ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.
Справа № А-8/59

Господарський суд Івано-Франківської області у складі  колегії суддів:

Cуддя  Шіляк Марина Анатоліївна

при секретарі Феденько Наталія Михайлівна

розглянувши матеріали

за позовом  ТзОВ "Енія"  вул.Промислова, 10, м.Калуш, Івано-Франківської області, 77300

до відповідача  Калуська ОДПІ  вул. В.Стуса, 2, м.Калуш, Івано- Франківської області, 77300

про визнання нечинними податкових повідомлень-рішень Калуської оДПІ №/0 від 31.10.06; №/1 від 24.11.06; №/2 від 29.12.06; №/3 від 07.03.07.

За участі представників:

Від позивача: Леник Ю.М., (довіреність №б/н від 20.03.07) представник;

Від відповідача: Коваленко О.Б., (довіреність №4882/8/10 від 19.03.07) начальник юридичного відділу;

Від відповідача:  Гурський М. І., (довіреність №5128/10/100 від 03.04.07) податковий ревізор;

ВСТАНОВИВ: до господарського суду Івано-Франківської області звернулось ТОВ "ЕНІЯ" з вимогою про визнання нечинним податкового повідомлення рішення Калуської ОДПІ від 31.10.2006р. №/0, згідно із яким, за наслідками проведеної перевірки позивачу визначено податкове зобов"язання з податку на прибуток в сумі 550898,00грн., у тому числі за основним платежем 456362,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 94536,00грн..

В судовому засіданні 16.05.07 оголошувалась перерва до 05.06.07.

За наслідками розгляду скарг товариства в порядку апеляційного узгодження податкових зобов"язань податковою інспекцією були винесені податкові повідомлення рішення: від 24.11.06р. №/1 з аналогічними сумами нарахувань; від 29.12.06., №/2, згідно із яким позивачу визначено податкове зобов"язання з податку на прибуток в сумі 548722,00грн., у тому числі за основним платежем в сумі 456362,00грн., за штрафними санкціями 92360,00грн.; від 07.03.07., № №/3 з аналогічними сумами нарахувань.

Позивач вважає, що оспорювані податкові повідомлення- рішення не відповідають податковому законодавству України. Стосовно виключення із складу правових витрат на відрядження позивач вважає, що податковим органом проігноровано існування та зміст переписки засобами електронної пошти, завдань на відрядження, які є відповідними додатками до наказу, звітів про службові відрядження. Позивач вказує, що результатом службових відряджень є зокрема укладення агентського договору з ЗАТ"Таркетт Рус". Стосовно виключення із складу валових витрат суми попередньої оплати за послуги ТОВ "Вінісін", згідно із угодою від 01.01.06., в сумі 1700000,00грн., позивач вважає, що для нього настала подія, передбачена ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" щодо віднесення витрат до валових - дата списання коштів з банківського рахунку. Зазначена в платіжному дорученні дата валютування коштів, а також з"ясування дати зарахування коштів на рахунок їх отримувача не є вимогами, що визначені ст.11 названого Закону (далі -Закон), як умова для віднесення витрат до валових.

Не відповідає фактичним обставинам справи, на думку позивача, твердження податкового органу про безтоварність операції з перерахування коштів у зв"язку із тим, що на початку липня 2006 року, в межах укладеної між позивачем та ТОВ "Вінісін" Генеральної угоди було перераховано загалом 6,9млн.,грн., з яких і здійснювалось, в наступному, повернення авансу.

Позивач вважає, що не кореспондується з приписами ст.11 Закону твердження відповідача, що підставою для зменшення валових витрат є відсутність факту оприбуткування товарів (робіт, послуг) у періоді, в якому проведено авансову оплату таких товарів (робіт, послуг). Крім того, на думку позивача, у господарських взаємовідносинах суб"єктів господарювання, дії щодо повернення авансу цілком врегульовані положеннями п.5.10., ст.5 Закону, яким регламентована ситуація у тому разі, коли після продажу товарів (робіт, послуг) здійснюється будь-яка зміна компенсації їх вартості.

