ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

13.07.07

Справа № 17/384-07.

За
позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача:   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

Про  визнання права власності

Суддя Коваленко О.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився

У засіданні брали участь: секретар судового
засідання Котенко Н.М.

СУТЬ
СПОРУ: позивач просить суд визнати за ним права власності на окремий об'єкт
нерухомого майна - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. АДРЕСА_1
загальною площею 140,1 кв.м. і визначене відповідно до технічного паспорту,
складеного Комунальним підприємством „Сумське міське бюро технічної
інвентаризації”.

Відповідач
в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позов не подав, про час
та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому відповідно до вимог
ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши
матеріали справи, дослідивши наявні докази по справі, суд дійшов до висновку
про те, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно
договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від ІНФОРМАЦІЯ_1року позивачу
належить нежитлове приміщення загальною площею 113,8 кв.м., яке знаходиться за
адресою: м. АДРЕСА_1, а на підставі договору купівлі-продажу нежитлового
приміщення від ІНФОРМАЦІЯ_2року позивачу належить нежитлове приміщення
загальною площею 23,1 кв.м., яке знаходиться за тією ж адресою.

28.02.2007
р. між сторонами був укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно з
яким позивач передав відповідачу у тимчасове оплатне користування частину
нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. АДРЕСА_1 загальною площею
140,1 кв.м.

Під
час користування нежитловим приміщенням відповідач отримав рішення виконавчого
комітету Сумської міської ради від 27.06.2006 р. НОМЕР_1та замовив у ПП
«Модерн» проектну документацію на реконструкцію.

Крім
того, позивачем був отриманий дозвіл управління архітектури та містобудування
Сумської міської ради НОМЕР_2р.

Після
проведення всіх будівельних робіт на підставі дозвільних документів відповідачу
надано акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкту від 14.12.2006 року, який затверджено рішенням
виконавчого комітету Сумської міської ради від НОМЕР_3

В
даний час у позивача виникла необхідність продажу належного йому на праві
власності об'єкту нерухомого майна.

Так,
позивачем оформлено в Комунальному підприємстві „Сумське міське бюро технічної
інвентаризації” технічний паспорт на вказану нерухомість, проведено обміри та
визначено технічну характеристику нерухомості, а також встановлено, що площа
зазначеного нежитлового приміщення становить 140,1 кв.м.

В
даний час позивач не може провести реєстрацію права власності на належне йому
нежитлове приміщення, загальною площею 140,1 кв.м., оскільки всі дозвільні
документи на реконструкцію нежитлового приміщення оформлені на ім'я
відповідача.

З
метою врегулювання спору позивач звернувся листом від 15.06.2007 р. до
відповідача з вимогою надати оригінали документів, на підставі яких проведено
реконструкцію для їх заміни в частині замовника.

Але
листом-відповіддю від 27.06.2007 р. відповідач повідомив, що це можливо зробити
тільки по закінченню договору оренди від 28.02.2007 р.

Отже,
суд вважає, що вказані вище нежитлові приміщення належить до нерухомих речей,
що відповідає положенням ч. 1 ст. 181 ЦК України, якою передбачено, що до
нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим
без їх знецінення та зміни їх призначення.

В
свою чергу, підстави набуття права власності визначені вимогами ст. 328 ЦК
України, якою передбачено, що право власності набувається у випадках, що не
заборонені законом, зокрема із правочинів, а право власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Враховуючи
вищевикладене та вимоги ст. 328 ЦК України, позивач є належним набувачем прав
власності на вищевказану нерухомість, яку отримав на законних підставах, тобто
відповідно до вищевказаних договорів купівлі - продажу.

Вимогами
ч. 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно
до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний
розсуд, а ч. 1 ст. 321 даного кодексу визначає, що право власності є непорушним
і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його
здійсненні.

При
цьому, вимогами ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно
до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а ч. 2 вказаної
статті ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів
визначено визнання права.

При
цьому, ч. 1 ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити
позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не
визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує
його право власності.

Відповідно
до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона посилається на підставу своїх вимог  і заперечень.

Оскільки
з боку відповідача не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували його
право власності на вищевказану нерухомість або спростовували право власності
позивача на цю нерухомість тощо, то суд вважає, що права та інтереси позивача,
пов'язані із захистом права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення,
розташоване за адресою: м. АДРЕСА_1 загальною площею 140,1 кв.м. та яке
визначене згідно до технічного паспорту, виданого Комунальним підприємством
„Сумське міське бюро технічної інвентаризації”, можуть бути захищені судом
шляхом визнання права власності позивача на вказане нерухоме майно.

Згідно
ст. 44-49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по
сплаті  держмита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на позивача.

Керуючись
ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати за Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1(АДРЕСА_2код НОМЕР_4) право власності на нерухоме
майно - нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. АДРЕСА_1 загальною
площею 140,1 кв.м. та яке визначене згідно до технічного паспорту, виданого
Комунальним підприємством „Сумське міське бюро технічної інвентаризації”.

Суддя
О.В. КОВАЛЕНКО