КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

19.03.07 р.          № 18/333

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Пантелієнка  В.О.

суддів:            Вербицької О.В.

Коваленка В.М.

при секретарі:          Котелянець О.О.

За участю представників:

від позивача - Бачурна Н.О. дов. №50 від 02.11.2006р.,

від відповідача  -  Щерба Д.А. дов.№1702/9/10-010 від 19.03.2007р.,

Нітченко Ю.В. дов. №54/9/10-010 від 11.01.2007р

Бачурна Н.О. дов. №50 від 02.11.2006р.,

від відповідача  -  Щерба Д.А. дов.№1702/9/10-010 від 19.03.2007р.,

Нітченко Ю.В. дов. №54/9/10-010 від 11.01.2007р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Чернігові

на постанову Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2006

у справі № 18/333  (Сидоренко А.С.)

за позовом           Чернігівської обласної товарної агропромислової біржі

до           Державної податкової інспекції у м. Чернігові

про          визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Чернігівською обласною товарною агропромисловою біржею (далі – Біржа)заявлено адміністративний позов до  ДПІ у м.Чернігові  про   визнання недійсними податкових повідомлень-рішень від  11.05.2006р. №/0, від 12.07.2006р. №/1, від 15.08.2006р. №/2, від 24.10.2006р. №/3, якими визначене податкове зобов’язання по податку з доходів фізичних осіб в сумі 66960,39 грн. (в т.ч. 22320,13 грн. основного платежу та 44640,26 грн. штрафних санкцій).

Постановою   господарського суду  Чернігівської області  від  14.12.2006р. у справі               №18/333 позов задоволено повністю,  визнано недійсними податкові повідомлення рішення Державної податкової інспекції у м. Чернігові від 11.05.2006р. №/0, від 12.07.2006р. №/1, від 15.08.2006р. №/2, від 24.10.2006р. № /3, якими Чернігівській обласній товарній агропромисловій біржі (код 25901112) визначене податкове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі 66960,39 грн. (в т.ч. 22320,13 грн. основного платежу та 44640,26 грн. штрафних санкцій). Стягнуто з Державного бюджету України на користь Чернігівської обласної товарної агропромислової біржи, м. Чернігів, просп. Миру. 14 (р/р 0917 в КАБ “Демарк”, МФО 353575. код 25901112) 3,40 грн. державного мита.

Постанова суду першої інстанції винесена на підставі ст. ст.1, 4, 12 Закону України “Про податок з доходів фізичних осіб”, ст.11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні”, оскільки донарахування податкового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб було здійснено з порушенням вимог чинного законодавства та з перевищенням повноважень, наданих податковому органу. Як наслідок неправомірного донарахування податкового зобов'язання - неправомірне застосування штрафних санкцій.

В апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову господарського суду скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи це тим, що судом порушені норми матеріального права, а саме: п.1.2 ст.1, пп.4.2.6 п.4.2 ст.4, пп.12.3, 12.6 ст.12, пп.19.2 “з” п.19.2 ст.19, п.20.2 ст.20 Закону України від 22.05.2003р. №889-ІV “Про податок з доходів фізичних осіб”, ст.7 Закону України “Про оцінку майна, майнових прав  та професійну оціночну діяльність в Україні” №2658-ІІІ від 12.07.2001р., ч.2 ст.1 ЦК України.

Позивач  в судове засідання надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову суду – без змін, вважаючи постанову законною та обґрунтованою.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,  перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у місті Чернігові було проведено планову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства Позивачем за період з 01.01.2004р. по 31.12.2005р.

Перевірка проводилась на підставі направлення від 10.04.2006р. № 470. виданого ДПІ у м. Чернігові та від 18.04.2006р. № 510, виданого ДПА в Чернігівській області. Письмове повідомлення про дату початку та закінчення перевірки було отримане Позивачем 03.04.2006р.

За результатами перевірки складено акт від 26.04.2006р. № 139-23/25901112.

