ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

05.07.07 р.                                                                                     Справа № 40/624

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Строй ресурси" м. Донецьк

до відповідача колективного сільськогосподарського підприємства "Новоселидівська птахофабрика" с. Цукурине

про стягнення 15670 грн. 93 коп.

за участю:

представників сторін:

від стягувача Бондаренко Ю.В. – юрисконсульт, Шафран О.Є. - засновник

від боржника не з’явився

від державної виконавчої служби не з’явився

Суть питання: стягувач у справі, товариство з обмеженою відповідальністю "Стройресурси", звернувся до господарського суду зі скаргою у порядку ст. 1212 ГПК України на дії посадових осіб державної виконавчої служби в Селидівському районі Донецької області, щодо примусового виконання наказу господарського суду по справі №40/624 від 11.12.01р.та зобов’язати останню прийняти заходи щодо його виконання.

Державна виконавча служба у Селидівскому районі Донецької області до судового засідання не прибула, однак стягувачем  пред’явлені матеріали, які підтверджують виконання службою певних виконавчих дій:

-          винесення постанови від 02.01.02р. про відкриття виконавчого провадження у справі №40/624;

-          про накладення арешту 17.12.01р. на грошові кошти, які знаходяться на розрахунковому рахунку підприємства боржника;

-          про наявність 15 виконавчих документів щодо стягнення з боржника заборгованості, у тому числі черговість задоволення вимог стягувачів згідно статті 44 Закону України "Про виконавче провадження ", далі Закон;

-          звернення з запитами до контролюючих органів про наявність майна, та винесення постанови від 10.09.03р. на заборону відчуження 16 одиниць сільськогосподарської техніки;

-          із листа Виконавчої служби адресованої скаржнику встановлено те, що все рухоме та нерухоме майно підприємства боржника передано в заставу до податкових органів;

-          згідно статті 52 Закону,  звернення стягнення на заставлене майно може здійснюватися у разі виникнення права застави, зокрема винесення рішення судом про стягнення з боржника грошових коштів. Наказ господарського суду №40/624 від 11.12.03р. про стягнення заборгованості з боржника винесено після виникнення права застави;

-          здійснено опис автомобілів марки ГАЗ - 53, однак згідно рішення Селидівського місцевого суду від 07.07.04р. №2-1200 транспортні засоби звільнені із під арешту;

Розглянувши скаргу, мотиви її обґрунтування, вислухавши доводи представника стягувача,  суд встановив:

Рішенням  від 11.12.2001р. господарського суду Донецької області задоволенні частково позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Стройресурси", далі Стягувач, про стягнення з колективного сільськогосподарського підприємства, далі Боржник, боргу в сумі 9344 грн. 38 коп., збитків від інфляції в сумі 3999 грн.75 коп., 3 процентів річних з простроченої суми в розмірі 561 грн. 43 коп., пені за прострочення виконання грошового зобов’язання в сумі 1617 грн.60 коп., витрати по державному миту в розмірі 155 грн. 23 коп. та витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 67 грн. 96 коп., у зв’язку з чим було видано наказ. Загальна сума яка підлягала стягнення склала 15746 грн.35 коп.

Виданий на виконання зазначеної постанови Стягувачеві наказ було пред’явлено  на виконання до державної виконавчої служби в Селидівському районі Донецької області, далі Служба, у зв’язку з чим 02.01.2002р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлено строк для добровільного виконання наказу суду.

