учасники товариства, ні представник
учасників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -ОСОБА_12. не були повідомлені про скасування
довіреностей, оскільки представниками позивачів не надані відповідні докази про
направлення повідомлення про скасування довіреностей. Надані копії листів
приватного нотаріуса, суд не приймає в якості доказів, оскільки вказані листи
належним чином не засвідчені та оригінали суду не надані.

Згідно з ч. 2 ст. 249 ЦК України,
особа,  яка  видала
довіреність  і  згодом
скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також
відомих їй третіх   осіб,   для
представництва   перед  якими
була  видана довіреність.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 249
ЦК України, права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення
правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про
скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність,
та її правонаступників.

Таким чином, суд доходить висновку,
що посилання  позивачів на порушення
вимог ч. 1 ст. 60 Закону України „Про господарські товариства” та п. 11.6
Статуту товариства під час проведення зборів учасників, оформлених протоколом
№9 є необґрунтованим, на загальних зборах були присутні учасники та їх
представники, що в сукупності володіють 90% голосів.

Стосовно рішення, яке оформлене у
вигляді протоколу №10 від 26 лютого 2007 року то суд вважає їх проведеними у
відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відповідачі належним
чином повідомили про час та місце проведення заборів, про що свідчать
повідомлення з відміткою пошти від 25 січня 2007 року.

Відповідно до ст.53 Закону України
„Про господарські товариства”, учасник товариства з обмеженою відповідальністю
може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи
кільком учасникам цього ж товариства, а якщо інше не передбачено установчими
документами, то і третім особам, тому суд зазначає, що відсутні підстави
визнання недійсними протоколу №10 від 13 березня 2007 року. Крім того, статутом
ТОВ „ТСВ” не встановлено обмежень, щодо відступлення частки учасників третім
особам.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону
України „Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців”,
якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути
використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Аналізуючи положення чинного
законодавства, матеріали справи і викладене вище, суд дійшов висновку про те,
що  вимоги позивачі є безпідставними та
необґрунтованими,  не підтвердженими доказами  тому не підлягають задоволенню.

Керуючись  ст. 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Рішення підписане 7 травня 2007 року.

Суддя