ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15.01.2007 року                                                Справа № 9/459н-ад

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                     Перлова Д.Ю.

суддів                               Журавльової Л.І.

Іноземцевої Л.В.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 05.12.06.

при секретарі

судового засідання          Михайліченко  Д.В.

за участю представників сторін

від позивача                    Борок М.К., дов. № 3 від 03.01.07

від відповідача                    Баранова С.О., дов. № 1 від 09.01.07

Пристинська В.В., дов. № 15 від 12.01.07

розглянувши  матеріали

апеляційної скарги                    Державної податкової інспекції у м. Свердловську

Луганської області

на постанову

господарського суду                     Луганської області

від                                                   24.10.2006

у справі                                              № 9/459н-ад

за позовом                      Дочірнього автотранспортного підприємства „Авторем”

ТОВ „ВКФ „Ремо”, м. Свердловськ

до                               Державної податкової інспекції у м. Свердловську

Луганської області

про           визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень

Постановою господарського суду Луганської області від 24.10.06 позов задоволено частково, визнано недійсним та скасуване податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Свердловську від 19.06.06 № /0, податкове повідомлення-рішення ДПІ у м. Свердловську від 19.06.06 № /0 визнано недійсним та скасоване частково у розмірі 27287,45 грн., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суддя-доповідач           Перлов Д.Ю.

Постанова суду з посиланням на норми пп.1.22 ст. 1, пп. 5.2.1 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.97 № 283/97-ВР (далі –Закон про прибуток) та ст. 256 Цивільного кодексу України мотивована обгрунтованістю позовних вимог щодо визнання недійсним податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Свердловську від 19.06.06 № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов”язання з податку на прибуток (з урахуванням штрафних санкцій) у розмірі 70461 грн. 70 коп.

В ході судового розгляду справи позивач погодився з правомірністю встановлення відповідачем в акті перевірки порушення пп. 7.4.5 ст. 7 Закону України „Про податок на додану вартість” щодо подвійного включення податкових накладних до складу податкового кредиту на загальну суму 863,73 грн.

У зв’язку з чим місцевим господарським судом позовні вимоги про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Свердловську від 19.06.06 № /0 задоволені частково на суму 27287 грн. 45 коп., за відрахуванням правомірно нарахованої суми зобов”язання та штрафних санкцій на суму 1295,64 грн. (основний платіж –863,76 грн., штрафна санкція –431,88 грн.).

ДПІ у м. Свердловську, не погодившись з прийнятою постановою, звернулась до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати частково постанову господарського суду Луганської області від 24.10.06 у справі № 9/459н-ад в частині задоволення позову на суму 97 749 грн. 15 коп., прийняти постанову, якою задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, посилаючись на те, що судом першої інстанції при винесенні постанови порушено норми матеріального та процесуального права. Судом не були належним чином з’ясовані докази у справі та не відображені у судовому рішенні.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу просить залишити скаргу без задоволення, постанову суду –без змін, оскільки вважає скаргу необґрунтованою, а постанову місцевого господарського суду, такою, що прийнята з дотриманням норм діючого законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В період з 22.05.06 по 02.06.06 ДПІ у м. Свердловську Луганської області відповідно до плану перевірок проведено планову перевірку Дочірнього автотранспортного підприємства „Авторем” ТОВ „ВКФ „Ремо” (далі –ДАТП „Авторем” ТОВ „ВКФ „Ремо”) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2004 по 31.03.2006.

Результати перевірки оформлені актом №129-23-21815968 від 09.06.2006 (а.с. 17-40).

За результатами перевірки податковим органом встановлено, що позивачем:

1) в порушення п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону про прибуток у перевіряємому періоді не включено до складу валових доходів безповоротну фінансову допомогу в сумі 239914 грн. 62 коп., яка складається з кредиторської заборгованості наступних підприємств, що відображена в бухгалтерському обліку ДАТП „Авторем” ТОВ „ВКФ ”Ремо” станом на 01.04.2006:

- ПП “Рембуддизайн” на суму 135823,03 грн.,

- ПП “Авторем плюс” на суму 104091,59 грн.

