ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

06.08.2007
Справа №2-23/6749-2007А

Господарський суд Автономної Республіки Крим у складі

судді Іщенко Г.М.,

секретаря судового засідання Ємєнджієвої А.М., розглянувши за участю представників

від позивача – Головченко Д.М. -  юрисконсульт, дов. від 01.01.2007р. №6,

від відповідача – Безверха Ю.А. - головний державний податковий інспектор юридичного відділу, дов. від 19.02.2007р. №3006/10/10-0,

у відкритому судовому засіданні справу

за адміністративним позовом Державного підприємства «Придніпровська залізниця», (49600, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса,108),

до відповідача Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим, (97416, АР Крим, м. Євпаторія, вул. Дм. Ульянова, 2/40),

про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в :

Державне підприємство «Придніпровська залізниця» звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим про скасування податкових повідомлень - рішень: №/0 від 18.09.2006р. (винесено відносно Державного підприємства «Придніпровська залізниця») та №/0 від 29.12.2006р. (винесено відносно Пансіонату для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця»), якими визначене податкове зобов’язання з податку на прибуток в сумі 124301,00грн., у тому числі: 113001,00грн. – основний платіж, 11300,00грн. - штрафні санкції, (аркуш справи 13,14). При цьому позивач вважає, що норми підпункту 2.2.2 пункту 2.2 статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» поширюються саме на підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, а не на структурні підрозділи управління залізниць.

Відповідач проти позову заперечує з мотивів, викладених у запереченнях на позов та вказує, що платниками податку на прибуток, який отриманий не від господарської діяльності залізничного транспорту, є підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, (аркуш справи 66).

Ухвалою господарського суду АР Крим від 31.05.2007р. прийнято відмову Державного підприємства «Придніпровська залізниця» від позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим  №0  від 18.09.2006р., провадження у справі в цій частині закрито.

Згідно пункту 6 Закону України «Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України», що набрав чинність 01.11.2005р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України судочинство здійснюється відповідно до  Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на  обов’язковість яких надана Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної  дії, розгляду справи.

Розглянув матеріали справи, заслухав представників сторін, дослідив надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.07.2002р. визначено що частина 2 статті 124 Конституції України  передбачає право юридичної особи на захист судом своїх прав, встановлює юридичні гарантії її реалізації, надаючи можливість кожному захищати свої права будь-якими не  забороненими законом засобами. Кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав, у тому числі судовий захист. Суб’єкти правовідносин, у тому числі юридичні особи у разі виникнення спору можуть звертатися до суду за його вирішенням. Юридичні особи мають право  на звернення до суду для захисту своїх прав безпосередньо на підставі Конституції України. Держава має забезпечувати захист прав усіх суб’єктів правовідносин, в тому числі у судовому порядку. Право юридичної особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з  метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Підставою для прийняття спірного податкового повідомлення - рішення №/0 від 29.12.2006р. про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 124301,00грн., у тому числі: основний платіж - 113001,00грн., штрафні санкції – 11300,00грн. стали наступні обставини.

Як свідчать матеріали справи, Державною податковою інспекцією в м. Євпаторії АР Крим проведено виїзну позапланову перевірку Пансіонату для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2005р. по 30.06.2006р., про що складений акт  перевірки від 12.09.2006р. №515/23-1, (аркуш справи 20).

Перевіркою виявлені порушення вимог підпункту 2.2. пункту 2.2 статті 2, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.9 статті 5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», а саме: занижений валовий дохід за 2005р. у сумі 5,3 тис. грн., занижене податкове зобов’язання з податку на прибуток за 1 півріччя 2006р. у сумі 113001,00грн.

На підставі вказаного акту перевірки №515/23-1 від 12.09.2006р. відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.09.2006р. №/0 про донарахування податку на прибуток Державному підприємству «Придніпровська залізниця» за 1 півріччя 2006р. у розмірі 113001,00грн. та застосування штрафних санкцій в сумі 11300,00грн.

За результатами розгляду первинної скарги Пансіонату для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна на вищевказане податкове повідомлення-рішення Державною податковою інспекцією в м. Євпаторії АР Крим прийнято рішення №4288/10/25-0 від 06.10.2006р., яким оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а також складено та направлено на адресу заявника податкове повідомлення-рішення від 06.10.2006р. №/1 на загальну суму 124301,00грн.

За результатами розгляду повторної скарги Пансіонату для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця», Державною податковою адміністрацією в Автономній Республіці Крим прийнято рішення №1-0316/7/25-007 від 22.12.2006р., яким скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим від 06.10.2006р. /1, прийняте відносно Державного підприємства «Придніпровська залізниця». Також, Державна податкова адміністрація в Автономній Республіці Крим зобов’язала  Державну податкову інспекцію в м. Євпаторії АР Крим прийняти відносно Пансіонату для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна податкове повідомлення-рішення про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в загальній сумі 124301,00грн.