Напрямки використання одержаних від позивача коштів його контрагентом - ТОВ"Вінісін" не надають підстав для висновку про безтоварність господарської операції, при цьому позивач посилається на висновки акту перевірки стосовно аналогічних дій сторін за Генеральною угодою протягом першого кварталу, до яких претензії з боку податкового органу не було. Позивач звертає увагу суду на той факт, що правомірність віднесення до валових, витрат за відсотками за користування кредитними коштами, що в подальшому були перераховані як аванс, податковим органом не ставиться під сумнів з підстав не пов"язаності таких витрат із господарською діяльністю платника податку.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Податкова інспекція проти позову заперечила та вважає, що в порушення п.п.5.4.8., п.5.4., ст.5 Закону до складу валових витрат позивач включив витрати на відрядження без наявності підтрверджуючих документів щодо зв"язку таких відряджень з основною діяльністю товариства. Відповідач, також вважає, що підстави для відрядження представників позивача, що зазначені в "завданнях на відрядження" не відповідають підставам, які названі Інструкцією про службові відрядження в межах України та закордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.98., №59 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.98., за №218/2658 із відповідними змінами та доповненнями.

З посиланням на п.п.5.3.9., п.5.3., ст.5 Закону, податкова інспекція зазаначає, що не належать до складу валових витрат буд-які витрати не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов"язковість ведення і зберігання яких, передбачена правилами ведення податкового обліку. Цитуючи п.1.1., названої Інструкції (далі - Інструкція), податковий орган вважає, що витрати моржуть бути відшкодовані, лише за наявності документів в оригіналі, що підтверджує вартість цих витрат у вигляді рахунків готелів тощо.

Стосовно віднесення позивачем до складу валових витрат в першому півріччі 2006 року попередньої оплати за послуги ТОВ "Вінісін", згідно із угодою від 01.01.06., №13 в сумі 1750000грн., податковий орган вважає, що зазначена позивачем в платіжному дорученні від 30.06.06., №18 згідно із яким здійснювалась авансова оплата за послуги за третій квартал 2006 року (обслуговування обладнання) в сумі 2400000,00грн., дата валютування - 03.07.06., свідчить про те, що протягом періоду з 30.06.06., по 03.07.06., вказана сума коштів авансового платежу була в розпорядженні ТОВ"ЕНІЯ". Наступні дії ТОВ "Вінісін", щодо повернення в липні авансу в сумі 2162716,32грн., свідчать про те, що така сума коштів не була спрямована позивачем на компесацію вартості послуг, які придбавались платником податків для подальшого використання у власній господарській діяльності, згідно із умовами Генеральної угоди про співробітництво від 01.01.06., №13.

У зв"язку із такими висновками здійснено донарахування податку на прибуток за другий квартал 2006 року та застосовані штрафні санкції.

Представники податкової інспекції заперечення проти позову підтримали.

В судових засіданнях встановлено, що оспорювані позивачем податкові повідомлення- рішення, винесені податковою інспекцією на підставі висновків, що зафіксовані в акті № 964/23-1/33704083 від 19.10.06., про результати виїздної планової перевірки ТОВ "ЕНІЯ" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за період з 16.11.05., по 30.06.06., та рішень про результати розгляду скарг позивача в порядку апеляційного узгодження податкових зобов"язань податкових органів різних рівнів.

Як вбачається з акту перевірки податковою інспекцією було встановлено, що позивачем включено до валових витрат в декларації з податку на прибуток за півріччя 2006 року витрати в сумі 89369,80 грн., без наявності підтверджуючих документів, щодо зв"язку таких відряджень основної діяльності товариства.

