ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.07р.

Справа № 16/114-07

За позовом  Прокурора Нікопольського району в інтересах держави в особі  Нікопольської районної державної адміністрації  Дніпропетровської області,   м. Нікополь Дніпропетровської області

до  Товариства з обмеженою відповідальністю "Полігон СД №32",  с. Придніпровське Нікопольського району Дніпропетровської області

третя  особа, яка не заявляє самостійних вимог на  предмет спору,  на  стороні  позивача - Нікопольський районний відділ земельних ресурсів, м. Нікополь Дніпропетровської області            про визнання недійсним  договору оренди земельної ділянки

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В. Представники:

від прокуратури: Кузьменко С.В.- прокурор відділу, посв.№57;

Цяцька О.В. - прокурор відділу, посв.№181 (була присутня у судовому засіданні 23.05.07р.);

від позивача:  Безродний Ю.В.- дов. від 21.11.05р. № 1786;

Мітченко  А.І,. - нач. юр. відділу, дов. від 02.04.07р. №753 (був присутній у судовому засіданні 23.05.07р., 13.06.07р. та 10.07.07р.);

Даниленко Н.О.- представник. дов. від 13.11.2006р.№2246 (був присутній у судовому засіданні 13.06.07р.);

від відповідача: Суховетрук Л.В.- представник, дов. від 05.07.07р.№27;

від третьої особи: Більченко О.В.- нач. відділу зем. ресурсів (був присутній у судовому засіданні 13.06.07р.)

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні було оголошено перерви до 24.07.07р. та до 25.07.07р.

Прокурор просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 18.02.02р., укладений між сторонами.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що у зазначеному договорі відсутні істотні умови договору, а саме: умови збереження стану об’єкта оренди та визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об’єкта оренди чи його частини; - крім того в договорі оренди земельної ділянки у додатку відсутні кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та акт приймання-передачі об’єкта оренди; - також перевіркою встановлено, що відведення земельної ділянки відповідачу у встановленому порядку не здійснювалося, а використаний проект відведення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди приватному підприємцю Смирнову А.Б. та висновок державної землевпорядної експертизи від 19.04.2002р. №124 щодо відведення вказаної земельної ділянки тій же особі; - крім того, державна реєстрація вказаного договору була здійснена позивачем за відсутності висновку державного органу земельних ресурсів, що є грубим порушенням Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998р. №2073.

Відповідач у відзиві  на позов (вх.№8705 від 23.05.07р.)  позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити, посилаючись на те, що: - у відповідності до Закону України "Про оренду землі", Земельного кодексу та Цивільного кодексу  не має підстав для   визнання   договору оренди земельної ділянки від 18.02.02р. недійсним.

Відповідач в доповненнях до відзиву на позов (вх.№12083 від 10.07.07р.) позовні вимоги не визнає та просить в позові відмовити, посилаючись додатково не те, що договір оренди земельної ділянки від 18.02.2002р. між сторонами не укладався, між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки від 18.12.2002р., а також пропущено строк позовної давності.

Також відповідачем надано до суду заяву (вх. №12114 від 10.07.2007р.), в якій зазначається, що позовна давність –це інститут матеріального, а не процесуального права, і згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач звернувся до суду з заявою про зміну підстав позову (вх. №13094 від 24.07.2007р.).

Суд не вбачає підстав для розгляду цієї заяви, оскільки до суду в інтересах позивача звернувся прокурор, самостійно вказавши підстави позову, тобто позивач взагалі не вказував будь-яких підстав позову, тому і змінити підстави позову, вказані прокурором не є можливим. Позивач може самостійно звернутися з позовом до суду про той же предмет, але з інших підстав.