29.12.2006р. Державною податковою інспекцією в м. Євпаторії АР Крим  відносно Пансіонату  для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна прийнято податкове повідомлення-рішення №/0  про визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток в загальній сумі 124301,00грн., яке і оспорюється у даній справі.

Відповідно статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві  є будь-які фактичні  дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для органів державної податкової служби таким доказом є акт документальної перевірки,  у якому  згідно з пунктом 1.7 розділу 1 та пунктом 2 розділу 2 Порядку оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового та валютного законодавства суб’єктами  підприємницької діяльності - юридичними особами, їх філіями, відділеннями та іншими відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 16.09.2002р. №429, зазначено, що факти виявлених порушень податкового і валютного законодавства в акті документальної перевірки повинні викладатися чітко, об’єктивно та в повній мірі, з посиланням на первинні документи, що підтверджують наявність зазначених фактів та на підставі яких вчинені записи у податковому та бухгалтерському обліку, з наведенням кореспонденції рахунків та інших доказів, що достовірно підтверджують наявність факту порушення, із зазначенням змісту порушень. Лише за умови дотримання контролюючим органом зазначених вимог щодо фіксування факту  виявлених порушень є підстави для визначення платнику податкових зобов’язань.

Згідно частині 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається  на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як вбачається з акту перевірки, Пансіонат  для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця» складав декларацію з податку на прибуток і направляв її головному підприємству  - Державному підприємству «Придніпровська залізниця»  для складання  зведеної декларації з податку на прибуток. Податок на прибуток сплачується централізовано Державним підприємством «Придніпровська залізниця».

Відповідач прийшов до висновку, що у перевіряємому періоді суб’єкт господарювання здійснював оздоровлення не тільки працівників Придніпровської залізниці та членів їх сімей, здійснювалося оздоровлення відпочиваючих сторонніх організацій згідно укладених з ними договорів, а також надавав послуги по оздоровленню фізичних осіб непрацюючих на Придніпровській залізниці за готівку. Тобто, Пансіонат імені Ю.Гагаріна здійснював діяльність і діставав прибуток від діяльності, яка не зв’язана з господарською діяльністю залізничного транспорту.

Однак, відповідач не прийняв до уваги, що відповідно до статей 43, 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, здійснювана суб’єктами  господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів  в одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі вільного вибору видів підприємницької діяльності, комерційного розрахунку і власного комерційного ризику.

Суб’єкти підприємницької діяльності мають право без обмеження здійснювати господарську діяльність, що не  суперечить законодавству. Незаконне втручання й перешкоджання господарської  діяльності суб’єктів господарювання з боку органів державної влади, їхніх посадових осіб при здійснені ними державного контролю і нагляду забороняються (стаття 19 Цивільного кодексу України).

Згідно пункту 3.1 Положення Пансіонат для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця» є відокремленим структурним підрозділом Державного підприємства «Придніпровська залізниця» без права юридичної особи.

Відповідно до пункту 2.2 статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» платниками податку на прибуток, одержаний від господарської діяльності  залізничного транспорту, є управління залізниць.

Перелік робот та послуг, що належать до господарської діяльності залізничного транспорту  затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.1998р. №173, згідно якої основною діяльністю залізниць є діяльність усіх взаємопов’язаних  відокремлених підрозділів, що входять до складу залізниць, спрямована на виконання і обслуговування  єдиного перевізного процесу, тобто, експлуатаційна (перевізна) та підсобно-допоміжна діяльність пов’язана з обслуговуванням експлуатаційної діяльності.

Судом приймається до уваги той факт, що у перевіряємому періоді Пансіонат  для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна здійснював діяльність, яка спрямована на виконання і обслуговування єдиного перевізного процесу, що є в свою чергу основною діяльністю залізниці. З метою виконання покладених функцій Пансіонат імені Ю.Гагаріна укладає від імені Державного підприємства «Придніпровська залізниця» господарські договори (які зазначені в акті перевірки, а саме: з Товариством з обмеженою відповідальністю «Південна перлина», з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кримський санаторно-курортний центр», з Товариством з обмеженою відповідальністю «Амига-Тур», з Товариством з обмеженою відповідальністю «Кандагар»). Тобто, саме залізниця через свій підрозділ здійснює господарську діяльність.

