ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2007                                                                                   Справа № А31/388-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Білецької Л.М. (доповідач),

суддів
Науменко І.М., Голяшкіна О.В.

при    секретарі    судового засідання:
Прокопець Т.В.

за  участю   представників сторін:

від позивача:
Ахметова Олена Олександрівна, довіреність №03-06/0020  від 10.01.07,  представник;

від відповідача:
представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Люктрейд”, м. Дніпропетровськ

на постанову
від  22.11.06р.

господарського суду
Дніпропетровської області

у справі
№ А31/388-06

за  позовом
Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ

до

Товариства з обмеженою відповідальністю “Люктрейд”, м. Дніпропетровськ

про

стягнення у сумі 5 025,00 грн.

В  С Т А Н О В И В :

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.06 по справі № А31/388-06 (суддя Мороз В.Ф.)  позовні вимоги  Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, м. Дніпропетровськ  - задоволені. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю “Люктрейд”, м. Дніпропетровськ суму 5 025 грн. 00 коп.  –штрафних санкцій.

Постанова мотивована тим, що відповідно до ст. 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів України”, якщо кількість працюючих інвалідів на підприємстві менша, ніж установлено нормативом, то підприємства сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, не зайняте інвалідом. Згідно звіту “Про зайнятість та працевлаштування інвалідів” у 2005р. на підприємстві повинні були працювати 1 інвалід, а фактично не працював жодний інвалід, відповідачем передбачені законом заходи щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів не вживались.

Не погодившись з постановою суду, відповідач –товариства з обмеженою відповідальністю “Люктрейд”, м. Дніпропетровськ, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з’ясування обставин справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що згідно ст. 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів України” працевлаштування інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів. Однак, місцеві органи соціального захисту населення, Фонд соціального захисту інвалідів, не направляли інвалідів для працевлаштування, самі інваліди також до ТОВ “Люктрейд” не звертались. Пропозицій щодо створення робочого місця для конкретного інваліда з урахуванням його фізичних здібностей та знань для наступного працевлаштування інваліда –не надходило, через що ТОВ “Люктрейд” і не мало змоги працевлаштувати інвалідів. Просить апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду скасувати, та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав заперечення на апеляційну скаргу. Вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята на законних підставах, без порушень норм матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову залишити без змін.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 24.01.2007р. призначено розгляд клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги на 01.02.2007р., ухвалою суду від 01.02.2007р. поновлено строк розгляду та призначена апеляційна скарга до розгляду на 27.02.2007р., ухвалою суду від 27.02.07р. розгляд справи відкладено на 20.03.07р.

У судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, постанову суду без змін. Представник відповідача у судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Вислухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 20 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” передбачено, що підприємства (об’єднання), установи і організації, крім тих, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів, незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ч.1 ст.19 цього Закону, щороку  сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві ( в об’єднані), в установі, організації за кожне робоче місце, незайняте інвалідом.

Згідно з п. 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою КМУ від 03.05.95р. №314, робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участі представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда.

Статтею 18 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” встановлено, що працевлаштування інвалідів здійснюється органами виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органами місцевого самоврядування, громадськими організаціями інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи, є обґрунтованими доводи відповідача про те, що його обов’язок працевлаштувати інвалідів, створити для них робочі місця не супроводжується їх пошуком.

Позивач як суб’єкт владних повноважень не надав доказів того, що у органі зайнятості населення перебували на обліку інваліди, які потребували працевлаштування у 2005 році.

Висновок суду першої інстанції зроблений тільки на підставі списку (а.с.8) та звіту (а.с.5), які є типовими для даних правовідносин. Між тим, дійсна причина незабезпечення нормативу створення робочих місць для інвалідів полягає у тому, що інваліди до відповідача не направлялися.

Апеляційний суд під час здійснення апеляційного провадження двічі 01.02.07р. (а.с.46) і 27.02.07р. (а.с.49) приймав ухвалу про зобов’язання позивача надати докази наявності на обліку інвалідів, які потребують працевлаштування, і про направлення інвалідів на підприємство відповідача, але такі докази не надані.

Цим самим позивач порушив правило про доведеність кожною стороною тих обставин, на яких, на яких ґрунтуються її вимоги і заперечення.

Суд першої інстанції не перевірив ці обставини і прийняв за основу свого рішення (постанови) тільки сам факт відсутності робочого місця, що не можна вважати правильним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Люктрейд”, м. Дніпропетровськ - задовольнити.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 22.11.2006р. по справі № А31/388-06  - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову –відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в місячний строк з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий                                                                           Л.М.Білецька

Суддя                                                                                       І.М.Науменко

Суддя                                                                                       О.В.Голяшкін