Згідно за даними облікових справ ДПІ у м. Свердловську вказані підприємства реорганізовані та зняті з податкового обліку у січні 2004 року, реорганізація відбувалася шляхом приєднання до наступних приватних підприємств:

ПП “Авторем плюс” 08.01.04р. - до ПП “Рембуддизайн”, м. Свердловськ;

ПП “Рембуддизайн”13.01.04р. - до ДП “Добувник 2002”, м. Свердловськ;

ДП “Добувник 2002” 23.01.04р. –до ПНПП “Схід-Техсервіс”, м. Харків.

Посилаючись на ст. 107 ЦК України, відповідач у акті перевірки виклав, що кредитор юридичної особи, що припиняється, може вимагати від неї припинення або дострокового виконання зобов’язань. Крім того, після закінчення строку для пред’явлення вимог кредиторами і задоволення або відхилення цих вимог, комісія по припиненню юридичної особи складає передавальний акт.

Оскільки до перевірки позивачем не було надано акту про правонаступництво, акту прийому-передачі заборгованості або будь-які інші документи, що підтверджують передачу заборгованості по підприємствах, що були реорганізовані, відповідач вважав кредиторську заборгованість в сумі 239914,62 грн. безповоротною фінансовою допомогою, не включення якої до складу валових доходів призвело до зменшення податку на прибуток на 59979 грн.

Місцевий господарський суд не погодився з доводами відповідача та правомірно зазначив у своїй постанові, що відповідно до пп. 1.22 ст. 1 Закону про прибуток безповоротною фінансовою допомогою є, у т.ч.: сума заборгованості платника податку перед іншою юридичною чи фізичною особою, що залишилася нестягнутою після закінчення строку позовної давності.

Загальний строк позовної давності, тобто строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу встановлюється ст. 257 ЦК України у три роки.

Матеріали справи містять копії договорів, укладених позивачем з ПП “Авторем плюс” від 03.01.03р. (а.с. 71, т. 1) та ПП „Рембуддизайн” від 08.01.03р. (а.с.73, т.1), строк позовної давності за якими щодо невиконання грошових зобов’язань з боку позивача для кредиторів не сплинув ні на момент здійснення перевірки податковим органом, ні на момент прийняття оспорюваних повідомлень-рішень.

Таким чином, у розумінні пп. 1.22 ст. 1 Закону про прибуток заборгованість по роботам та послугам, отриманим позивачем від ПП “Авторем” та ПП „Рембуддизайн”, не є безповоротною фінансовою допомогою, оскільки вони надавалися позивачу на платній основі і строк позовної давності на момент перевірки за цими договорами не сплинув.

Посилання відповідача на відсутність у позивача на момент проведення перевірки акту про правонаступництво, акту прийому-передачі заборгованості або будь-які інші документи, що підтверджують передачу заборгованості по підприємствах, що були реорганізовані, обгрунтовано не взяти судом до уваги, оскільки позивач не зобов’язаний звертатися до кредиторів для складання будь-яких документів, які б підтверджували передачу заборгованості по підприємствах, що були реорганізовані.

Відтак позивачем у перевіряємому періоді не було порушено вимоги п.п. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону про прибуток та відповідно висновок податкового органу щодо зменшення позивачем податку на прибуток на суму 59979 грн. не відповідає фактичним обставинам.

2)  в порушення пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” від 22.05.97 № 283/97-ВР  підприємством зайво включено до складу валових витрат вартість послуг з оренди транспорту, охороні, постачанню газу, електроенергії згідно накладних на суму 16110 грн., отриманих від пов’язаної особи ТОВ ВКФ “Ремо”, виплати по яких не здійснені, що призвело до зменшення податку на прибуток на 4027 грн.

