ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
29.05.07                                                                                                Справа № 20/189д/07
Суддя:
Господарський суд Запорізької області у складі судді Гандюкової Л.П.,            розглянувши справу
За позовом Мелітопольського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах –Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області, м.Запоріжжя
до Закритого акціонерного товариства “Мелітопольбуд”, Запорізька область, м.Мелітополь
про  визнання частково недійсним договору купівлі-продажу
за участю представників сторін:
Від прокурора –   Толсторебров І.М.(посвідчення №301);
Від позивача   –   Сириця О.Д. (довіреність №22/20 від 08.02.2007р.);
Від відповідача  –Лапшина Г.І. (довіреність №96 від 17.04.2007р.);
Прокурором заявлений позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна №67 від 28.12.1993р. в частині купівлі-продажу гуртожитку, що розташований у м.Мелітополь по вул. Червонофлотській, 113.
Ухвалою господарського суду від 05.04.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/189д/07,  судове засідання  призначено на 16.05.2007р. У судовому засіданні 16.05.2007р. оголошено перерву до 29.05.2007р.
Як вбачається з матеріалів справи, Мелітопольським міжрайонним прокурором одночасно було направлено до господарського суду Запорізької області три позови з одними і тими ж сторонами і предметом аналогічного змісту –позовна заява від 30.03.2007р. №1606вих –07 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу №67 від 28.12.1993р., а саме: гуртожитку, що розташований у м. Мелітополь, вул. Червонофлотська,113.
Ухвалою господарського суду №02-7/776 від 06.04.2007р.(суддя Кутіщева Н.С.) відмовлено в прийнятті позовної заяви на підставі п.1 ст.62 ГПК України, ухвалою суду №02-7/795 (суддя Місюра Л.С.)  позовну заяву з додатками повернено прокурору на підставі п.п.3,6 ст.63 ГПК України. Ухвалою суду від 05.04.2007р. порушено провадження у справі №20/189д/07 та в порядку попередньої підготовки справи до розгляду суд зобов’язав прокурора та позивача надати матеріали прокурорської перевірки; оригінали документів, доданих до позовної заяви, в т.ч оригінал договору №67 купівлі-продажу державного майна від 28.12.1993р. з додатками, змінами та доповненнями; нормативне та документальне обґрунтування позовних вимог; інформацію щодо власника (власників) будівлі (її частини) за адресою: м. Мелітополь, вул. Червонофлотська, 113, на час розгляду справи в суді; належні докази, що будівля гуртожитку згідно зі спірним договором отримана покупцем безоплатно чи  оплатно.
Відповідно до ст. 22  ГПК України сторони зобов’язані вживати заходів до всебічного, повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи. Прокурор та позивач  витребувані судом докази в обґрунтування позовних вимог 16.05.2007р. не представили.
У зв’язку  з невиконанням ухвали суду і ненаданням витребуваних судом документів у судовому засіданні 16.05.2007р. було оголошено перерву до 29.05.2007р. та повторно суд зобов’язав  надати витребувані документи, однак і в наступне судове засіданні витребувані документи не надані.
Суд вважає, що ненадання прокурором та позивачем без поважних причин витребуваних судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, перешкоджає розгляду справи. При цьому суд бере до уваги, що витребувана судом інформація щодо власника (власників) будівлі (її частини) за адресою: м.Мелітополь, вул. Червонофлотська, 113, на час розгляду справи в суді, має суттєве значення, так як необхідно в порядку ст.27 ГПК України залучення цих осіб  до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, оскільки рішення даного спору може вплинути на їх права та обов’язки.
Враховуючи, що підставою для визнання частково недійсним договору купівлі-продажу у позовній заяві вказана ст.48 ЦК України в редакції 1963 року,  яка передбачає застосування двосторонньої реституції, участь у справі зазначених осіб, а також надання належних доказів, що  спірна будівля отримана покупцем безоплатно чи оплатно, є необхідною, оскільки відповідно до  Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. №3 “Про судову практику в справах про визнання угод недійсними”  при задоволенні позову суд в одному рішенні постановляє про визнання угоди недійсною і про застосування передбачених законом наслідків. Суд своїм рішенням, якщо інше не передбачено законом, зобов’язує кожну із сторін повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі  (у разі втрати, псування, значного зносу майна, істотної його зміни та ін.) –повернути його вартість у грошах.
Під час розгляду справи судом встановлено, що крім зазначених вище аналогічних трьох позовів, Мелітопольським міжрайонним прокурором у січні 2007р.  вже пред’являвся позов з тим же предметом, який ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2007р. у справі №9/61д/07   залишений без розгляду (суддя Нечипуренко О.М.).  Під час розгляду справи №9/61д/07 представником відповідача була надана інформаційна довідка Комунального підприємства “Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації”, відповідно до якої власниками як нежитлових приміщень так і квартир у будинку №113 по вул. Червонофлотській у м.Мелітополь є біля 70 фізичних та юридичних осіб.
Як вбачається із позовної заяви, прокурор стверджує, що факт відчуження будинку гуртожитку у приватну власність унеможливлює реалізацію мешканцями гуртожитку (біля 70 родин) гарантованих їм Конституцією України прав на приватизацію житла. Під час розгляду справи встановлено, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради народних депутатів №288/5 від 17.09.1997р. виконком вирішив, зокрема, гуртожиток по вул. Краснофлотській,113 зареєструвати як житловий будинок, відділу по обліку і розподілу житлової площі міськвиконкому видати ордери громадянам, які прописані і постійно проживають у квартирах вказаного житлового будинку. Також рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської Ради народних депутатів №67/13 від 27.02.1998р. вирішено видати ордери прописаним і постійно проживаючим громадянам згідно з списком, до якого включені працівники бюджетної  сфери,  пенсіонери,  акціонери  ЗАТ “Мелітопольбуд” (всього 105 квартир).
Таким чином, факту, що на час пред’явлення позову майже 70 родин скористалися правом і приватизували квартири, прокурором не встановлено, а виявлено лише під час розгляду справи судом.
На підставі викладеного, у зв’язку з неподанням витребуваних судом документів, необхідних для розгляду справи на підставі п.5 ч. 1 ст. 81 ГПК України  суд залишив без розгляду позов у справі  № 20/189д/07.
Усі ці викладені обставини в сукупності свідчать про те, що замість здійснення своєчасного дієвого нагляду за додержанням і застосуванням законів у сфері приватизації державного майна, проведення повної і об’єктивної прокурорської перевірки, прокуратурою декілька разів  пред’являється  позов аналогічного змісту, до якого додаються  одні і ті ж документи, а саме: лише ксерокопії (не завірені) договору купівлі - продажу з додатками, при цьому прокуратура не використовує свої повноваження, передбачені ст.20 Закону України “Про прокуратуру”, будь-яких письмових пояснень від посадових осіб не відбирає, документів, які стосуються предмету позову, у тому числі щодо правових наслідків визнання договору недійсним, не витребує.
Факт незаконної, як вказано в позовній заяві, приватизації гуртожитку органами прокуратури виявлено лише через 13 років, і то на підставі листа Фонду державного майна України, а не внаслідок прокурорської перевірки, що дає підстави вказати органам прокуратури на відсутність належного прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів в сфері приватизації державного майна та належної підготовки позовних матеріалів до господарського суду.
Керуючись ст.90 Господарського процесуального кодексу України, суд
Окрему ухвалу направити до прокуратури Запорізької області для прийняття відповідних заходів реагування у порядку ст.90 ГПК України.
Суддя                                                          Л.П. Гандюкова