ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16.01.2007 року                                                Справа № 5/468ад

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Семендяєвої І.В.

суддів                                                            Єжової С.С.

Парамонової Т.Ф.

секретар судового засідання:                    Наумов Б.Є.

за участю представників:

від  позивача:                                        повноважний представник не прибув,

від відповідача:                                                 - Кравченко І.Л., представник за довіреністю,

довіреність від 04.01.07 № д/3,

розглянув у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                                  Товариства з обмеженою відповідальністю

фірми „Олвін - Трейд”, м. Алчевськ

Луганської області

на постанову

господарського суду                              Луганської області

від                                                              30.10.06

у справі                                                      № 5/468ад

за позовом                                                               Луганського обласного відділення

Фонду соціального захисту інвалідів,

м. Луганськ

до відповідача                                        Товариства з обмеженою відповідальністю

фірми „Олвін - Трейд”, м. Алчевськ

Луганської області

про                                                             стягнення 104608 грн. 92 коп.

ВСТАНОВИВ:

Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів,                                          м. Луганськ (далі за текстом –Фонд інвалідів, позивач) звернулося до господарського суду Луганської області з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірми „Олвін - Трейд”, м. Алчевськ Луганської області  (далі за текстом –ТОВ фірма „Олвін - Трейд”, відповідач) про стягнення несплачених адміністративно –господарських санкцій у розмірі 104608 грн. 92 коп. за невиконання 4% нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів за 2005 рік.

Постановою господарського суду Луганської області від 30.10.06 у справі № 5/468ад позовні вимоги задоволені, оскільки матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем обов’язку, передбаченого нормами чинного законодавства щодо соціальної захищеності інвалідів в Україні по забезпеченню певної кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів.

Не погоджуючись з постановою суду, відповідач по справі звернувся до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 29.11.06 № 93, у якій просить постанову господарського суду Луганської області скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник вказує, що висновки, викладені у постанові суду, не відповідають фактичним обставинам справи та діючому законодавству; що основним видом діяльності ВСП „Шахта „Садова” є видобування кам’яного вугілля підземним способом на підставі відповідних дозволів та ліцензій; що при визначені нормативу для працевлаштування інвалідів слід враховувати лише ту кількість робочих місць, які не пов’язані з шкідливими, важкими та небезпечними умовами праці, які визначаються в порядку, встановленому законодавством України; що згідно вимог законодавства, яке регулює діяльність гірничного підприємства, відокремлений структурний підрозділ відповідача не має права працевлаштовувати інвалідів на місця, пов’язані з введенням підземних гірничних робіт.

Згідно зі ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалою Луганського апеляційного господарського суду від 20.12.06 у справі                                     № 5/468ад відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Відповідно до розпорядження голови Луганського апеляційного господарського суду відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги ТОВ фірми „Олвін - Трейд” на постанову господарського суду Луганської області від 30.10.06 по справі № 5/468ад призначено судову колегію у складі: головуючий суддя –Семендяєва І.В., суддя –Єжова С.С., суддя –Парамонова Т.Ф.

Луганський апеляційний господарський суд ухвалою від 27.12.06 закінчив підготовку  справи, призначив апеляційний розгляд у судовому засіданні на 16.01.07 та направив сторонам у порядку ст. ст. 33 - 35 Кодексу адміністративного судочинства України повістки-виклики про розгляд справи.

Позивач подав клопотання від 07.01.07 № 03-01/55 про розгляд справи без участі його представника у зв’язку з завантаженістю юриста, яке судовою колегією задовольняється. Письмового заперечення на апеляційну скаргу до матеріалів справи не подав, що не є перешкодою для розгляду справи.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про внесення  змін до Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні”, в редакції від 05.07.01         № 2606 - III  (далі - Закон) для підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності і господарювання,  встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів у розмірі 4 відсотків від загальної чисельності працюючих, а якщо працює від 15 до 20 чоловік - у кількості одного робочого місця.

Згідно з п. 14 Положення про робоче місце інвалідів і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95 № 314, підприємства (об’єднання), установи та організації у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів.

