СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

31.05.07
Справа №  22/191д/07

Суддя

За позовом
приватного підприємця ОСОБА_1 (69035, м. Запоріжжя, АДРЕСА_1) до
відповідача-1 Управління житлового господарства Запорізької міської ради (69037,
м. Запоріжжя, пр. Леніна, 214) до відповідача-2 комунального
підприємства “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 13” (69035,
м. Запоріжжя, пр. Металургів,11)

Суддя

Ю.О. Скиданова

Представники:

від позивача:

ОСОБА_2, представник на підставі
довіреності № НОМЕР_1.

від відповідача-1:

Яворський А.С., представник на
підставі довіреності б/н від 11.01.2007 р.

від відповідача-2:

Яворський А.С., представник на
підставі довіреності № 54 від 11.01.2007 р.

Первісно заявлені вимоги про
визнання дійсним договору № НОМЕР_2 оренди не житлового примішення від
25.01.2002 р. який укладено між комунальним підприємством “Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 14” та приватним підприємцем
ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.04.2007 р. порушено провадження у справі №22/191д/07,
судове засідання призначено на 28.05.2007 р. Ухвалою від 28.04.2007 р. розгляд
справи перенесено на 31.05.2007 р.

31.05.2007 р. в судовому засіданні
в порядку ст. 85 ГПК України суддею оголошено вступну та резолютивну частини
рішення (за згодою представників сторін).

Судове засідання проводилося без
застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за письмовим
клопотанням представників сторін.

У судовому засіданні 31.05.2007 р.
представник позивача надав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій
просить суд визнати дійсними договір НОМЕР_2 оренди не житлового примішення від
25.01.2002 р. який укладено між комунальним підприємством “Виробниче
ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 13” та приватним підприємцем
ОСОБА_1, та відповідно до умов якого позивачу передано у строкове платне
користування під підсобні приміщення магазину нежитлове приміщення, загальною
площею 128,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_2, та Додаткову угоду від 02.02.2006 р. до
даного Договору, укладену між управлінням житлового господарства Запорізької
міської ради, приватним підприємцем ОСОБА_1 та балансоутримувачем не житлового
приміщення КП “ВРЕЖО №13”. Судом дана заява прийнята. Судом розглядаються
уточнені позовні вимоги

Представник відповідачів проти
позову не заперечив, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив, що 25.01.2002 р. між
комунальним підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання
№ 14” (Орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) укладено
договір № НОМЕР_2 оренди не житлового приміщення (надалі Договір), за умовами
якого, позивачу передано у строкове платне користування під підсобні приміщення
магазину нежитлове приміщення, загальною площею 128,3 кв.м. за адресою
АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі КП “ВРЕЖО №14”, вартість якого для
розрахунку орендної плати станом на 30.12.2001 р. складає 41853 грн. /Розділ 1
Договору/. Строк оренди згідно з п. 10.1 Договору становив два роки.

Між сторонами 25.01.2002 р.
підписано Акт прийому-передачі вищезазначеного комунального майна.

Оскільки після спливу строку
договору на протязі одного місяця від сторін по договору не поступало письмових
повідомлень про бажання розірвати даний договір, він був продовжений на той
самий строк, тобто ще на два роки, до 25.01.2006 р. /п. 10.7. Договору/.

02.02.2006 р. додатковою угодою до
Договору, укладеною між управлінням житлового господарсьва Запорізької міської
ради, приватним підприємцем ОСОБА_1 та балансоутримувачем не житлового
приміщення КП “ВРЕЖО №13”, було продовжено строк оренди не житлового
підвального приміщення в будинку № АДРЕСА_2 площею 128,30 кв.м. на три роки.

Між тим, згідно з вимогами чинного
законодавства, а саме ст. 793 ЦК України, зазначений договір є нікчемним,
оскільки його укладено в простій письмовій формі, а не в нотаріальній формі, як
того вимагає закон. В зв'язку з зазначеним, позивач просить суд на підставі ст.
220 Цивільного кодексу України визнати дійсним договір оренди № НОМЕР_2
нежитлового приміщення від 25.01.2002 р. та додаткову угоду до нього від
02.02.2006 р.

Судом встановлено що між сторонами
склалися господарсько-правові орендні відносини.

За договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення господарської діяльності ( ч.1 ст. 283 ГК
України).

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням  особливостей, передбачених цим Кодексом ( ч.6
ст. 283 ГК України).

Згідно зі ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний
строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору
найму (оренди).

Договір найму будівлі або
іншої  капітальної споруди  (їх окремої частини) строком на три роки і
більше підлягає нотаріальному
посвідченню (ст. 793 ЦК України).

Однак, договір № НОМЕР_2 оренди
нежитлового приміщення від 25.01.2002 р. та додаткова угода до нього від
02.02.2006 р. нотаріально не посвідчені та не зареєстровані у відповідному
державному реєстрі.

Статтею 220 Цивільного кодексу
України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про
нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.. Якщо сторони
домовилися щодо усіх істотних умов договору, що
підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове
виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального
посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне
нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Дослідивши договір № НОМЕР_2 оренди
нежитлового приміщення від 25.01.2002 р. та додаткову угоду до нього від
02.02.2006 р., суд дійшов висновку, що їх укладено з додержанням правових
положень для договорів такого роду.

Встановлено, що відповідачі
ухилялися від нотаріального посвідчення Договору № НОМЕР_2 оренди нежитлового
приміщення від 25.01.2002 р. та Додаткової угоди до нього від 02.02.2006 р., що
підтверджується матеріалами справи та поясненнями сторін.

Неузгодженість сторонами питання
щодо нотаріального посвідчення договору перешкоджає позивачу в реалізації
набутих за договором прав та охоронюваних законом інтересів, враховуючи вище
викладене, суд вирішив задовольнити позовні вимоги приватного підприємця
ОСОБА_1 у повному обсязі, та визнати дійсними договір № НОМЕР_2 оренди
нежитлового приміщення від 25.01.2002 р., укладений між комунальним
підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 14” та
приватним підприємцем ОСОБА_1, та додаткову угоду до нього від 02.02.2006 р.,
укладену між управлінням житлового господарства Запорізької міської ради,
приватним підприємцем ОСОБА_1 та балансоутримувачем не житлового приміщення КП
“ВРЕЖО №13”.

Судові витрати по справі
покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст. ст. 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ :

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати дійсним договір № НОМЕР_2
оренди нежитлового приміщення від 25.01.2002р., укладений між комунальним
підприємством “Виробниче ремонтно-експлуатаційне житлове об'єднання № 14” та
приватним підприємцем ОСОБА_1.

3.          Визнати дійсною Додаткову угоду від
02.02.2006 р. до договору оренди № НОМЕР_2 нежитлового приміщення від
25.01.2002 р., укладену між управлінням житлового господарсьва Запорізької
міської ради, приватним підприємцем ОСОБА_1 та балансоутримувачем не житлового
приміщення КП “ВРЕЖО №13”.

Рішення господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання.

Рішення оформлено і підписано
згідно з вимогами ст. 84  ГПК
України  02.07.2007р.

Суддя
Ю. О.
Скиданова