ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2007 р.
№ 23/80

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого –судді
Дерепи В.І.

суддів :
Грека Б.М. –(доповідача у справі)
Стратієнко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Київської обласної спілки офіцерів України

на рішення
господарського суду м. Києва від 29.03.07

у справі
№ 23/80

господарського суду
м. Києва

за позовом
Міністерства оборони України

до
Центрального спеціалізованого будівельного управління,
Приватного підприємства “О-С-В”

треті особи
Овідіопольське районне бюро технічної інвентаризації,
Управління капітального будівництва Міністерства оборони України

про
визнання недійсним договору

за участю представників від:

відповідача 1
Ілюха А.І. (дов. від 05.01.07)

відповідача 2
Парицька Н.О. (дов. від 10.09.07)

В С Т А Н О В И В :

Заступник військового прокурора Центрального регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України звернувся до суду з позовом до Центрального спеціалізованого будівельного управління та Приватного підприємства “О-С-В” про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.03.06 та додаткової угоди до нього між Центральним спеціалізованим будівельним управлінням та Приватним підприємством “О-С-В”, та повернення Міністерству оборони України цього нерухомого майна – дитячого оздоровчого табору “Зірочка”, балансовою вартістю 13,1 мл. грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 29.03.07 (суддя

Демидова А.М.) в позові відмовлено з підстав законності спірного договору. Апеляційний перегляд справи не здійснювався, оскільки прокуратура не вносила апеляційного подання.

Касаційне провадження порушено за касаційною скаргою Київської обласної спілки офіцерів України, яка вважає, що рішення слід скасувати, позов задовольнити, оскільки даний договір купівлі-продажу оздоровчого табору порушує інтереси як держави, так і офіцерів України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши  доводи  касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 23.03.06 між Центральним спеціалізованим будівельним управлінням Міністерства оборони України (відповідач-1) та Приватним підприємством “О-С-В” укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, який належним чином посвідчено нотаріально.

За умовами цього договору, відповідач-1 передає, а відповідач-2 приймає у власність об'єкти нерухомого майна, будинки та споруди дитячого оздоровчого табору “Зірочка”. Продаж об'єктів нерухомості здійснено за 5400000 грн., які в повному об'ємі були перераховані відповідачу-1.

Оскаржуючи рішення у справі, Київська обласна спілка офіцерів України посилається на порушення своїх прав та інтересів, зазначаючи,  що із відчуженням цього дитячого оздоровчого табору Спілка позбавлена можливості направляти туди на відпочинок дітей офіцерів Збройних сил України, що в свою чергу унеможливлює виконання нею своїх статутних завдань.

Повноваження на захист у відповідності зі ст.ст. 15-16 Господарського кодексу України можуть реалізовуватися в діях по самозахисту, куди слід також відносити можливість прийняття оперативних заходів впливу, а також у зверненні за захистом права до конкретних органів для застосування до правопорушника заходів державного примусу.

Як вбачається зі змісту рішення Конституційного суду України від 01.12.04 № 18-рп/2004 “У справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес)”, "охоронюваний законом інтерес" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Відповідно до ст. 107 Господарського процесуального кодексу України, касаційну скаргу мають право подати особи, яких не було залучено до участі у справі, якщо суд прийняв рішення чи постанову, що стосується їх прав і обов'язків.

Оскаржуване такою особою рішення повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи. А саме, в рішенні суду повинні безпосередньо розглядатися і вирішуватись спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містити судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Втім, зі змісту касаційної скарги та доданих до неї документів не вбачається, що рішенням господарського суду м. Києва від 29.03.07 порушене право скаржника, оскільки він не був і не є ні власником, ні орендарем цього майна; даним рішенням з нього не стягнуто грошову суму та не зобов'язано вчинити певні дії, чи утриматися від їх вчинення. Крім того, в даному випадку відсутній також охоронюваний законом інтерес позивача, оскільки його зацікавленість у вищезгаданому майновому комплексі не має в своїй основі правової підстави. Отже, відсутні підстави для висновку, що права скаржника порушені та підлягають захисту.

Колегія суддів, виходячи зі змістового аналізу правових норм та тверджень скаржника вважає, що охоронюваного законом інтересу скаржника не порушено, а отже відсутні правові підстави вважати, що у відповідних правовідносинах прийняте рішення порушує права та обов'язки осіб, яких не було залучено до участі у справі.

За таких обставин у задоволенні касаційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду м. Києва від 29.03.07 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, - 11111 Господарського  процесуального кодексу України, Вищий господарський суд   України

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Київської обласної спілки офіцерів України залишити без задоволення, рішення господарського суду м. Києва від 29.03.07 у справі №23/80 залишити без змін.

Головуючий - суддя                                                                      В. Дерепа

Судді                                                                                                    Б. Грек

Л. Стратієнко