Відповідно до реєстру авансових звітів за період з 01.01.06., по 30.06.06., (додаток №8 до акту перевірки) товариство на підставі наказів направляло у службові відрядження працівників на підприємства, що знаходяться за межами митних кордонів України, а саме в країни: Німеччина (м.Гановер, м.Конс), Білорусія (м.Мінськ, фірма "Сантрейд"), Росія (м.Москва, фірма "Таркетт-Рус"), м.Санкт-Петербург (фірма "Таркетт-Рус", фірма "Лаверна"). Договорів (контрактів) із переліченими фірмами в перевіреному періоді не укладено. Товариством не подано для перевірки будь-яких підтверджуючих документів, щодо зв"язку такого відрядження з основною діяльністю: запрошень приймаючої сторони, діяльність якої збігається з діяльністю товариства, документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини, участь особи, яка відряджена у переговорах, конференціях, симпозіумах, які проводяться за тематикою, що збігається з основною діяльністю товариства.

В завданнях на відрядження, затвержено директором позивача, відповідно до наказів зазначена підстава "телефону домовленості". У звітах про службові відрядження, затверджених директором є відмітка про виконання завдання в повному обсязі, проте будь-яких наявних документів, які підтверджували зв"язок із ТОВ "ЕНІЯ", свідчили про фактично проведену роботу відрядженого у названих закордонних фірмах для перевірки не подано.

Позивачем подані суду для огляду в судове засідання оригінали документів бухгалтерської звітності, що підтверджують фактично понесені витрати на відрядження.

Представниками податкової інспекції підтверджено той факт, що оригінали документів, щодо фактичної вартості витрат були наявні в бухгалтерії товариства під час перевірки, однак застережено, що такі документи не підтверджують пов"язаності таких витрат з основною діяльністю позивача.

Позивачем, у відповідності із додатком №8 до акту перевірки подані суду для огляду в судовому засіданні оригінали та копії, в матеріали справи, наступних документальних доказів:

- стосовно відрядження до Німеччини, (м.Гановер) для участі у виставці "Домотекс 2006", працівників Пиці Б.В., Кремер С.М., Кремер О.М., - акт виконаних робіт, за підписом німецької сторони "Enia Carpet Deutschland GmbH"; рахунки німецької сторони, що обліковувались в бухгалтерії, в тому числі, на момент перевірки; лист німецької сторони від 22.06.06. Представники податкової інспекції стверджують, що на момент перевірки був лише лист німецької сторони, адресований ТОВ"Вінісін" від 12.12.05.

- стосовно відрядження до Білорусії (м.Мінськ), фірма "Сантрейд-сервіс", працівника Кремер С.М., контракт купівлі-продажу №ЄМ2007/14, укладений між ТОВ "ЕНІЯ" та торговим приватним унітарним підприємством "Сантрейд-сервіс" м.Мінськ, що укладений в м.Калуші 20.12.06., додатки №1, №2  до цього контракту;

- стосовно відрядження до Росії (м.Москва) фірма "Таркетт-Рус", м.Санкт-Петербург, фірма "Лаверна", для участі у виставці "Мосбілд 2006", для участі у віп-семінарі компанії "Опус", для презентаційних видів продукції на Сербію (на фірму "ЕНІЯ"), для участі у продукт-мітингу,- працівників Кремер С.М., Николишак А.М., Кремер О.М., Сівцова В.О., Пиців В.В., - агентський договір, що укладений позивачем із ЗАТ "Таркетт-Рус" від 01.01.06., та додаток №1 до нього, в якому зазначені торгові агенти - дистриб"ютори "Таркетт-Рус", фірма "Лаверна", компанія "Опус", компанія "Некс", лист електронної пошти ЗАТ "Таркетт-Рус" до позивача від 24.03.06., із запрошенням прийняти участь у виставці "Мосбілд 2006", електронне повідомлення-лист сербського представництва фірми "ЕНІЯ" від 30.04.06., із запрошенням Кремера С.М., до участі у продукт-мітінгу в травні 2006 року;

- стосовно відрядження до Польщі (м.Зелена гура), фірма "Новіта", працівників Кремер О.М., Кочержук Д.В., Вишинський Р.З., звіт про службове відрядження, підписаний відрядженими працівниками та затверджений директором товариства;

- стосовно відрядження до Німеччини (м.Конс) працівника Мазур І.П. для участі в конференції спеціалістів групи "Таркетт-Рус" листи електронної пошти східно-європейського представництва фірми "Таркетт" від 26.04.06., від 27.04.06..