За згодою представників сторін   у судовому засіданні було оголошено вступну ті резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників прокуратури, сторін та третьої особи,  господарський суд, –

ВСТАНОВИВ:

- 18.12.2002р. між позивачем –Нікопольською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області (орендодавцем) та відповідачем –Товариством з обмеженою відповідальністю “Полігон СД№32” (орендарем) було укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано третьою особою –Нікопольським райвідділом земельних ресурсів , про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 02.01.2003р. вчинено запис  за №19;

- згідно з умовами зазначеного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове, платне володіння і користування земельну ділянку площею 22,18га, яка розташована: на 0,5 км на Захід від с. Кам’янське (землі несільськогосподарського призначення на території Придніпровської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області) для розміщення полігону твердих побутових відходів; межі земельної ділянки визначені на плані (схемі), який є невід’ємною частиною договору; земельна ділянка передається у користування орендареві не пізніше семи днів після реєстрації договору згідно вимог чинного законодавства за актом приймання-передачі (пункти 1.1, 1.2 та 1.7 договору);

- оскільки договір оренди землі було укладено 18.12.2002р., тобто до введення в дію Цивільного кодексу України, вимога прокурора щодо визнання  вказаного договору недійсним має вирішуватися у відповідності із Цивільним кодексом Української РСР (1963р.);

-          відповідно до статті 48 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963р.) недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону;

- відповідно до роз’яснення Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999р. “Про деякі питання практики вирішення спорів, пов’язаних з визнанням угод недійсними” вирішуючи спір про визнання угоди недійсною господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов’язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору;

- згідно статті 14 Закону України “Про оренду землі”, у редакції, що діяла  на момент укладення договору) істотними умовами договору оренди землі є: 1) об'єкт  оренди  (місце  розташування  та  розмір земельної ділянки); 2) термін договору оренди; 3) орендна плата (розмір,  індексація, форми платежу, терміни та порядок внесення і перегляду); 4) цільове  призначення,  умови  використання  і   збереження якості землі; 5) умови повернення земельної ділянки орендодавцеві;  6) існуючі  обмеження і обтяження щодо використання земельної ділянки; 7) сторона   (орендодавець   чи   орендар),  яка  несе  ризик випадкового  пошкодження  або  знищення  об'єкта  оренди  чи  його частини; 8) відповідальність сторін;

- на момент укладення договору оренди землі була чинною постанова Кабінету Міністрів України від 17.03.1993р. №197 “Про форму договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), яка втратила чинність тільки 03.03.2004р. на підставі постанови Кабінету Міністрів України №220;

- як вбачається спірний договір оренди землі відповідає встановленій постановою Кабінету Міністрів України від 17.03.1993р. №197 формі договору на право тимчасового користування землею;

- крім того, така умова договору, як умови збереження стану об’єкта оренди не входить до переліку істотних умов договору оренди землі, які зазначені у статті 14 Закону України “Про оренду землі” (у редакції, що діяла  на момент укладення договору);

- як вбачається згідно акту від 02.01.2003р. про передачу та прийом земельної ділянки в натурі відповідачу було передано зазначену у договорі оренди землі від 18.12.2002р. земельну ділянку; також вбачається, що земельну ділянку надано в оренду на підставі проекту відведення земельної ділянки в тимчасове користування на умовах оренди приватному підприємцю Смирнову А.Б. для розміщення полігону твердих побутових відходів;

- відповідно до пункту 5 статті 15 Закону України «Про оренду землі»(у редакції на 18.12.2002р.) надання  земельної ділянки в оренду без зміни її цільового призначення,  межі  якої  визначені  в  натурі,  здійснюється  без розроблення проекту її відведення;

- тому сторонами не порушено умови договору щодо укладання договору оренди земельної ділянки без проекту відведення земельної ділянки відповідачу, оскільки попередньому землекористувачу приватному підприємцю Смирнову А.Б. було розроблено проект відведення зазначеної земельної ділянки з таким же цільовим призначенням земельної ділянки –для розміщення полігону твердих побутових відходів;

- відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред’явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом;

- отже, до позову Прокурора Нікопольського району в інтересах держави в особі Нікопольської районної державної адміністрації Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю “Полігон СД №32” про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним застосовуються правила про позовну давність, встановлені Цивільним кодексом України (в ред. 2003р.);

- відповідно до статей 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність –це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки;

- згідно статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила;

- спірний договір було укладено 18.12.2002р, позовна заява надійшла до суду 20.04.2007р., що вказує на пропуск строку позовної давності;

- пунктами 4, 5 статті  267 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові;

- відповідачем заявлено про сплив позовної давності, клопотання про поновлення пропущеного строку відсутнє;

- отже, суд доходить висновку, що прокурором не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (стаття 33 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями  82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

СУДДЯ          Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

«30»липня  2007р.

Згідно з оригіналом

Помічник судді       А.М. Матевосян