Скаргу мотивовано наступними обставинами:

- сторонам виконавчого провадження  не було повідомлено про накладення арешту на грошові кошти Боржника, однак до наступного часу, всупереч вимог частини п’ятої статті 25 Закону, наказ господарського суду не виконано;

-  Службою порушені вимоги ст.ст. 55, 57 Закону щодо прийняття заходів по примусовому виконанню наказу суду;

-          учасники виконавчого провадження не були своєчасно повідомлені про проведення службою виконавчих дій, як то:  арешт на оцінку майна яке належить Боржнику, звернення на його стягнення, відстрочення та розстрочку виконання, встановлення або зміну способу виконання рішення суду, як це передбачено статтею 33 Закону;

-          у травні 2005р. Служба повідомила стягувача про черговість задоволення його вимог та винесення постанови про арешт майна Боржника та заборони відчуження 16 одиниць автотранспорту які йому належать;

-          всупереч вимог статей 57 та 58 Закону на було надіслано копії актів опису та накладення арешту на майно Боржника;

-          не було повідомлено про вид та строки відносно обмеження майна Боржника та подальше розпорядження ним;

-          не відомо, у межах якого виконавчого провадження накладено арешт на майно  і якого само Боржника;

-          слід зазначити, що вже 02.12.2003р. Службою накладено арешт  тільки на 12 одиниць сільськогосподарської техніки;

-          відсутні обставини за якими було передано 1 одиницю техніки товариству з обмеженою відповідальністю "Мульмедія - Софт", майбутня доля якої невідомо;

-          згідно листа від 08.08.05р. за №1-14-148 Службою було повідомлено Стягувача про знаходження майна Боржника у податкової заставі;

-          відсутні підстави накладення арешту на майно Боржника в розмірі 16000 грн., оскільки Стягувача не було повідомлено про його існування;

-          відсутні індивідуально-визначені ознаки майна на яке накладено арешт, котре знаходиться у податкової заставі;

-          у результаті даних обставин порушується господарська діяльність Стягувача як суб’єкта господарювання та учасника виконавчого провадження;

Надавши правову оцінку діям учасників виконавчого провадження, дослідивши її фактичні обставини, пов’язані з виконанням рішення, суд зазначає наступне:

Ухвалою господарського суду було зобов’язано учасників виконавчого провадження здійснити огляд матеріалів виконавчого провадження у даній справі та скласти з цього приводу акт дослідження всіх обставин невиконання рішення у спосіб та порядок визначених судом.

Судом прийнято до уваги довідку надану  сторонами виконавчого провадження про результати оцінки доказів у місці їх знаходження і які свідчать, що на час виконавчого провадження Службою припущені порушення вимог Закону та  Інструкції з діловодства в районних, міських (міст обласного значення), районних у містах відділах державної виконавчої служби, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 5.07.99р. за №470/7 із змінами та доповненнями, у частині своєчасного повідомлення сторін виконавчого провадження про проведення виконавчих дій.

Обов’язковість виконання рішень суду за положеннями п. 9 ст. 129 Конституції України  приписи якої є одним з основних принципів судочинства. До наступного часу рішення не виконано і це питання розглядається судом як штучне ускладнення сторонами судового процесу та умисне невиконання судового акту.

Стаття 115 ГПК України передбачає, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на усій території України і виконуються у порядку, встановленим Законом України “Про виконавче провадження”.

За приписами ст. 5 Закону України “Про виконавче провадження” державний виконавець зобов’язаний здійснити необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Законодавець визначає такі поняття як: дії та бездіяльність державної  виконавчої  служби  які обов’язково пов’язані з протиправною поведінкою. А саме, під діями слід розуміти - повноваження будь-якої посадової особи не здійснювати дії які суперечать закону. У той же час бездіяльність передбачає невиконання цією особою юридичних обов’язків здійснювати дії у межах закону.

Крім того, згідно статті 40 Закону Службою не доведено, що заходи по примусовому виконанню наказу господарського суду виявилися безрезультатними і наказ не було повернуто до суду який його видав. Державною виконавчою службою порушено строки проведення виконавчих дій передбачених статтею 25 Закону.

На підставі викладеного, суд вважає скаргу правомірною, оскільки Стягувачем доведено, що у діях  Служби  мають місце фактичні обставини порушення вимог Закону на час примусового виконання рішення суду у справі №40/624 від 11.12.2001р.