Як вбачається з акту перевірки та інших матеріалів справи ТОВ "ЕНІЯ" згідно із платіжним дорученням від 30.06.06., №18, перерахувало ТОВ "Вінісін" на рахунок, відкритий в тому ж банку, що і рахунок ТОВ "ЕНІЯ"  - Івано-Франківська філія ВАТ "Укрексімбанк" кошти в сумі 2400000,00грн.. У графі призначення платежу зазначено: "авансова плата за послуги за третій квартал 2006 року обслуговування обладнання) згідно із договором №13 від 01.01.06., ПДВ - 400000,00грн." Кошти перераховувались із коштів кредитної лінії у відповідності із кредитною угодою, що укладена з банком.

В податковому обліку за перше півріччя 2006 року позивачем включено до складу валових витрат 1750000,00 грн., із вищевказаної суми перерахованого авансу.

В платіжному дорученні від 30.06.06., №18 зроблено запис: "дата валютування: 03.07.2006р.".

В акті перевірки (ст.22), зафіксовано, що відповідно до виписки Івано-Франківської філії ВАТ "Укрексімбанк" від 30.06.06., кошти в сумі 2400000,00грн., згідно вищевказаного платіжного доручення 30.06.06., поступили з кредитного рахунку №149 ТОВ "ЕНІЯ" на клієнський рахунок №260230154 у Івано-Франківській філії ВАТ "Укрексімбанк".

Згідно із довідкою Калуського відділення Івано- Франківської філії ВАТ "Державний експортно- імпортний банк України" від 22.03.07, сума 2400000грн. була списана з рахунку №149 ТОВ "ЕНІЯ" 30.06.06, згідно платіжного доручення №18 від 30.06.06 на оплату послуг за третій квартал 2006 року.

У відповідності із листом Івано- Франківської філії ВАТ "Державний експортно- імпортний банк України" №054-005/272 від 04.07.07, що поданий представником позивача в судовому засіданні, платіжне доручення №18 від 30.06.06, на суму 2400000грн., ( платник- ТОВ "ЕНІЯ", одержувач коштів- ТзОВ "ВІНІСІН"), одержано банком 30.06.06, із зазначенням дати валютування- 03.07.06, кошти списані з рахунку №149 ТОВ "ЕНІЯ" 30.06.06; -переказані кошти зараховоно на рахунок №260230154 "Кошти, що очікують дату валютування" 30.06.06, на рахунок одержувача- ТОВ "ВІНІСІН", -03.07.06 (п.3.2, п.3.3 глави 3 "Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті", затвердженої постановою НБУ від 21.01.04., №22).

Платіжними дорученнями від 06.07.06, №1116, №1117, №1118, №1126, №1127, №1131,  позивач перерахував ТОВ "ВІНІСІН" кошти на загальну суму 6900000грн. з призначення платежу: "попередня оплата по обслуговуванню та ремонту обладнання, згідно договору №13 від 01.01.06".

Платіжними дорученнями від 12.07.06 №1182 ТОВ "ВІНІСІН" здійснено повернення авансу ТОВ "ЕНІЯ" за угодою №13 в сумі 400000грн.; №1287 від 31.07.06, повернуто авансу в сумі 1762716,32грн.

