ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 червня 2007 р.

№ Б-39/123-06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого

Полякова Б.М.

суддів:

Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши  касаційну скаргу

Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі міста Харкова

на ухвалу   та постанову

господарського суду Харківської
області від 20.12.2006 Харківського апеляційного господарського суду від
14.03.2007

у справі
господарського суду

№ Б-39/123-06 Харківської
області

за заявою

Голови ліквідаційної комісії
товариства з обмеженою відповідальністю «Скіф-Доступ», м. Харків

до

товариства з обмеженою
відповідальністю «Скіф-Доступ», м. Харків

про

визнання банкрутом

в судовому
засіданні взяли участь  представники :

від заявника касаційної скарги

Федоренко О.А. (дов.
№8160/10/10-017 від 01.06.2007)

від боржника

Загребельний Г.С. (дов. №7070
від25.10.2006)

ВСТАНОВИВ :

В провадженні господарського суду
Харківської області знаходиться справа про банкрутство товариства з обмеженою
відповідальністю «Скіф-Доступ»(далі боржник),
провадження якої здійснюється відповідно до статті 51 Закону України
«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Постановою господарського суду
Харківської області від 16.10.2006 боржника визнано банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Мороза
С.В., зобов'язано ліквідатора опублікувати оголошення про визнання боржника
банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в офіційних друкованих органах.

Оголошення було опубліковано в
газеті «Голос України»№201 (3951) від 27.10.2006 (т.1 а.с. 91).

27 листопада 2006 року до
господарського суду Харківської області надійшло клопотання від ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкова (далі скаржник) з проханням зупинити
провадження у справі в зв'язку з розглядом справ: № 42/91-05 за позовом скаржника
до боржника та Приватної фірми “Паралель” про визнання правочину, укладеного
між ними на загальну суму 62768268,61 грн., недійсним та № 03/387-04 за позовом
боржника до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова та
ВДК у Дзержинському районі м. Харкова про стягнення  бюджетної заборгованості з податку на додану
вартість у сумі 10530775,00 грн.

30 листопада 2006 до суду надійшла
скарга на дії ліквідатора про необгрутнованість відмови ліквідатора у визнанні
грошових вимог скаржника в розмірі 7459040,20 грн.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 грудня 2006 року (суддя  Швидкін А.О.) в  задоволенні клопотання скаржника про
зупинення провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю “Скіф-Доступ” було відмовлено. Розгляд справи відкладено на 15
лютого 2007 року на 10:00 год. Визнано обов'язковою явку в судове засідання
ліквідатора та представника Державної податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова.

ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова,  з ухвалою господарського суду
Харківської області від 20 грудня 2006 року не погодилась в частині відмови в
задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, подала апеляційну
скаргу, в якій просила скасувати зазначену ухвалу господарського суду
Харківської області та прийняти нове рішення, яким зупинити провадження у
справі №Б-39/123-06 до розгляду по суті справ: № 42/91-05 та № 03/387-04.

Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від 14.03.2007 апеляційну скаргу ДПІ у
Дзержинському  районі м. Харкова залишено
без задоволення, ухвалу господарського суду Харківської області від 20 грудня
2006 року залишено без змін.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу та постанову та прийняти
нове рішення, яким зупинити провадження у справі про банкрутство боржника,
аргументуючи порушенням норм процесуального права, зокрема, статті 79
Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу та
постанову судів попередніх інстанцій, на підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши застосування судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до статті 4-1
Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають
справи про банкрутство в порядку провадження, передбаченого цим Кодексом, з
урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»(далі Закон), які
превалюють, як спеціальні норми права, у застосуванні над загальними нормами
ГПК України.

Відповідно до статті 79
Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення
пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Зупинення провадження у справі, на
відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до
усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі.

Для вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з'ясовувати: як
саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка
розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому,
що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що
впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що
мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення
для даної справи.

Особливістю зупинення провадження у
справах про банкрутство є те, що з моменту прийняття судом рішення про
зупинення провадження у справі припиняються будь-які дії, пов'язані з таким
провадженням (формування активу та пасиву боржника, прийняття рішень про
відновлення платоспроможності боржника шляхом введення процедур санації чи
укладення мирової угоди). Тому рішення про зупинення провадження у справі
повинно бути пов'язано з необхідністю розгляду іншої справи судом, яка в цілому
унеможливить подальше провадження у справі про банкрутство (наприклад: визнання
недійсними вимог ініціюючого кредитора) та не може стосуватися дійсності чи
недійсності вимог окремого кредитора.

Як було встановлено судами
попередніх інстанцій, 27 листопада 2006 року до господарського суду Харківської
області надійшло клопотання від ДПІ у Дзержинському районі м. Харкова (далі
скаржник) з проханням зупинити провадження у справі в зв'язку з розглядом
справ: № 42/91-05 за позовом скаржника до боржника та Приватної фірми
“Паралель” про визнання правочину, укладеного між ними на загальну суму
62768268,61 грн., недійсним та № 03/387-04 за позовом боржника до Державної
податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова та ВДК у Дзержинському
районі м. Харкова про стягнення
бюджетної заборгованості з податку на додану вартість у сумі 10530775,00
грн.

30 листопада 2006 до суду надійшла
скарга на дії ліквідатора про необгрутнованість відмови ліквідатора у визнанні
грошових вимог скаржника в розмірі 7459040,20 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської
області від 20 грудня 2006 року відмовлено у задоволенні клопотання щодо
зупинення розгляду справи та відкладено розгляд справи за скаргою на незаконні
дії ліквідатора на інший день.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України погоджується з висновками попередніх судових
інстанцій про необґрунтованість зупинення провадження у справі до розгляду
справ № 42/91-05 за позовом скаржника до боржника та Приватної фірми “Паралель”
про визнання правочину, укладеного між ними на загальну суму 62768268,61 грн.,
недійсним та № 03/387-04 за позовом боржника до Державної податкової інспекції
у Дзержинському районі м. Харкова та ВДК у Дзержинському районі м. Харкова про
стягнення  бюджетної заборгованості з
податку на додану вартість у сумі 10530775,00 грн., оскільки предмет спору в
даних справах стосується вимог окремого кредитора у процедурі банкрутства та не
впливає на можливість подальшого провадження у справі про банкрутство. Відтак,
доводи скаржника касаційним судом вважаються необґрунтованими.

При цьому колегія суддів Вищого
господарського суду зазначає про необхідність розгляду судом скарги ДПІ у
Дзержинському районі на дії ліквідатора у зв'язку з відмовою у включенні до
реєстру вимог кредиторів боржника, про можливість перегляду судових рішень на
предмет відмови у визнанні та включенні до реєстру грошових вимог даного
кредитора за нововиявленими обставинами на підставі прийнятих судових рішень у
справах №42/91-05 та №03/387-04, про можливість продовження строків
ліквідаційної процедури за клопотанням кредитора відповідно до частини 2 статті
22 Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом” та про можливість оскарження кредитором судових актів за наслідками
проведеної ліквідаційної процедури у випадку неповного вчинення ліквідатором
усіх дій по формуванні активу та пасиву боржника в ході ліквідаційної
процедури.

Враховуючи викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови в задоволенні клопотання скаржника щодо
зупинення розгляду справи №Б-39/123-06 та вважає, що оскаржувані ухвала та
постанова прийняті при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для
справи, у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому підстави
для їх скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі міста Харкова залишити без задоволення.

2.          Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 14.03.2007 та ухвалу господарського суду Харківської
області від 20.12.2006 залишити без змін.

Головуючий
Б. Поляков

Судді                                                                                                 Л.
Катеринчук

Н.
Ткаченко