В підпункті 2.2.2 пункту 2.2. статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» не йдеться мова про структурні підрозділи управління залізниці, яке відповідно до пункту 2.2 зазначеного Закону є платником податку на прибуток одержаний від господарської діяльності залізничного транспорту. Залізниця, підприємства залізничного транспорту, як суб’єкти господарювання, є ланками виробничо-технологічного комплексу організацій і підприємств залізничного транспорту, що діють самостійно і не входять до складу одне одного.

Таким чином суд приходить до висновку, що норми підпункту 2.2.2 пункту 2.2. статті 2 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» поширюються саме на підприємства залізничного транспорту та їх структурні підрозділи, а не на структурні підрозділи управління залізниць. Відповідач не прийняв до уваги той факт, що цім пунктом регулюється порядок оподаткування підприємств залізничного транспорту та структурних підрозділів цих підприємств, які є окремими юридичними особами і не входять в склад управління залізниць. Саме тому вони є окремими платниками податку на прибуток.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності в порядку статей 69,70, 86 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем достатніх  доказів. В акті перевірки та письмових поясненнях відповідача не зазначено, яку саме діяльність здійснював  структурний підрозділ позивача у перевіряємому періоді, що не відноситься до господарської діяльності залізничного транспорту.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Крім того, як на основу незаконності прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення в частині визначення штрафних санкцій з податку на прибуток в сумі 11300,00грн. суд  зазначає   наступне.

Згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 статті 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платника податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» податкове зобов’язання платника податку, нараховане контролюючим органом відповідно до пункту 4.2 і пункту 4.3 статті 4 Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податку податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2, то фактично підпункт 17.1.3 встановлює необхідність погодження податкового зобов’язання, з якого сплачуються штрафні санкції. На момент винесення рішення про застосування штрафних санкцій у зазначеній сумі податкове зобов’язання не було узгодженим. Таким чином, застосування відповідачем штрафних санкцій у спірному податковому повідомленні - рішенні є неправомірним.

Суд приходить до висновку, що визначення Пансіонату для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця» податкового зобов’язання з податку на прибуток в сумі 124301,00грн., у тому числі: 113001,00грн. – основний платіж, 11300,00грн. - штрафні санкції згідно спірному податковому повідомленню-рішенню є неправомірним і висновки акту перевірки згідно з частиною  2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України мали бути підтверджені відповідачем.

На підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 86,69,70 Кодексу адміністративного судочинства України судом не приймається акт перевірки від 12.09.2006р. №515/23-1 як доказ встановлення фактів порушень позивачем  вимог  підпункту 2.2. пункту 2.2 статті 2, підпункту 4.1.1 пункту 4.1 статті 4, пункту 5.9 статті 5, пункту 10.1 статті 10 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», як вказане у спірному податковому повідомленні-рішенні. В матеріалах акту перевірки відсутні посилання, на підставі яких первинних або інших документів, відповідач дійшов висновку про те, що Пансіонатом для батьків з дітьми імені Ю.Гагаріна Державного підприємства «Придніпровська залізниця» здійснювалась діяльність, яка, на думку відповідача, належить до неосновної господарської діяльності.

При цьому суд виходить з того, що акт перевірки  від 12.09.2006р.№515/23-1 є джерелом фіксації та закріплення доказів правопорушення. Відповідач не надав докази, що спростовують доводи позивача.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності суд дійшов висновку про недоведеність відповідачем достатніх  доказів.

Таким чином, невірне застосування відповідачем норм матеріального права спричинило прийняття неправильного податкового повідомлення-рішення, що є підставою для його скасування.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та  Законами України.

Судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню на його користь у розмірі 3,40 грн. з Державного бюджету України на підставі частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено в судовому засіданні 06 серпня 2007року.

У повному обсязі постанову складено 13 серпня 2007року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7,8,9,11,12,70,79, 86, 94, 98, 122, 158–163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в м. Євпаторії АР Крим №/0 від 29.12.2006р., яким визначено податкове зобов’язання з податку на прибуток в сумі 124301,00грн., у тому числі: основний платіж – 113001,00грн., штрафні санкції – 11300,00грн.).

3.  Стягнути з Державного бюджету України на користь Державного підприємства «Придніпровська залізниця» (49600, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 108) 3,40грн. державного мита.

Постанова може бути оскаржена до Севастопольського апеляційного господарського суду через господарський суд АР Крим шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження постанови в десятиденний строк з дня складення постанови у повному обсязі, з подальшим поданням апеляційної скарги на постанову протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження та в порядку, передбаченому частиною 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, у разі неподання відповідної заяви (стаття 254 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко Г.М.