Під час перевірки податковою інспекцією направлялись листи від 03.10.06 №14922/7/23-1 12.10.06 №15537/7/23-1 директору ТОВ "ВІНІСІН" з проханнями роз"яснити ситуацію з приводу дати поступлення коштів згідно із платіжним дорученням №18 від 30.06.06, відображення операцій в бухгалтерському та податковому обліках, використання даної суми коштів у фінансово- господарській діяльності товариства, повернення суми авансової плати на рахунок ТОВ "ЕНІЯ" у липні 2006 року. На запит одержана відповідь ТОВ "ВІНІСІН" від 10.10.06 №37/455, згідно із якою 03.07.06, у відповідності до договору №13 від 01.01.06, між ТОВ "ВІНІСІН" та ТОВ "ЕНІЯ" на рахунок ТОВ "ВІНІСІН" у Укрексімбанку поступило 2400000грн. (меморіальний ордер №2 від 03.07.06). Операція відображена в бухгалтерському обліку та буде відображена в податковому обліку за 3 квартал 2006 року. Отримані кошти в сумі 792000грн. були використані як авансова проплата на будівництво сервісного центру, 300000грн. на погашення кредиту, 13150грн. на відрядні витрати працівників, 100,13грн. за послуги банку, 586725грн. на погашення кредиту, 24058,21грн. на інші господарські витрати. Листом №37/493 від 27.10.06, ТОВ "ВІНІСІН" повідомив податкову інспекцію про те, що згідно меморіального ордеру №2 на рахунок Укрексімбанку кошти в сумі 2400000грн. поступили 03.07.06.. Кошти використані у фінансово- господарській діяльності. На підставі умов договору №13 від 01.01.06, (п.6.6) та згідно листа ТОВ"ЕНІЯ" від 12.07.06, платіжним дорученням №1287 від 31.07.06 сума 1762716,32грн. була перерахована на рахунок ТОВ"ЕНІЯ".

В матеріалах справи знаходиться Генеральна угода про співробітництво №13 від 01.01.06, укладена між ТОВ "ВІНІСІН" та ТОВ"ЕНІЯ". Згідно із п.1, предметом Генеральної угоди є надання наступних, але не виключно згідно переліку, послуг: 1. Послуги дільниці енергозбереження ТОВ "ВІНІСІН"; 2. Послуги технічної служби ТОВ "ВІНІСІН"; 3. Послуги відділу інформаційних технологій ТОВ "ВІНІСІН"; 4. Послуги центральної лабораторії ТОВ "ВІНІСІН"; 5. Відшкодування витрат /збитки в їдальні/ ТОВ "ВІНІСІН"; 6. Оренда транспортних засобів та навантажувачів ТОВ "ВІНІСІН".

Угодою детально регламентовані права та обов"язки сторін при її виконанні. Ціна контракту та умова оплати визначені розділом 6 угоди. Згідно із п.6.2 цього розділу, ціна послуг, що підлягає оплаті за фактом надання, вказані в додатку №10. Сторони мажуть документально оформити зміну вартості послуг. Пункт 6.3 угоди передбачає, що з метою формування звітності перед засновниками- нерезидентами сторони додатком №11 обумовлюють орієнтовну планову ціну/ вартість послуг, виражену в євро, актуальну для звітного періоду (2006 рік). Згідно із п.6.6 угоди, ТОВ"ЕНІЯ" проводить оплату вартості в повному обсязі не пізніше трьох банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт. Оплата по даному контракту може здійснюватись в формі авансу. Повернення авансу відбувається згідно офіційного листа у випадку неможливості надання послуг.

Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Стаття 19 Конституції України зобов"язує всі органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8, ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень,  дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: -на   підставі,   у  межах  повноважень  та  у  спосіб,  що передбачені Конституцією та законами України; -обґрунтовано,  тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); -пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

За змістом ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" визначено поняття та порядок формування валових витрат платника податку. Відповідно до п.5.1 цієї статті, валові  витрати  виробництва  та  обігу  (далі  - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Особливості віднесення до валових витрат на відрядження врегульовані п.п.5.4.8 п.5.4 ст.5 цього ж Закону, витрати на відрядження фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку або є членами керівних органів платника податку, у межах фактичних витрат особи, яка відряджена, на проїзд (включаючи перевезення багажу) як до місця відрядження і назад, так і за місцем відрядження, оплату вартості проживання у готелях (мотелях), а також включених до таких рахунків витрат на харчування чи побутові послуги (прання, чистка, лагодження та прасування одягу, взуття чи білизни), найм інших жилих приміщень, телефонних рахунків, оформлення закордонних паспортів, дозволів на в'їзд (віз), обов'язкового страхування, витрат на усний та письмовий переклади, інших документально оформлених витрат, пов'язаних з правилами в'їзду та перебування у місці відрядження, включаючи будь-які збори і податки, що підлягають сплаті у зв'язку зі здійсненням таких витрат. Зазначені витрати можуть бути включені до складу валових витрат платника податку лише за наявності підтверджуючих документів, що засвідчують вартість цих витрат у вигляді транспортних квитків або транспортних рахунків (багажних квитанцій), рахунків з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання фізичної особи, страхових полісів тощо. Не включається до складу витрат платника податку готівка, витрачена на цілі, визначені підпунктами 5.3.1 та 5.4.4 цієї статті, а також на цілі, не пов'язані з відшкодуванням особистих витрат фізичної особи, яка перебуває у відрядженні. Будь-які витрати  на  відрядження  можуть  бути  включені  до складу валових витрат платника податку за наявності підтверджуючих документів щодо зв'язку такого відрядження з основною діяльністю такого платника податку - запрошень приймаючої сторони, діяльність якої збігається з діяльністю платника податку; укладеного договору (контракту); інших документів, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно-правові відносини; документів, що засвідчують участь особи, яка відряджена стороною, у переговорах, конференціях або симпозіумах, які проводяться за тематикою, що збігається з основною діяльністю платника податку. За запитом  представника  податкового  органу платник податку має  забезпечити за власний рахунок переклад звітних та підтверджуючих документів, виданих іноземною мовою.

Під час розгляду спору судом встановлено, що зауважень до документів бухгалтерської звітності що підтверджують фактичну суму понесених позивачем витрат у податкового органу не було. Надані позивачем суду документальні докази є достатніми для підтвердження зв"язку відряджень з основною діяльністю позивача. При цьому суд виходить з того, що Закон не містить вичерпного переліку документів щоб підтверджувало такий зв"язок. Формулювання в наведеному підпункті: "інші документи, які встановлюють або засвідчують бажання встановити цивільно- правові відносини" дозволяє оцінити всі подані позивачем докази.

Відповідно до ч.1 ст.70 КАС України, належними  є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Стосовно включення позивачем до валових витрат в другому кварталі 2006 року 1750000грн. суми авансу, що сплачений ТОВ "ВІНІСІН" згідно із платіжним дорученням №18 від 30.06.06.

Як вказувалось вище за змістом п.5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", валові  витрати  виробництва  та  обігу  (далі  - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Господарською діяльністю в розумінні п.1.32 ст.1 цього ж Закону є-  будь-яка  діяльність  особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

До складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених  пунктами  5.3-5.7 цієї статті. (п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Правила ведення податкового обліку врегульовані ст.11 цього ж Закону, за змістом п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11, датою  збільшення  валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

або дата списання коштів з банківських рахунків платника податку на оплату товарів (робіт, послуг), а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;

або дата оприбуткування платником податку товарів, а для робіт (послуг)- дата фактичного отримання платником податку результатів робіт (послуг).

При цьому ні названою статтею, ні іншими нормами Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" не визначено, що дата виникнення валових витрат в одного платника податку має співпадати з датою збільшення валового доходу в іншого.