Пункт 2 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами, організаціями штрафних санкцій до відділень Фонду соціального захисту інвалідів акумуляції, обліку та використання цих коштів, затвердженого постановою  Кабінету Міністрів України від 28.12.01 № 1767, передбачає, що підприємства щороку не пізніше 1 лютого подають до відділень Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за формою, що затверджується наказом Мінпраці України за поданням Фонду та погоджується з Держкомстатом.

Згідно з п. 3.3.3 Інструкції зі статистики чисельності працівників, зайнятих у народному господарстві України, затвердженої наказом Міністерства статистики України № 171 від 07.07.95 за погодженням з Міністерством економіки України, Міністерством праці України, Міністерством фінансів України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.08.95 за номером 287/823 (далі за текстом - Інструкція) середньооблікова чисельність працівників з початку року обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової чисельності працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку  року до звітного місяця включно та ділення одержаної суми на кількість місяців за період з початку року, тобто відповідно на 12.

Відповідно до копії звіту відокремленого структурного підрозділу відповідача про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2005 рік по формі № 10-ПІ, яка мається у матеріалах цієї справи, середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу становила 402 особи; чисельність інвалідів –штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідачем відповідно до 4% нормативу, становила 16 осіб, у той час коли у звітному періоді відповідачем було працевлаштовано 4 інваліда; середньорічна заробітна плата штатного працівника на підприємстві складала 8717 грн. 41 коп. Отже, у звітному періоді 12 робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів згідно з установленим нормативом відповідачем створено не було.

Стаття 20 Закону встановлює, що підприємства (об’єднання), установи і організації незалежно від форми власності і господарювання, де кількість працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим частиною першою статті 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду України соціального захисту інвалідів штрафні санкції, сума яких визначається у розмірі середньорічної заробітної плати на відповідному підприємстві (в об’єднанні), в установі, організації за кожне робоче місце не зайняте інвалідом.

Пункт 4 Порядку сплати підприємствами (об’єднаннями), установами і організаціями штрафних санкцій до відділення Фонду соціального захисту інвалідів, акумуляції, обліку та використання цих коштів від  28.12.01 № 1767, передбачає, що штрафні санкції сплачуються підприємствами самостійно не пізніше 15 квітня року, що настає за звітним.

У разі несплати штрафних санкцій в установлений термін відділення Фонду вживають заходи щодо їх стягнення у судовому порядку (п. 11 вказаного Порядку).

На підставі викладеного, позивач нарахував адміністративно –господарські  санкції за порушення відповідачем 4% нормативу робочих місць у 2005 році, розмір штрафу склав 104608 грн. 92 коп., який відповідачем не сплачений.

Судова колегія Луганського апеляційного господарського суду на підставі наявних матеріалів встановила, що відповідачем не було вжито всіх заходів, які передбачені чинним законодавством по забезпеченню працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 18 Закону обов’язок працевлаштування інвалідів покладено на центральний орган виконавчої влади з питань праці та соціальної політики, органи місцевого самоврядування, громадські організації інвалідів.

Відповідно до п. 10 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.95        № 314 (далі –Положення) працевлаштування інвалідів здійснюється державною службою зайнятості, органами Мінсоцзахисту, місцевими радами народних депутатів, громадськими організаціями інвалідів з урахуванням побажань, стану здоров’я інвалідів, їхніх здібностей і професійних навичок відповідно до висновків МСЕК.

Разом з тим, п. 5 Положення передбачено, що підприємства розробляють заходи по створенню робочих місць для інвалідів, вносять їх в колективний договір, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту населення та відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може використовуватися праця інвалідів.

Відповідач протягом звітного періоду не інформував Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, що підтверджується довідкою від 02.10.06 № 03-01/4712. Довідкою від 02.10.06 № 03-01/4711 Фонд інвалідів повідомив про те, що відповідно до листа Обласного центру медично –соціальної експертизи від 15.06.06 № 206 на підприємстві відповідача у 2005 році атестація робочих місць для працевлаштування інвалідів за участю працівників МСЕК відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.95 № 314 не проводилась. З довідки Алчевського міського центру зайнятості від 30.08.06 № 02/7-1264 вбачається, що у 2005 році відповідач не надавав відповідному центру зайнятості інформацію щодо наявності вакансій або створення робочих місць, на яких може використовуватись праця інвалідів; звіти відокремленого структурного підрозділу відповідача за формою № 3-ПН, які маються у справі, не містять інформації щодо наявності вакансій або створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, а також колективний договір на 2004-2005 р. р. не містить заходів стосовно створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів, що також мається у справі.

Крім того, відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про охорону праці" підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткові заходи безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників.

Згідно з пунктом 3 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів “робоче місце інваліда вважається створеним, якщо воно відповідає встановленим вимогам робочого місця для інвалідів відповідної нозології, атестоване спеціальною комісією підприємства за участю представників МСЕК, органів Держнаглядохоронпраці, громадських організацій інвалідів, і введено в дію шляхом працевлаштування на ньому інваліда. У пункті 14 цього Положення визначено, що підприємства створюють для інвалідів умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації. А в пункті 32 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.1992 № 83, визначено, що “медико  - соціальні експертні комісії видають особам, визнаним інвалідами, довідки МСЕК та індивідуальні реабілітаційні програми і в триденний строк надсилають копії цих документів Управлінню праці та соціального захисту населення районної, районної в м. Києві та м. Севастополі державної адміністрації та відповідному відділу, управлінню міської, районної у місті ради, на території якого проживає інвалід. Копія програми надсилається також підприємству, установі, організації, яка зобов'язана надавати соціальну допомогу і здійснювати реабілітацію інваліда".

У частині першій статті 17 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” визначено, що з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах (об'єднаннях), в установах і організаціях із звичайними умовами праці, в цехах і на дільницях, де застосовується праця інвалідів, а також займатися індивідуальною та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Таким чином, з урахуванням наведених вище приписів чинного законодавства не створення відповідачем робочих місць для інвалідів відповідно до 4% нормативу та не повідомлення органів працевлаштування, перелік яких зазначається у ст. 18 Закону, про наявність вакантних посад унеможливило направлення цими органами до підприємства інвалідів для працевлаштування у звітному періоді.

За таких обставин, до підприємства відповідача, яким не додержаний встановлений норматив для працевлаштування інвалідів, слід застосувати штрафні санкції у розмірі 104608 грн. 92 коп.

Частиною 11 ст. 19 Закону України „Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні” визначено, що норматив робочих місць, призначених для   працевлаштування інвалідів, порядок його встановлення  визначаються виключно цим Законом. Якщо іншими законами встановлюються нормативи робочих місць,  призначених для працевлаштування інвалідів, або порядок їх встановлення, відмінні   від зазначених у цьому Законі, застосовуються положення цього Закону. Отже, діюче законодавство України щодо соціального захисту інвалідів не передбачає, що із середньооблікової чисельності, від якої розраховується 4% норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів, виключаються робочі місця з важкими та небезпечними умовами праці. Тому, доводи апеляційної скарги відхиляються судовою колегією у зв’язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову, яка оскаржується, - без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача у справі у зв’язку з залишенням його скарги без задоволення.

Таким чином, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України господарський суд Луганської області правильно встановив обставини справи та прийняв постанову від 30.10.06 у справі № 5/468ад з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали та повідомлено відповідача про те, що повний текст ухвали суду апеляційної інстанції буде виготовлено протягом п’ятиденного строку з дня закінчення розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 254, п. 21, п. 6 Розділу VІІ „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

У Х В А Л И В :

1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми  „Олвін - Трейд”, м. Алчевськ Луганської області від 29.11.06 № 93 на постанову господарського суду Луганської області від 30.10.06 у справі  № 5/468ад залишити без задоволення.

2.          Постанову господарського суду Луганської області від 30.10.06 у справі                 № 5/468ад залишити без змін.

Ухвалу Луганського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом одного місяця після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції шляхом подання касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя                                                             І.В.  Семендяєва

Суддя                                                                                С.С. Єжова

Суддя                                                                                Т.Ф. Парамонова