СУД
СУД
У Х В А Л А

13.07.07                                                                                 Справа № 15/312.

Суддя  Пономаренко Є.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом

Закритого акціонерного товариства “Термо”, м. Луганськ

до Відділу освіти Міловської районної державної адміністрації, смт. Мілове Луганської області

про стягнення 91 700 грн. 72 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - Вільховченко О.А., юрисконсульт, довіреність № б/н від 10.01.06.;

від відповідача –Савченко Т.М. головний спеціаліст –в.о. начальника.

До початку слухання справи по суті не заявлено вимогу про фіксування  судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв’язку з чим відповідно до ст. ст. 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України таке фіксування судом не здійснювалося.

в с т а н о в и в:

Від відповідача надійшла заява від 26.06.07р., в якій він просить відстрочити виконання рішення суду у даній справі та надати можливість виконати договірні зобов’язання у 4 кварталі 2007 року.

Рішенням у даній справі від 27.07.2006р. присуджено до стягнення з Відділу освіти Міловської районної державної адміністрації на користь  Закритого акціонерного товариства «Термо»борг у сумі 75 600 грн. 00 коп.; інфляційні втрати у сумі 11 566 грн. 80 коп. та 3% річних у сумі 3324 грн. 32 коп.; витрати зі сплати державного мита у сумі 904 грн. 90 коп.  та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі  116 грн. 44 коп.

Рішення набрало законної сили. На виконання рішення видано наказ.

Ухвалою суду від 02.11.2006р. виконання вказаного рішення судом вже відстрочувалося до 01.03.2007р. Проте, до цього часу рішення суду залишається не виконаним у повному обсязі.

Представник позивача проти заяви відповідача про розстрочення виконання рішення категорично заперечив, вказуючи зокрема на те, що незважаючи на закінчення строку відстрочки виконання рішення  01.03.2007р., наданої ухвалою суду від 02.11.2006р. рішення до цього часу не виконано, а виконавчою службою взагалі не вживається будь-яких заходів до виконання рішення. Так, в судовому засіданні представник позивача надав пояснення заперечуючи проти розстрочення виконання судового рішення, що вже минув достатній час для виконання відповідачем договірного зобов’язання, проте воно залишається не виконаним.

Розглянувши заяву про розстрочення та матеріали справи суд дійшов висновку про відсутність правових підстав задоволення даної заяви.

Згідно ч. 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при  наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять  його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за  поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський  суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може  відстрочити  або  розстрочити  виконання рішення, ухвали, постанови, змінити  спосіб  та  порядок  їх виконання.

У п.1.1. Роз’яснення президії Вищого господарського суду України від 12.09.1996р. №02-5/333 зазначено, що відстрочка - це  відкладення  чи перенесення виконання рішення  на  новий  строк,  який визначається господарським судом.

Відповідно до п.2 вказаного роз’яснення підставою для відстрочки,  розстрочки,  зміни  способу  та порядку  виконання  рішення  можуть  бути  конкретні обставини, що ускладнюють  виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених  змістом  зобов'язання  (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зобов’язання повинно виконуватися у встановлений строк.

Згідно п.2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів,  необхідних  для належного  виконання нею зобов'язання,  враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В поясненні від 12.07.2007р. відповідач вказує, що залишок боргу планується виплатити у 4 кварталі 2007р.

Планувати виконання грошового зобов’язання слід на стадії укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання.

Після набрання рішенням законної сили слід вживати всіх заходів до його негайного виконання.

Відповідачем не наведено будь яких пояснень та не надано жодних доказів, що могли б свідчити про те, що він вживав всіх необхідних заходів до виконання рішення у строк, та про те, що трапилася виняткова обставина, яка унеможливила таке виконання. Не надано суду як доказів існування такої обставини та її винятковості, так і доказів виконання рішення у запланований відповідачем строк.

Таким чином, відсутні обставини, що дійсно могли б свідчити про винятковість випадку, яким ускладнюється виконання рішення або робиться неможливим та відповідно заяву про відстрочення слід відхилити.

Тому, суд дійшов висновку про відхилення заяви про відстрочення виконання рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86,  121 Господарського процесуального кодексу України,  суд

у х в а л и в:

Відхилити заяву Відділу освіти Міловської районної державної адміністрації, смт. Мілове Луганської області від 26.06.07р., про надання відстрочки виконання рішення суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Є.Ю.Пономаренко