ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.
№ 14/289

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі його структурної одиниці Центральні електричні мережі, м. Горлівка Донецької області (далі –ВАТ “Донецькобленерго”)

на  рішення господарського суду Донецької області від 22.11. 2006 та

постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2007

зі справи  № 14/289

за позовом ВАТ “Донецькобленерго”

до Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню “Укрпромводчормет” в особі його структурного підрозділу Горлівського районного управління, м. Горлівка Донецької області (далі –ДВП “Укрпромводчормет”

про стягнення  пені в сумі 69 524,55 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача –не з'яв.,

відповідача –Філімонова А.М..

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ВАТ “Донецькобленерго” звернулося до господарського суду Донецької області з позовом до ДВП “Укрпромводчормет” про стягнення пені  в сумі            69 524, 55 грн. у зв’язку  з неналежним виконанням договору про постачання електричної енергії від 01.01.2005 № 35.

Рішенням названого господарського суду від 22.11.2006 (суддя                    Арсірій Р.О.), залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2007 (колегія суддів у складі: суддя Діброва Г.І. –головуючий, судді Стойка О.В. Шевкова Т.А.), позов задоволено частково: з ДВП “Укрпромводчормет” стягнуто пеню в сумі  20 857, 58 грн., 208,57 грн. державного мита, та 35,40 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Судові рішення мотивовано порушенням відповідачем договірних зобов’язань, що є підставою для застосування штрафних санкцій –пені.

ВАТ “Донецькобленерго” звернулося до Вищого господарського суду України  з касаційною скаргою, в якій просить зазначені рішення місцевого та постанову апеляційного господарських судів скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позову. Скаргу мотивовано порушенням названими судами норм матеріального права –статей 232, 233  Господарського кодексу України (далі –ГК України) та статей 258, 526  Цивільного кодексу України (далі –ЦК України).

У відзиві на касаційну скаргу ДВП “Укрпромводчермет” заперечує проти доводів скарги і просить оскаржувані судові рішення залишити безе змін, а касаційну скаргу –без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114  Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представника відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Господарськими судами у справі встановлено, що:

- 01.01.2005 ВАТ “Донецькобленерго” і ДВП “Укрпромводчермет” укладено договір про постачання електричної енергії № 35 (далі –Договір), відповідно до умов якого позивач зобов’язався постачати відповідачеві електричну енергію, а відповідач - оплачувати вартість електричної енергії згідно з встановленим Договором порядком розрахунків;

- пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що за порушення термінів внесення платежів за поставлену електроенергію відповідач зі справи сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України  за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати;

- відповідачем було порушено умови Договору щодо розрахунків за поставлену електроенергію;

-  сума пені за прострочення виконання договірного зобов’язання складає 69 524, 55 грн.;

- відповідач, не оспорюючи розрахунку пені, надіслав до суду клопотання  щодо зменшення суми нарахованої пені, посилаючись на відсутність його вини у створенні заборгованості через неможливість припинення забезпечення споживачів питною водою при державному регулюванні тарифів на водопостачання, що не покривають витрат на сплату електроенергії.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

За приписами частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини першої статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

З огляду на наведене суди першої та апеляційної інстанцій, враховуючи встановлені ними факти порушення відповідачем договірних зобов’язань, прийняли правомірне рішення про наявність підстав  щодо стягнення пені  за несвоєчасно виконане грошове зобов’язання.

Відповідно до частини третьої статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 83 ГПК України  надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Враховуючи приписи названих норм закону, а також статті 233 ГК України, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про можливість задоволення клопотання відповідача щодо зменшення суми нарахованої пені. При цьому судами було взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З таким висновком Вищий господарський суд України погоджується.

Отже, передбачених законом підстав для скасування оскаржуваних  рішення господарського суду Донецької області від 22.11.2006 та постанови Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2007 зі справи  не вбачається.

Керуючись статтями 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Донецької області від 22.11.2006 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 20.02.2007 зі справи № 14/289 залишити без змін, а касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Донецькобленерго” в особі його структурної одиниці Центральні електричні мережі – без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов