ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
УХВАЛА

29.05.2007
Справа №2-15/4819-2007

За позовом Прокурора Київського району м. Сімферополя ( АР Крим, м. Сімферополь, вул. Сергєєва –Ценського, 26) в інтересах держави в особі Державного підприємства „Національна Енергетична компанія „Укренерго” (01032 м. Київ, вул. Комінтерну, 25, ЗКПО 00100227) в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” ( 95000 АР Крим, м. Сімферополь, вул. Набережна, 69, ЗКПО 34190880)

До відповідача Приватного підприємства „Буддеталь – сервіс” (98600 АР Крим, м. Ялта, вул. Набережна, 69)ЗКПО 20758615

Про стягнення 17000, 00 грн.

Суддя І. А. Іщенко

представники:

Від позивача – Задорожний Р.С., довіреність № 308 від 29.12.2006 р. у справі

Від відповідача –  не з’явився

За участю прокуратури АР Крим – Домнікова Я.І., посвідчення № 05364

Обставини справи: Прокурор Київського району м. Сімферополя в інтересах держави в особі Державного підприємства „Національна Енергетична компанія „Укренерго” в особі відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні” звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до Приватного підприємства „Буддеталь – сервіс” про стягнення 17000, 00 грн. штрафу за невиконання припису № 56/46 від 05.10.2006 р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Вимоги ухвали суду виконав частково, надав до суду установчі документи Державного підприємства „Національна Енергетична компанія „Укренерго”  та  відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні”.

Відповідач явку представника у судове засідання не забезпечив, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином – рекомендованою кореспонденцією.

Розглянувши|розгледівши| матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В :

Позивачем з дійсній справі є Державне підприємство „Національна Енергетична компанія „Укренерго”  в особі  відокремленого підрозділу „Держенергонагляд у Кримському регіоні”.

Згідно довідки № 13727 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України форма власності ДП „НЕК „Укренерго” є державна власність, організаційно-правова форма – держане підприємство.

Згідно статуту ДП „НЕК „ Укрененрго” , затвердженим Міністерством палива та енергетики України, погодженим з Антимонопольним комітетом України, ДП „НЕК „Укренерго” створено відповідно до Закону України від 16 жовтня 1997 р. № 575/97-ВР „Про електроенергетику” та наказу Міністерства енергетики України від 15 квітня 1998 р. № 54 на базі держаних підприємств „Національний диспетчерський центр електроенергетики України” і „держана електрична компанія „Укрелектропередача”.

Підприємство засновано на державній власності і підпорядковується Міністерству палива та енергетики України.

Метою підприємства є забезпечення цілісності об’єднаної енергетичної системи України, задоволення інтересів держави, енергопостачальних підприємств усіх форм власності у сфері забезпечення їх електроенергію по електромережах, через які здійснюється обмін електроенергією з іншими державами, а також споживачів, які мають прямі договори з Підприємством на постачання електроенергії.

Отже, Державне підприємство „Національна енергетична компанія „Укренерго” в спірних правовідносинах діє не як господарюючий суб’єкт, а як особа до складу якої входить Держенергонагляд, що здійснює контролюючи функції. Відтак є органом державної влади, який уповноважений здійснювати відповідні владні управлінські функції.

Звернувся до господарського суду АР Крим  з позовом про стягнення штрафу у розмірі 17000,00 грн. за невиконання припису № 56 46 від 05.10.06 р. на підставі статей 2, 12 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 12 Господарського процесуального кодексу України Господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизації державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов’язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Згідно з пунктом 6 Закону України „Про внесення змін до Кодексу адміністративного судочинства України” № 2953-ІV від 06.10.2005 р., що набрав чинність 01.11.2005 р., до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року (1798-12), вирішують у перший та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, дійсним Кодексом і міжнародними договорами, згода на обов’язковість яких дано Верховною Радою України.

Провадження по адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, що діє на час здійснення окремої процесуальної дії, розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень, а також спори за зверненням суб’єкту владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Пункт 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначає поняття справи адміністративної юрисдикції (далі — адміністративна справа) —  це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частині 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України суб’єкт владних повноважень – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт  при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що даний спір за своїм правовим змістом не є господарським і, відповідно не підвідомчий господарському суду, а є справою суду адміністративної юрисдикції, а тому провадження у справі підлягає припиненню.

Відповідно до пункту 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, суд припиняє провадження по справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських  судах України.

На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 статті 80, статтею 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд –

УХВАЛИВ :

Провадження у справі припинити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.