ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.06.2007
Справа №2-17/7345-2007А

За позовом СПД Пішунов Володимир Іванович (м. Сімферополь, пр.Кірова, 34, кв. 23)

До відповідача   Фонд комунального майна Сімферопольської міської Ради (95000, м. Сімферополь, вул. Толстого 15)

про   визнання  протиправною бездіяльності та зобов’язання укласти договір купівлі-продажу

Суддя   В.І.  Гайворонський

при секретарі   Т.Ю Шенягіной

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача –   СПД Пішунов В.І.- паспорт.

Від відповідача –   Межибецький  Ю.І.- зам.начальника, дов. 1045/40/01 від 16.06.2007 року., Кріона Я.М.- спеціаліст, дов. 768/40/01 від 14.05.2007 року.

Сутність спору:

Згідно позовної заяви та  уточнення до нього, позивач  просить визнати протиправною бездіяльність відповідача по виконанню рішення 13-ї сесії Сімферопольської міської Ради 5-го скликання від 27.12.2006 року № 150 та зобов’язати відповідача  укласти з ним  договір купівлі-продажу орендуємого підвального приміщення  за адресою:   м. Сімферополь, вул. Батуріна,4.

Згідно ст. 51,137 КАС України уточнення позовних вимог є правом позивача. Таким чином вважаються заявленими вказані позовні вимоги, які підлягають розгляду судом.

Позовні вимоги  мотивовані тим, що відповідач у відсутність законних підстав  не виконує  рішення 13-ї сесії Сімферопольської міської Ради 5-го скликання від 27.12.2006 року № 150 “Про затвердження Програми приватизації об’єктів комунальної власності Сімферопольської міської Ради на 2007 рік”.

Відповідач у  відзиву по справі   повідомив, що позов не визнає у зв’язку з тим, що відповідач не має можливості  провести дії  по проведенню приватизації підвальних приміщень, тому, що  визначення категорій  таких приміщень не врегульовано законодавством.

Згідно  договору  оренди  № 968 від 01.04.2005 року, у позивача в користуванні нежитлове  підвальне приміщення, загальною площею 42,30 кв. м. по вул. Батуріна,4 в м. Сімферополь. Додатковою угодою від 14.12.2006 року строк дії договору № 968 від 01.04.2005 року продовжений до 14.06.2007 року.

Згідно листа відповідача на рішенні 13-ї сесії Сімферопольської міської Ради 5-го скликання від 27.12.2006 року № 150 “Про затвердження Програми приватизації об’єктів комунальної власності Сімферопольської міської Ради на 2007 рік” до переліку об’єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу, включені підвальні приміщення, розташовані за адресою: м. Сімферополь, вул. Батуріна,4, користувачем, заявником зазначений позивач.

В судовому засідання, що відбулося 18.06.2007 року оголошувалося перерва до 22.06.2007 року. Після перерви заміст представника відповідача Межибецького Ю.І. з’явився представник  Кріона Я.М.

По справі проголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Розглянувши матеріали справи, суд –

ВСТАНОВИВ:

На підставі договору  оренди  № 968 від 01.04.2005 року у позивача в користуванні нежитлові  підвальні приміщення, загальною площею 42,30 кв. м. по вул. Батуріна,4 в м. Сімферополь, що підтверджується  указаним договором. Додатковою угодою від 14.12.206 року договір пролонгований до 14.06.2007 року.

Суд вважає, що  позов підлягає задоволенню, при цьому  виходить з наступних підстав:

Згідно статті 73  Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” акти органу місцевого самоврядування  обов’язкові  для виконання.

Відповідачем не представлено доказів того, що рішення Сімферопольської міської Ради від 27.12.2006 року № 150 в частині спірного  об’єкту у встановленому Законом порядку  відмінено, або визнано нечинним.

Ст. 129 Конституції України  передбачено, що  сторона вільна в наданні суду доказів та доказуванні перед судом їх переконливості, а також закріплений принцип змагальності сторін, та їх рівності перед Законом та судом.

Згідно   ст. 8  Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

Про необхідність дотримання принципу диспозитивності  сторін також указується в постанові  Верховного Суду України від 20.05.2002 року № 02/132. (справа № Д12/12), а в постанові  Пленуму  Верховного суду України від 01.11.1996 року “Про застосування  норм Конституції України при здійсненні  правосуддя” вказується, що  суди вправі  застосовувати безпосередньо  норми Конституції як норми прямої  дії.

Оскільки відповідні докази  не представлені суду до прийняття цієї постанови, немає підстав  їх залучати до матеріалів справи після винесення постанови по цій справі.

Крім цього, якщо  указане рішення буде відмінено (визнано нечинним), зацікавлена сторона вправі звернутися із заявою про перегляд цієї постанови за нововиявленими обставинами.

Таким чином, рішення Сімферопольської міської Ради № 150 від 27.12.2006 року підлягає виконанню, а посилання відповідача на  те, що він  не має можливості  провести дії  по проведенню приватизації підвальних приміщень, у зв’язку з тим, що  визначення категорій  таких приміщень не врегульовано законодавством при указаних обставинах не може мати правового значення.

Позивач відмовився від  відшкодування  судових витрат  та просить судові витрати  не  стягувати, що є  правом позивача.

Виходячи із закріпленого  ст. 129 Конституції України  принципу диспозитивності  сторін суд не повинен  розв’язувати питання, якщо зацікавлена  сторона не бажає їх  розглядання.

Згідно   ст. 8  Конституції  України   вона має вищу юридичну силу та її норми являються нормами прямої дії.

На підставі вищевикладеного, а також керуючись   ст.ст.  162,163  КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати  протиправною бездіяльність Фонду комунального майна Сімферопольської міської ради по виконанню  Рішення 13-ї сесії Сімферопольської міської Ради 5-го скликання від 27.12.2006 року № 150 “Про затвердження Програми приватизації об’єктів комунальної власності Сімферопольської міської Ради на 2007 рік”.

Зобов’язати Фонд комунального майна Сімферопольської міськради  укласти з СПД Пішуновим В.І. ( м. Сімферополь, пр. Кірова,34, кв.23, ідентифікаційний код - ) договір купівлі-продажу орендуємого підвального приміщення  за адресою:   м. Сімферополь, вул. Батуріна,4.

Ст. 254 КАС України передбачено, що  постанова першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної  скарги судове рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Якщо строк  апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Постанова може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ст. 186 КАСУ України у Севастопольський апеляційний господарський суд, якою встановлено, що:

про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку   подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а  в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі.

Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається  протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне  оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява  про  апеляційне  оскарження  чи  апеляційна скарга, подані  після  закінчення  строків,  встановлених  цією   статтею, залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про  що постановляється ухвала.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Гайворонський В.І.