Факт списання коштів з рахунку позивача 30.06.06 (згідно із платіжним дорученням №18), тобто в 2 кварталі 2006 року встановлений під час перевірки (стор. 22 акту) та  підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідкою Калуського відділення Івано- Франківської філії ВАТ "Державний експортно- імпортний банк України" від 22.03.07, листом Івано- Франківської філії ВАТ "Державний експортно- імпортний банк України" №054-005/272 від 04.07.07, тобто для позивача настала подія, визначена п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" для збільшення валових витрат у 2 кварталі 2006 року.

Згідно із п.1.3 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" дата  валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в обслуговуючих отримувача банку або в установі - членів платіжної системи.

Особливості розрахунків із застосуванням платіжних доручень та можливість зазначення в платіжному дорученні дати валютування врегульовані Главою 3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004  N 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 березня 2004 р. за N 377/8976.

Згідно п.3.3 та 3.4 Інструкції, банк   отримувача   до  настання  дати  валютування,  що зазначена в електронному розрахунковому документі, зараховує переказані кошти на відповідний рахунок і не пізніше наступного робочого дня згідно з порядком, передбаченим у договорі, повідомляє отримувача про надходження на його адресу коштів та дату їх валютування. Платник  до  настання  дати  валютування може відкликати кошти, які до зарахування на рахунок отримувача обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Лист про відкликання коштів платник подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Названі положення Закону та Інструкції встановлюють особливості розрахунків між суб"єктами господарювання, свідчать про облікування коштів платника (позивач) до настання дати валютування у банку та не спростовують встановлений судом факт списання коштів з рахунку позивача 30.06.06. Крім того, обставини даної справи свідчать про те, що позивач не скористався своїм правом на відкликання коштів до настання дати валютування.

Доводи ДПІ про непов"язаність таких витрат з господарською діяльністю позивача суд вважає необгрунтованими з огляду на наявність між сторонами Генеральної угоди, передбаченою цією угодою можливості здійснення авансових платежів, формулювання умов угоди таким чином, що передбачає можливість дій сторін на власний розсуд, визначення орієнтовних цін/ вартості послуг, прогнозування потреб, тощо.

Стосовно доводів представників ДПІ про повернення авансу в наступному податковому періоді, суд зазначає, що перевіряючим дана оцінка діям сторін, що мали місце поза межами  періоду, який перевірявся та недоведено суду, що повернення мали місце саме з коштів авансу. Як свідчать листи ТОВ"ВІНІСІН" від 10.10.06 та від 27.10.06, що надані податковій під час перевірки, кошти авансу, одержані від позивача використані в господарській діяльності.

Як вбачається з рішень податкових органів різних рівнів про результати розгляду скарг позивача в порядку апеляційного узгодження податкових зобов»язань мотивами відмови в задоволенні скарг товариства послугували доводи податкових органів ідентичні доводам, що досліджувались судом, отже, податкові повідомлення-рішення Калуської оДПІ прийняті за результатами розгляду скарг позивача також підлягають визнанню нечинними.

Застосування штрафних санкцій є похідною дією в зв’язку з донарахуванням податку. Судом зроблені висновки про неправомірне донарахування податкових зобов’язань з основного платежу, отже підстави вважати правомірним застосування штрафних санкцій відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони,  яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

Керуючись ст.19 Конституції України, п.п. 1, 3, 8, ч.3 ст.2,  ч.1 ст.70 ч.2 ст.71, ч.1 ст. 94  Кодексу адміністративного судочинства України, п.1.32 ст.1, ст.5, п.п.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", п.1.3 ст.1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

Визнати нечинними податкові повідомлення- рішення Калуської оДПІ №/0 від 31.10.06; №/1 від 24.11.06; №/2 від 29.12.06; №/3 від 07.03.07.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ТОВ "ЕНІЯ" вул.Промислова,10, м. Калуш, Івано-Франківської області 13,60грн. судового збору.

Виконавчий лист видати після набрання постановою законної сили за заявою стягувача.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                            Шіляк Марина Анатоліївна

постанова підписана 09.07.07

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Суканець Юрій Ігорович