СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.07.07                                                                                 Справа № 10/315ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М. по справі № 10/315ад за позовом

Державної податкової інспекції у м. Свердловську

до Комунального виробничого управління водопроводно –каналізаційного господарства, м. Свердловськ

про стягнення 347605 грн. 23 коп.

Представники  сторін:

від позивача -  Баранова С.О.-гол. держ.подат.інспектор, довіреність № 41 від 02.07.07.;

від відповідача - Тужикова А.Г.- юрисконсульт, довіреність № 98 від 10.07.07.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача заборгованості з податку з доходів фізичних осіб в сумі  347605 грн. 23 коп.

Відповідач відзивом № 103 від 17.07.07. на позов визнав позовні вимоги повністю.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Комунальне виробниче управління водопроводно –каналізаційного господарства має  заборгованість  по податку з доходів фізичних осіб   станом  на  01.04.2007.  в  сумі  347605 грн. 23  коп.,  що підтверджується актом  звірення  від  01.05.2007.,  підписаним  керівником  і  головним  бухгалтером відповідача.  Дана  заборгованість  утворилась  протягом  2003–2007  років.

Оцінивши  матеріали  справи,    доводи сторін,   суд   визнає  позовні  вимоги   обґрунтованими     з  огляду  на  наступне:

Відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 13 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби та їх  посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом  11  статті 10  Закону  України  “Про державну податкову  службу  в  Україні”   органи  державної  податкової служби     подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ,  організацій та громадян про визнання угод недійсними і стягнення в  доход  держави коштів, одержаних ними за такими угодами, а в інших  випадках  -  коштів, одержаних без установлених законом підстав, а  також  про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними  цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

Відповідно до  пункту  4 частини 1  статті   14  Закону  України  “Про  систему  оподаткування”  податок на доходи фізичних осіб  є  загальнодержавним податком.   Згідно  статті 17 цього Закону   сплата податків  і зборів (обов'язкових платежів) провадиться  у порядку, встановленому цим Законом та іншими законами України.

Статтею   1  Декрету  Кабінету  Міністрів  України  “Про прибутковий податок з громадян”  від  26.12.92 № 13-92   (надалі –Декрет 13-92),  що  діяв  на  момент перевірки  до  01.01.2004.  визначено   платники прибуткового податку -   платниками прибуткового податку (суб'єктами оподаткування)  в  Україні є громадяни  України,  іноземні  громадяни  та  особи  без  громадянства (надалі - громадяни) як ті, що мають, так і ті, що не мають постійного місця проживання в Україні.

Статтею  9  Декрету 13-92 встановлено, що  нарахування, утримання і   перерахування до бюджету прибуткового  податку  здійснюється  підприємствами, установами, організаціями  всіх  форм  власності  та  фізичними   особами - суб'єктами  підприємницької  діяльності,  які  провадять   виплати доходів.

Згідно  статті  10  Декрету  13-92  підприємства, установи і  організації  усіх  форм  власності, фізичні  особи  -  суб'єкти  підприємницької   діяльності    після  закінчення кожного місяця,  але  не  пізніше  строку  одержання  в установах  банків  коштів  на  виплату  належних  громадянам   сум зобов'язані  перераховувати  до  бюджету  суми   нарахованого    і утриманого прибуткового податку за минулий місяць.

Наявність  заборгованості  із  прибуткового податку  (податку з доходів фізичних осіб)  підтверджена  матеріалами справи  і  визнана    відповідачем.

Відповідно до ст. 136  Кодексу адміністративного судочинства  України  відповідач  може визнати адміністративний позов  протягом  всього часу  судового розгляду,   зробивши  про це усну  заяву. Якщо  визнання  адміністративного позову  викладено  в  адресованій  суду  письмовій заяві,  ця  заява  приєднується  до справи.  Визнання  відповідачем  позову  не суперечить закону, не порушує  чиї –небудь права,  свободи  або інтереси.   Питання  про  розстрочення  виконання  судового рішення може бути розглянуто в порядку ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства  України.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні 19.07.2007.  і  постановив   задовольнити позов  повністю.

Відповідно до п. 4 ст. 94 КАСУ  у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні   19.07.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.  18, 51, 136,  158 –163, 254  Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов   задовольнити  повністю.

2.Стягнути з Комунального виробничого управління водопроводно –каналізаційного господарства, м. Свердловськ,  вул. Безгребельного, 19-а,    до  місцевого  бюджету м. Свердловська   заборгованість  з податку з доходів фізичних осіб в сумі  347605 грн. 23 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена   24.07.2007.

Суддя                                                                                Т.М.Мінська