ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 квітня 2007 р.

№ 2-1516/04

Вищий господарський
суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В., Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

ОСОБА_1

на ухвалу

апеляційного суду Харківської
області від 01.06.2004 року

у цивільній справі

Московського районного суду м.
Харкова

за позовом

ОСОБА_1

до  3-тя особа

ЗАТ “Автотранспортне підприємство
16357” Виконавчий комітет Харківської міської ради

про

визнання недійсним установчого
договору, установчих документів та скасування державної реєстрації,

В засіданні
взяли участь представники:

- позивача:

ОСОБА_1,

- відповідача:

Спірідонова А.І., Полхова Т.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2001 року ОСОБА_1
звернувся до суду з позовом до ЗАТ “Автотранспортне підприємство 16357” про
визнання недійсним установчого договору про створення ЗАТ “Автотранспортне
підприємство 16357”, установчих документів ЗАТ “Автотранспортне підприємство
16357” та скасування державної реєстрації.

Рішенням Московського районного
суду м. Харкова від 20.02.2004 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалою Апеляційного суду
Харківської області від 01.06.2004 року рішення місцевого суду від 20.02.2004
року залишено без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить ухвалу
Апеляційного суду Харківської області від 01.06.2004 року та рішення
Московського районного суду м. Харкова від 20.02.2004 року скасувати, прийняти
нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог
скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних
судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні
матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність
застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.76 №11 “Про
судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх відсутності -на підставі закону, що регулює
подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства
України.

Судові рішення цим вимогам не
відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову,
суди попередніх інстанцій обгрунтували свій висновок тим, що права акціонера
ОСОБА_1 не порушені, а доказів щодо порушення закону при укладенні установчого
договору ЗАТ “Автотранспортне підприємство 16357” він не надав.

Проте з такими доводами судова
колегія погодитись не може, враховуючи наступне.

Судами встановлено, що майно, яке
передано в статутний фонд ЗАТ “АТП-16357”
було оцінено в 198 420,00 грн.

В той же час, у висновку
спеціаліста-економіста №5839 від 24.09.2003 зазначено, що посадовими особами
ВАТ "АТП-16357", головою правління Кульбечем В.І та заступником
голови правління Шатохіним А.С, які мали особисті майнові інтереси при
створенні і функціонуванні ЗАТ "АК-2250" та ЗАТ "АТП-16357"
всупереч ч.5 ст.47 Закону України "Про господарські товариства", а
також п.10.4.2. Статуту ВАТ "АТП-16357" незаконно було відчужено 58%
активів ВАТ "АТП-16357" за станом на 31.07.1999,які були передані
як внесок в статутні фонди в ЗАТ "АТП-16357" та ЗАТ
"АК-2250" або на суму 3млн.403тис.416грн.08коп.(а.с263-271).

Відповідно до будівельно-технічної
експертизи № 2264/2265/4153/4154 від 28.05.2004 року, яка проводилась згідно
постанови слідчого прокуратури в кримінальній справі, різниця у вартості тільки
двох об'єктів склала 275 000,00 грн. (а.с.273-294).

Зазначені обставини суди не
спростували і не дали жодної оцінки, безпідставно пославшись на відсутність
вироку по кримінальній справі.

В даному випадку,  суди зобов'язані були перевірити як
доказ,  висновки експертиз, давши  належну юридичну оцінку суперечності у
вартості майна.

Судова колегія зазначає, що від
перевірки зазначеної обставини, а саме від дійсної вартості переданого майна,
залежить правомірність прийнятого рішення органами управління ВАТ “АТП-16357”
щодо відчуження майна у відповідності з вимогами Статуту ВАТ “АТП-16357” та
Закону України "Про господарські товариства".

Крім того, судова колегія також
вважає необхідним зазначити про помилковий висновок попередніх судових
інстанцій щодо відсутності факту відчуження майна юридичної особи при передачі
такого майна в статутний фонд створюваної юридичної особи. В даному випадку, з
врахуванням ст.12 Закону України “Про господарські товариства”,  відбувається передача майна в обмін на
корпоративні права, оскільки новостворене підприємство стає власником майна,
яке передається засновниками для створення статутного капіталу.

Безпідставним є висновок судів і щодо
відсутності податкової застави з підстав не повідомлення компетентними
державними органами підприємства про її виникнення, оскільки в п.2 Указу
Президента України "Про заходи щодо підвищення відповідальності за
розрахунки з бюджетами та державними цільовими фондами", який був чинним
на той час, зазначено, що з дня виникнення податкової заборгованості все
майно і майнові права платника податків, а щодо фізичної особи - суб'єкта
підприємницької діяльності - майно та майнові права, які використовуються ним
для здійснення підприємницької діяльності, перебувають у податковій заставі,
крім майна і майнових прав, що відповідно до закону не можуть бути предметом
застави, та основних фондів підприємства, визнаного у встановленому порядку
казенним підприємством.

З матеріалів справи вбачається, що
ВАТ “АТП- 16357” мало заборгованість перед державою по сплаті обов'язкових
платежів.

За таких обставин, судова колегія
вважає, що суди повно, всебічно та об'єктивно не дослідили всі обставини
справи, які мають суттєве значення для вирішення спору і прийняли не законні
рішення.

Згідно до частини 2 статті 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання
про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та
достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної
інстанції.

За таких обставин, постановлені
судові рішення підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно
врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36
ГПК України, повно, всебічно та об'єктивно дослідити всі обставини справи, при
необхідності призначити судову експертизу, системно і об'єктивно перевірити
доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку та прийняти
законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та
керуючись п. 6 Прикінцевих положень Закону України “Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України щодо визначення підсудності справ з питань
приватизації та з корпоративних спорів”, ст.ст. 1115, 1117,
1119 -11112 Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити
частково.

Ухвалу Апеляційного суду
Харківської області від 01.06.2004 року та рішення Московського районного суду
м. Харкова від 20.02.2004 року у справі № 2-1516/04 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду Харківської області.

Головуючий, суддя                                                                   Н.
Кочерова

Судді
В. Рибак

М. Черкащенко