ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" липня 2007 р.                                                                            Справа  № 15/259

За позовом  Відкрите акціонерне товариство “Перший Інвестиційний Банк”

До відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю фірма “Енергоконсалтінг”

Про  стягнення в сумі  1505835 грн. 27 коп.

СУДДЯ         КОЛОМИС В.В.

Секретар судового засідання                        Л.В.Михалевська

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: Барановська Г.О. дов. в справі

Від відповідача: Давидюк А.М. дов. в справі

В судовому засіданні оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:  Позивач  -  ВАТ “Перший Інвестиційний Банк”  м.Київ звернувся до господарського суду з позовом, відповідно з яким просить суд стягнути з ТОВ фірми “Енергоконсалтінг” м.Рівне 1505835,27 грн. в т.ч. 930000,00 грн. заборгованості по кредиту, 37641,64 грн. заборгованості по відсотках, 155093,42 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 44322,21 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд додатково стягнути з відповідача 47901,37 грн. заборгованості по відсотках, 19338,90 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 8047,05 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, а всього 75287,32 грн.

Відповідач наявність заборгованості по кредиту та відсотках за його користування не оспорює.

При цьому непроведення розрахунків пояснює скрутним фінансовим становищем в  якому перебуває товариство.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши  всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об`єктивну оцінку, як кожному окремо, так і в  їх сукупності, суд прийшов до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

10 березня 2004 року між сторонами у справі був укладений кредитний договір за № 23/0411-КЮ (далі договір, а.с. 6-10, відповідно з яким позивач зобов`язувався надати відповідачу кредит, шляхом відкриття  кредитної лінії у розмірі 1325000,00 грн. на поновлення оборотних коштів, а останній в свою чергу зобов`язувався повернути кредит до 01 листопада 2004 року включно та сплатити за його користування  відсотки з розрахунку 23% річних (п.п. 2.1, 2.3 Договору).

В подальшому, додатковими угодами відповідно за № 1 від 01.11.04 р., № 2 від 03.12.04 р., № 3 від 01.03.05 р., № 4 від 22.04.05 р. № 5 від 22.05.05 р., № 6 від 21.11.05 р., № 7 від 31.01.06 р., № 8 від 15.02.06 р. (а.с.11-18) були внесені зміни до договору, зокрема в частині відсоткової ставки за користування кредитними коштами (№ 2 від 03.12.04 р. до 40% річних) та строку повернення кредиту та сплати відсотків за його користування.

При цьому, додатковою угодою № 7 від 31.01.06 р. встановлено кінцевий термін повернення кредитних коштів –31 травня 2006 року, а додатковою угодою від 15.02.06 р. за № 8 (а.с.18) кредитну лінію було зменшено і встановлено в розмірі 930000,00 грн.

Натомість  відповідач  в порушення взятих на себе зобов`язань та умов договору, кредит в установлений строк банку не повернув, як і не сплатив в повному обсязі  відсотки за його користування.

Внаслідок таких неправильних дій відповідача останнім створена заборгованість по кредиту в сумі 930000,00 грн. та по нарахованим за період з 01.05.06 р. по 24.05.07 р. відсоткам, виходячи з ставки 40% річних, в сумі 376419,64 грн. (а.с.20).

Доказів сплати цього боргу відповідач суду  не надав.

Враховуючи викладене позовні вимоги про стягнення 930000,00 грн. заборгованості по кредиту та 376419,64 грн. заборгованості по відсотках за його користування  обгрунтовані, законні, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і  на підставі ст.ст. 173, 193, 225 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530 п.1, 625 ч.2, 1046, 1048-1050, 1054  ЦК України підлягають до задоволення.

Крім  того, п.5.2 Договору, ст.ст. 549, 551, 611 п.3 ЦК України, Законом України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” передбачена майнова відповідальність.

Оскільки прострочення виконання з боку відповідача починаючи з 01.06.06 р. має місце, позовні вимоги про стягнення з останнього пені за своєю правовою природою є підставними.

Натомість, як вбачається, позивачем здійснено нарахування пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 01.06.06 р. по 24.05.07 р. в сумі 155093,42 грн. та відповідно за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитними коштами за період з 25.05.06 р. по 24.05.07 р. в сумі  44322,21 грн. (а.с.21-22).

Зазначене не узгоджується з приписами п.6 ст.232 ГК України, відповідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідачем зазначене, з огляду, що договором або законом  інше не передбачене, враховано та дотримано не було.

Таким чином, суд, здійснивши власний перерахунок, вважає, що правомірними є вимоги, відповідно про стягнення 79292,06 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 16387,08 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків, а всього таким  чином  95679,14 грн.

При цьому, суд враховуючи обставини у справі, ступінь вини відповідача у виникненні спору, не тільки майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, в т.ч. і надмірно високі відсотки за користування кредитними коштами (40%), що з огляду на взаємовідносини сторін у справі  поставило відповідача у вкрай не вигідне становище, вважає за можливе застосувати своє право передбачене пунктом 3 статті 83 ГПК України і на підставі ст.233 ГК України, ст.551 ЦК України зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, як особи, яка порушила грошове зобов`язання, присудивши до стягнення 1000,00 грн. пені.

Щодо збільшених  безпосередньо в судовому засіданні позовних вимог в частині стягнення 47901,37 грн. заборгованості по відсотках та 19338,90 грн. пені за несвоєчасне  повернення кредиту, та 8047,05 грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків суд не вбачає підстав для їх розгляду по суті, оскільки позивачем не враховано, що будь-яка заява про збільшення розміру позовних вимог подається з дотриманням  загального порядку подання позовів. Натомість позивачем не подано доказів сплати держмита в установленому порядку та розмірі, так само, як і доказів надіслання  (вручення)  її  копії відповідачу.

Судові  витрати, передбачені ст.44 ГПК України і понесені позивачем в зв`язку з зверненням до суду за захистом порушеного права на підставі ст.49 ГПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись  ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача  ТОВ фірми “Енергоконсалтінг” юридична адреса: 33027, м.Рівне, вул.Данила Галицького, 25, код в , п/р 2373 в ВАТ “Перший Інвестиційний Банк”,  МФО 300506  на користь Відкритого акціонерного товариства “Перший Інвестиційний Банк” 04073,  м.Київ, проспект Московський, 6, рахунок № в ВАТ  “Перший Інвестиційний Банк”, МФО 300506,  - 930000,00 грн. заборгованості по кредиту, 376419,64 грн. заборгованості по відсотках  та 1000,00 грн. пені за їх несвоєчасне повернення, а всього 1307419,64 грн., 14021,00 грн. державного мита, 118,00 грн. сплачених інформаційних послуг.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 103736,49 грн. пені в позові відмовити.

Суддя                                                                Коломис В. В.

Рішення підписане "19" липня 2007 року