Як вбачається з акту перевірки (п.п.13 п.3.9 Акту), в ході перевірки встановлено, що на біржі укладалися угоди купівлі - продажу транспортних засобів, які належали продавцям фізичним особам. При реєстрації зазначених угод на товарній біржі податок з доходів фізичних осіб утримувався та перераховувався з ціни продажу транспортного засобу, що зазначена в договорах купівлі - продажу. При цьому податковим агентом таких фізичних осіб стосовно доходів, одержаних від продажу автомобілів, виступала біржа. Перевіркою встановлено заниження податку з доходів фізичних осіб від продажу об'єктів рухомого майна за посередництвом Біржи шляхом заниження дійсної вартості автомобілів при укладенні договорів купівлі - продажу у періоді серпень - грудень 2005 року, чим порушено п.1.2 ст.1, п.п.4.2.6 п. 4.2 ст.4, п.12.3, п.12.6 ст.12, п.п. „а" п. 19.2 ст.19, п.20.2 ст.20 Закону України „Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003р. № 889-ІУ (надалі - Закон № 889).

Згідно ст.ст.278, 279 Господарського кодексу України, здійснення торговельно-біржової діяльності має на меті організацію та регулювання торгівлі шляхом надання послуг суб'єктам господарювання у здійсненні ними торговельних операцій спеціально утвореною господарською організацією - товарною біржею.

Відповідно до ст. ст. 8, 9 Закону України „Про товарну біржу", членами товарної біржі є засновники, а також прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Порядок прийняття у члени біржі та вибуття із складу її членів визначається статутом товарної біржі. Член товарної біржі має право сам або через свого представника, зокрема, здійснювати біржові операції на біржі та одержувати за це винагороду, користуватися всіма послугами біржі.

За змістом ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності умов:

а)          якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі;

б)          якщо її учасниками є члени біржі;

в)          якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам.

Судом першої інстанції було встановлено, що на біржі укладалися угоди купівлі - продажу транспортних засобів, які належали продавцям - фізичним особам. Угоди укладалися через членів біржи, які діяли від імені фізичних осіб на підставі нотаріально посвідчених довіреностей. При реєстрації зазначених угод на товарній біржі податок з доходів фізичних осіб утримувався і перераховувався до бюджету з ціни продажу транспортного засобу, яка зазначена в договорах купівлі - продажу.

У відповідності з п.1.2 ст.1 Закону №889., дохід - сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом у випадках, визначених пп.4.2.16 п.4.2 ст.4 цього Закону, протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами.

Згідно пп. „ж'' п.1.3 ст.1 Закону №889, дохід з джерелом його походження з України будь-який дохід, одержаний платником податку або нарахований на його користь від здійснення будь-яких видів діяльності на території України, у тому числі, але не виключно у вигляді доходів від продажу рухомого майна, якщо факт зміни власника (продажу об'єкта рухомого майна) підлягає державній реєстрації та/або нотаріальному посвідченню згідно із законом України, або якщо місце вручення такого рухомого майна набувачеві знаходиться на території України.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, у випадку досягнення сторонами договору домовленості про продаж товару за визначеною його умовами ціною, у покупця виникає зобов'язання сплатити її продавцеві, відповідно ця сума буде вважатися доходом продавця з якого він повинен сплатити податок.

Відсутність фіксованої або регульованої ціни на транспортні засоби, встановлення її в сумі, яка зазначена в договорах, не суперечить чинному законодавству.

Законодавчими актами з питань оподаткування не встановлено, що дохід від продажу об'єкта рухомого майна повинен визначатися виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу, але не нижче його оціночної вартості.

Згідно п.12.1 ст.12 Закону №889 оподатковується не саме майно (транспортний засіб), а дохід платника податку від продажу такого майна.

Чинним законодавством України не передбачено обов'язковість проведення оцінки транспортного засобу під час укладення договору купівлі - продажу, сторони договору не наполягали на її проведенні. Тому суд першої інстанції вірно відмітив, що  посилання Відповідача на необхідність здійснення розрахунку розміру отриманого платником податків фізичною особою доходу від продажу транспортного засобу саме з його дійсної вартості, визначеної у експертній оцінці на підставі Методики є помилковим. Позивач не зобов'язаний витребувати від сторін договору купівлі - продажу проведення оцінки транспортного засобу.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для задоволення апеляційної  скарги, скасування чи зміни постанови суду не вбачається.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, п.6 розділу VІІ КАС України, Київський апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ДПІ у м.Чернігові залишити без задоволення, а постанову господарського суду Чернігівської області від 14.12.2006р. у справі  №18/333 - без змін.

Справу  №18/333 повернути до господарського суду Чернігівській області

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом одного місяця з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя          Пантелієнко  В.О.

Судді

Вербицька О.В.

Коваленко В.М.