Підпункт 5.3.9 ст. 5 Закону про прибуток передбачає, що до складу валових витрат не включаються витрати на виплату винагород або інших видів заохочень пов’язаним з таким платником податку фізичним чи юридичним особам у разі, якщо немає документальних доказів, що таку виплату або заохочення було проведено як компенсацію за фактично надану послугу (відпрацьований час)…

Відповідно до пп. 5.2.1 ст. 5 Закону про прибуток до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) та охороною праці, у т.ч.: витрати на придбання електричної енергії.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, що в даному випадку витрати по розрахунках з пов”язаною особою за надані послуги з оренди, енерго- та газопостачання не можуть розглядатися як виплати винагороди чи інші види заохочення, зазначені в п.п. 5.3.9 ст. 5 Закону про прибуток і повинні включатися до складу валових витрат як витрати, пов”язані з організацією та веденням виробництва, відповідно до п.п. 5.2.1 ст. 5 Закону про прибуток.

Таким чином висновки відповідача, зроблені ним в акті перевірки №129-23-21815968 від 09.06.06 про зменшення позивачем суми податку на прибуток на 4027 грн. безпідставні.

19.06.06 ДПІ у м. Свердловську на підставі зазначених вище порушень, встановлених під час перевірки, було прийнято податкове повідомлення-рішення № /0, яким позивачу визначено суму податкового зобов”язання з податку на прибуток в розмірі 70461 грн. 70 коп., де 64006 грн. (59979 + 4027) - сума  основного платежу, 9455 грн. 70 коп. –штрафні санкції.

На підставі викладених вище доводів місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги, визнав зазначене повідомлення-рішення недійсним та скасував його.

3) у порушення пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість” № 168/97-ВР від 03.04.97р. (далі –Закон про ПДВ) позивачем до складу податкового кредиту віднесено суми податку, нарахованого у звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг) від ТОВ ВКФ “Ремо” вартість яких не відноситься до складу валових витрат на загальну суму 21172,93 грн.

Податковий орган стверджував, що позивачем зайво віднесено до складу податкового кредиту вартість послуг, отриманих від пов’язаної особи, ТОВ ВКФ “Ремо”, виплати по яким не здійснені на загальну суму 19055,39 грн.

Оскільки судом було встановлено правомірність віднесення позивачем до складу валових витрат вартості робіт та послуг, отриманих від пов’язаної особи ТОВ ВКФ “Ремо” в перевіряємому періоді, то і віднесення до складу податкового кредиту вартість цих послуг на загальну суму 19055,39 грн. не суперечить пп. 7.4.1 ст. 7 Закону про ПДВ.

В частині порушення позивачем вимог п.п. 7.4.5 ст. 7 Закону про ПДВ щодо подвійного включення до складу податкового кредиту податкових накладних на суму 863 грн. 76 коп. спір між сторонами відсутній.

За таких обставин задоволення місцевим господарським судом позовних вимог про визнання недійсним та скасування податкового повідомлення-рішення ДПІ у м. Свердловську від 19.06.06 № /0 частково на суму 27287 грн. 45 коп. здійснено правомірно на підставі повного та всебічного вивчення обставин справи.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, постанова суду відповідає чинному законодавству і скасуванню не підлягає.

Питання про судовий збір за апеляційною скаргою не вирішується, оскільки скаржник звільнений від його оплати.

Керуючись статтями  160, 167, 195, 196, 198 п.1 ч. 1, 200, 205 п. 1 ч. 1, 206, 254, пунктами 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Свердловськ луганської області на постанову господарського суду Луганської області від 24.10.06 у справі № 9/459н-ад залишити без задоволення.

2. Постанову господарського суду Луганської області від 24.10.06 у справі №9/459н-ад залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Ухвалу апеляційної  інстанції може бути оскаржено протягом одного місяця з дня набрання ухвалою законної сили у касаційному порядку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала апеляційної інстанції виготовлена в повному обсязі протягом п’яти днів з дня  проголошення вступної та резолютивної частин ухвали.

Головуючий суддя                                                             Д.Ю. Перлов

Суддя                                                                                Л.І. Журавльова

Суддя                                                                                 Л.В. Іноземцева