ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2007 р.
№ 32/15-04-1646

Судова колегія Вищого господарського суду України у складі :

Полякова Б.М., –головуючого (доповідач у справі),

Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу
Спільного українсько-американського підприємства “Ірен”

на постанову

та ухвалу
від 19.09.2006 р. Одеського апеляційного господарського суду
від 05.07.2006 р. господарського суду Одеської області

у справі
№ 32/15-04-1646 господарського суду Одеської області

за заявою кредитора
ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”, м. Київ

до
Спільного українсько-американського підприємства “Ірен”, смт. Таїрове Овідіопольського району Одеської області

про
банкрутство

кредитор з додатковими грошовими вимогами
ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”, м. Київ

арбітражний керуючий
Верлан Г.В.

в судовому засіданні взяли участь представники:

Генеральної прокуратури України
Головатюк Л.Д.

ДК “Укртрансгаз” НАК “Нафтогаз України”
Ковальова О.С., довір.;

Українського фонду підтримки підприємництва
Гарголь В.Є., довір.;

Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій  та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи
Соцький Р.М., довір.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду Одеської області знаходиться справа № 32/15-04-1646 про банкрутство Спільного українсько-американського підприємства "Ірен".

Ухвалою господарського суду Одеської області за результатами підготовчого засідання від 07.12.2005 р. було визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора –ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" до боржника в сумі 2 379 051,21 грн. та зобов’язано першого подати в десятиденний строк оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство до офіційного друкованого органу.

Оголошення про порушення провадження у справі №  32/15-04-1646 про банкрутство Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" було опубліковано 26.01.2006 р. в газеті "Урядовий кур’єр" за № 15-16.

Ініціюючий кредитор – ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Одеської області із заявою від 24.02.2006 р. про визнання додаткових грошових вимог до боржника у сумі 807 883,86 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.07.2006 р. (суддя Грабован Л.І.) заяву ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" задоволено, визнано додаткові грошові вимоги ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" до боржника у сумі 807 883,86 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р. (судді: Воронюк О.Л. –головуючий, Єрмілов Г.А., Лашин В.В.) апеляційну скаргу Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" залишено без задоволення, а ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2006 р. –без змін.

Не погоджуючись з винесеними судовими рішеннями, Спільне українсько-американське підприємство "Ірен" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 05.07.2006 р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р.

Касаційна скарга мотивована порушенням судами норм матеріального права, а саме ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі –Закон).

На думку заявника скарги, висновки суду щодо грошових вимог кредитора не ґрунтуються на належних доказах.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, протягом тридцяти днів від дня опублікування в офіційному друкованому органі оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

Таким чином, факт заборгованості боржника перед кредитором має бути підтверджений відповідними документами, зокрема, договором, актами виконаних робіт, накладними тощо.

Однак, у випадку, якщо заявлені грошові вимоги були предметом розгляду суду в позовному провадженні за результатами якого винесено рішення господарського суду (суду загальної юрисдикції), факт наявності чи відсутності заборгованості боржника перед кредитором є встановленим та не потребує повторного доведення (ст. 35 Господарського процесуального кодексу України).

Вказане рішення оцінюється господарським судом, що розглядає справу про банкрутство, лише на предмет розміру заборгованості.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2004 р. скасовано рішення господарського суду м. Києва від 11.08.2003 р. у справі № 20/492  та відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" на користь  Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" збитків у сумі 7 175 551,94 грн., а також стягнено Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" 892,50 грн. витрат по сплаті держмита.

Разом з тим, на виконання рішення господарського суду м. Києва від 11.08.2003 р. у справі № 20/492 відповідним органом державної виконавчої служби вже було стягнено з ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" на користь Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" 806 991,36 грн.

У зв’язку з чим, 14.06.2004 р. господарським судом м. Києва в поворот виконання рішення господарського суду м. Києва від 11.08.2003 р. у справі  № 20/492, скасованого постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2004 р., видано накази, якими стягнено з Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" на користь ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України"  806 991,36 грн. стягнутих коштів та 892,50 грн. витрат по сплаті держмита.

Доказів виконання наказів господарського суду м. Києва від 14.06.2004 р. боржник не надав.

Отже, факт того, що з ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" на користь Спільного українсько-американського підприємства "Ірен" безпідставно стягнено заборгованість у розмірі 806 991,36 грн. підтверджений відповідним рішенням суду, а також виданим в порядку ст. 122 ГПК України наказом про повернення стягнутих коштів.

У зв’язку з чим, суд першої інстанції правомірно визнав додаткові грошові вимоги ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" до боржника.

Посилання боржника в касаційній скарзі на те, що грошові вимоги ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" не є безспірними, тому не можуть бути визнані судом, визнаються колегією суддів безпідставними.

Вимога щодо безспірності грошових вимог встановлена нормами Закону для ініціюючого кредитора при порушені справи про банкрутство та не відноситься до кредиторів з конкурсним вимогами, які подали заяви в порядку ст. 14 Закону.

Також, колегія суддів визнає безпідставними посилання боржника в касаційній скарзі на порушення судом ч. 13 ст. 11 Закону при оскарженні грошових вимог кредиторів.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують висновків попередніх судових інстанцій.

Враховуючи межі перегляду справи в суді касаційної інстанції та повноваження останнього, колегія суддів вважає, що оскаржувані постанова суду апеляційної інстанції та ухвала суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та підстав для їх зміни або скасування не вбачається.

З урахуванням викладеного та керуючись  ст. ст. 1, 14 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” та ст. ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Спільного українсько-американського підприємства “Ірен” залишити без задоволення.

2.          Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2006 р. та ухвалу господарського суду Одеського області від 05.07.2006 р. у справі № 32/15-04-1646 залишити без змін.

Головуючий                                                                               Б.М. Поляков

Судді                                                                                                 Л.Й. Катеринчук

Н.Г. Ткаченко