ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2007                                                                                             Справа № А17/25-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:                   головуючого судді –Кузнєцова І.Л.,

суддів –Тищик І.В. - доповідач, Сизько І.А.

при секретарі –Чоха Є.О.

за участю представників

позивача: Кустов С.В.

відповідача: Куцевол Д.В.

розглянувши у судовому засіданні  апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  05.02.07р.  у справі № А17/25-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоекспорт",

м. Дніпропетровськ

до відповідача Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі

м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.07 року у справі № А17/25-07(суддя Стрелець Т.Г.) позовні вимоги задоволені та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Бабушкінському  районі м. Дніпропетровська №/0 від 20.11.2006р.

Рішення господарського суду вмотивоване недоведеністю податковою інспекцією факту заниження ТОВ “Енергоекспорт” податку на додану вартість у грудні 2004 року на суму 8625,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач –ДПІ у Бабушкінському районі, звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

При цьому скаржник посилається на те, що ТОВ “Ультра” (контрагент позивача) не мало право на нарахування податку на додану вартість та складання податкових накладних, оскільки рішенням господарського суду Дніпропетровської області №27/166 від 17.11.05р. визнані недійсними установчі документи останнього та свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ з моменту видачі, а саме з 17.06.04р.

Позивач у запереченні на апеляційну скаргу вважає доводи, викладені у апеляційній скарзі, необґрунтованими та просить залишити скаргу без задоволення, а постанову господарського суду без змін.

У судовому засіданні   оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Державною податковою інспекцією у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська було прийнято податкове повідомлення - рішення №/0 від 20.11.2006р., яким ТОВ “Енергоекспорт” було визначено податкове зобов’язання з податку на додану вартість у загальній сумі 12937,50 грн., у тому числі 8625, 00 грн. –основний платіж, 4312,50 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Підставою для прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення став акт перевірки № 650/237/31761990/01-046 від 14.11.06р. про результати документальної перевірки позивача з питань правових відносин з ТОВ “Ультра” за період з 01.01.04р. по 30.06.06р. Перевіркою було встановлено заниження податку на додану вартість у грудні 2004 року на суму 8625,00 грн., внаслідок віднесення до складу податкового кредиту сум за податковими накладними, виданими ТОВ “Ультра” в порушення пп. пп. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону “Про ПДВ”.

Як убачається з матеріалів справи, 02.12.04р. між позивачем та ТОВ “Ультра” був укладений договір № 1202, відповідно до якого ТОВ “Енерго експорт” придбало у ТОВ “Ультра” товар на загальну суму 51752,00 грн.

Умови договору було виконано обома сторонами в повному обсязі, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи (видатковими та податковими  накладними, платіжними дорученнями) і не заперечується позивачем. На підставі податкових накладних, виданих ТОВ “Ультра” на користь позивача, суми податку за вказаними операціями були віднесені ТОВ “Енергоекспорт”  до складу податкового кредиту з ПДВ у грудні 2004р.

Відповідно до положень Закону України „Про податок на додану вартість” податковий кредит –це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов’язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом (п.1.7 ст.1);      податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податків в звітному періоді у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обороту) і основних фондів або нематеріальних активів, що підлягають амортизації (пп.7.4.1 п.7.4 ст. 7); суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними не підлягають включенню до складу податкового кредиту (пп.7.4.5 п.7.4 ст.7).

В силу пп. 7.2.4 п.7.2 ст.7 даного Закону право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим в якості платника податку.

Матеріали справи містять податкові накладні № 1012-02 від 02.12.04р, № 1212-10 від 10.12.04р., №1112-21 від 21.12.04р. оформлені  відповідно до чинного законодавства. На момент виконання договору № 1202 ТОВ “Ультра” перебувало в Єдиному державному реєстрі, мало свідоцтво платника податку на додану вартість, відповідно мало право на нарахування цього податку та складання вищезазначених накладних.

Твердження скаржника, з посиланням на рішення господарського суду у справі №27/166 від 17.11.05р. про визнання недійсними установчих документів з моменту реєстрації та скасування свідоцтва платника ПДВ з моменту видачі ТОВ "Ультра", про необґрунтованість віднесення до податкового кредиту сум податку на додану вартість є помилковим. Оскільки дане рішення господарського суду не тягне за собою недійсність всіх угод з моменту реєстрації юридичної особи, відповідно  покупець не несе відповідальність за несплату податку продавцем.

Згідно з п.10.2 ст. 10 Закону «Про ПДВ»саме платник податку (ТОВ «Ультра») відповідає за достовірність та своєчасність визначення та віднесення сум податку до бюджету відповідно до закону. Таким чином, у разі фактичного здійснення господарської операції, несплата продавцем податку не може впливати на суму бюджетного відшкодування покупця.

З урахуванням викладеного, колегія судді погоджується з висновком господарського суду про безпідставність нарахування інспекцією податкового зобов’язання з ПДВ та штрафних санкцій.

З огляду на відповідність висновків, викладених у постанові господарського суду, обставинам справи та чинному законодавству колегія суддів дійшла висновку про безпідставність вимог відповідача щодо скасування цієї постанови. Доводи відповідача не приймаються колегією суддів в силу викладеного.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 160,196, 198, 200, 205, 206 КАС України,  суд

УХВАЛИВ :

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 05.02.07р.  у справі № А17/25-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу  Державної податкової інспекції у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                              І.Л.Кузнецова

Судді:                                                                                        І.В.Тищик

І.А.Сизько