За такими обставинами слід скаргу задовольнити та визнати дії державної виконавчої служби  в Селидівському районі Донецької області щодо примусового виконання наказу господарського суду у справі №40/624 від 11.12.2001р. неправомірними.

Оскільки мали місце дії Служби, які суперечать Закону, зобов’язати її застосувати всі необхідні заходи передбачені Законом України "Про виконавче провадження" по примусовому виконанню наказу господарського суду у справі №40/624.

Стягувачу підлягає поверненню оригінал платіжного доручення №80 від 08.05.07р. про перерахування державного мита до державного бюджету в сумі 3 грн.40 коп., на тих підставах, що виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід’ємною частиною судового процесу, тому господарські суди не повинні порушувати нове провадження за скаргою на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби. У зв’язку з чим така скарга не підлягає оплаті державним митом

Щодо усного клопотання Стягувача про надіслання повідомлення до правоохоронних органів, то з цього приводу суд зазначає наступне:

-          дійсно водночас судова практика свідчить про те, що у багатьох випадках підприємства, установи, організації та їх посадові особи ухиляються від виконання рішень господарських судів, що завдає шкоди правам і охоронюваним законом інтересів юридичних та фізичних осіб, призводить до тяганини та зайвого листування і зрештою не додає авторитету судовим органам.

-          згідно статті 382 Кримінального кодексу України умисне невиконання посадовою особою рішення, ухвали чи постанови суду карається штрафом в певному розмірі;

-          відповідно до статті 112 Кримінально-процесуального кодексу України попереднє слідство у справах про злочин, передбачений статтею 382 Кримінально - процесуального кодексу України, проводиться слідчими прокуратури;

-          як свідчать надані Стягувачем матеріали, він  звернувся до органів прокуратури відповідно до статті 94 Кримінально-процесуального кодексу України  про усунення порушення його прав та Закону. Однак до наступного часу відповіді з боку прокуратури не отримав;

-          слід звернути увагу сторін виконавчого провадження на ті обставинами, що сторонами на час розгляду справи є юридичні особи, а саме державна виконавча служба, незалежно від її організаційних змін, однак ані державний виконавець;

-          склад злочину, передбаченого частиною першою статті 382 КК України, є формальним, а його об’єктивна сторона вичерпується діяннями, з моменту вчинення якого злочин визнається закінченим і яке полягає: а) або в невиконанні судового акта, б) або в перешкоджанні його виконанню. З моменту невиконання судового акта злочин набуває триваючого характеру;

-          практика застосування статті 90 ГПК України передбачає виявлення судом у діяльності працівників порушення законності, що містять ознаки дії, переслідуваної у кримінальному порядку;

-          у таких випадках суд може, однак не зобов’язаний, надіслати повідомлення про це – для реагування та пропонувати правоохоронним органам про факт можливого порушення посадовими особами підприємств, установ та організацій законності на час виконання рішення суду;

-          повідомлення такого характеру не є процесуальним документом і не може бути оскаржено стороною, про яку у ньому йдеться;

-          належність та допустимість доказів справі у господарському суду вирішується на підставі вимог статті 33 ГПК України на час розгляду скарги;

-          застосування таких заходів можливо на будь-якої стадії судового процесу.

На підставі викладеного, керуючись п. 9 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 5, 8, 11, 18, 25, 50, 55, 57 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 53, 86, 115, 1212 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.          Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Стройресурси" визнати правомірною.

2.          Визнати дії Державної виконавчої служби у Селидівської районі Донецької області щодо примусового виконання рішення суду у справі №40/624 від 11.12.2001р. неправомірними.

3.          Зобов’язати Держану виконавчу службу в Селидівському районі Донецької області застосувати всі необхідні заходи передбачені Законом України "Про виконавче провадження" по примусовому виконанню наказу господарського суду у справі №40/624.

4.          Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "Стройресурси" оригінал платіжного доручення від 08.05.07р. за №80 про перерахування державного мита до державного бюджету в сумі 3 грн.40 коп.

Суддя