ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"17" липня 2007 р.
Справа № 22/8-07-249

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді Пироговського В.Т.,

суддів Картере В.І., Жекова В.І.,

секретар судового засідання Буравльова О.М.,

за участю представників сторін в засіданні суду від 03.07.2007р.:

від позивача Тимофієнко О.О.,

від відповідача Гула О.Є.,

від 3-ої особи Зінченко Ю.В.,

за участю представників сторін в засіданні суду від 17.07.2007р.:

від позивача Тимофієнко О.О.,

від відповідача Гула О.Є.,

від 3-ої особи не з’явилися

розглянула апеляційну скаргу

ДП „Дельта-Лоцман”

на рішення господарського суду Одеської області

від 06.04.2007р.

у справі № 22/8-07-249

за позовом ДП „Дельта-Лоцман”

до Чорноморського головного морського агентства „Інфлот”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”

про стягнення заборгованості в сумі 24 664, 51 дол. США та 5022,98 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 13.06.2007р., яка того ж дня надіслана учасникам процесу, прийнята до провадження та призначена до розгляду на 03.07.2007р. апеляційна скарга ДП „Дельта-Лоцман”, тобто учасники процесу повідомлені про час і місце засідання суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення.

За правилами ст.77 ГПК України у судовому засіданні від 03.07.2007р. оголошено перерву до 17.07.2007р.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України у судовому засіданні 17.07.2007р. за згодою сторін оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ДП „Дельта-Лоцман” звернулось до господарського суду Одеської області із уточненою позовною заявою про стягнення з Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” заборгованості в сумі 24 664,51 дол. США та 5022,98 грн., з яких 21 807,71 дол. США канального збору за прохід суден, що плавають під іноземним прапором, та 4808 грн. за прохід суден , що плавають під прапором України, 1330,26 дол. США та 214,98 грн. пені та 1526,54 дол. США штрафу (а.с.39-41 т.3.).

Рішенням місцевого господарського суду від 06.04.2007р. (суддя Торчинська Л.О.) у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення вмотивоване тим, що всі права та обов’язки ДП „Дельта-Лоцман”, закріплені договором від 28.12.2004р. № 403/04, укладеним між позивачем та відповідачем, на час надання послуг Чорноморському головному морському агентству „Інфлот” перейшли до ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

Не погоджуючись із рішенням суду, ДП „Дельта-Лоцман” звернулось до Одеського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Одеської області скасувати, позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що отримувачем канального збору за проходження Бузько-Дніпровсько-Лиманським і Херсонським морським каналами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 12.10.2000р. № 1544 є ДП „Дельта-Лоцман”. Накази Міністерства транспорту та зв’язку України від 12.04.2006р. № 336 та від 18.09.2006р. № 945 згідно тверджень позивача не містять положень щодо зміни отримувача канального збору. Крім того, Міністерство транспорту та зв’язку України не мало повноважень щодо зміни отримувача коштів з канального збору. Також підприємство вказує, що згідно із вищезазначеною постановою КМУ підприємством, якому сплачується канальний збір є ДП „Дельта-Лоцман”, отже, ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” не мало підстав здійснювати нарахування канального збору та отримувати збір на власний рахунок.

В матеріалах справи наявні відзиви від Чорноморського головного морського агентства „Інфлот” та від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”, в яких учасники процесу заперечують проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просять залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази, вислухавши пояснення представників учасників, колегія суддів встановила таке:

Між ДП „Дельта-Лоцман” (Підприємство) та Чорноморським головним морським агентством „Інфлот” (Агент) укладено договір від 01.09.2004р.               № 160/05.04-П.

Відповідно до п.2.1.1 вказаного договору Підприємство взяло на себе зобов’язання за заявками Агента, поданими від імені та за дорученням судновласника, у встановленому порядку, відповідно до діючих правил плавання у регіонах України та обов’язкових постанов відповідних портів своєчасно і якісно виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден, надавати послуги Регіональних служб регулювання рухом суден при проходженні їх водними шляхами в зоні відповідальності Підприємства.

Згідно із матеріалами справи в період з 08.09.2006р. по 18.09.2006р. здійснено проходження Бузько-Дніпровсько-Лиманським та Херсонським морськими каналами суден, які знаходились під агентуванням Чорноморського головного морського агентства „Інфлот”.

За розрахунком, наданим позивачем, в вищезазначений період за проведення Бузько-Дніпровсько-Лиманським каналом суден під агентуванням відповідача ДП „Дельта-Лоцман” нараховано 24 664,51 дол. США та 5022,98 грн. (з урахуванням пені та штрафу), які не сплачені відповідачем на рахунок позивача, у зв’язку з чим ДП „Дельта-Лоцман” подало позовну заяву до господарського суду Одеської області про стягнення відповідних коштів за проходження суден каналами, у задоволенні якої відмовлено з підстав, викладених в описовій частині цієї постанови.

Перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, повноту та об’єктивність дослідження ним обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, виходячи з наступного:

Приписами ст.84 Кодексу торговельного мореплавства України встановлено перелік цільових портових зборів, зокрема: корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, вантажний, адміністративний та санітарний.

При цьому зазначеною статтею КТМ передбачено, що розмір портових зборів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Положенням „Про портові збори”, затвердженим Постановою КМУ від 12.10.2000р. № 1544, встановлено, що за проходження Бузько-Дніпровсько-Лиманським і Херсонським морським каналами без заходження в морські порти (причали) канальний збір сплачується суднами за визначеними ставками.

Згідно із приміткою у п.18 цієї постанови вказаний збір сплачується ДП „Дельта-Лоцман”.

Як вбачається із договору від 07.05.2004р. № 160/05.04-П, укладеного між відповідачем та позивачем по справі останній взяв на себе обов’язки за заявками Агента своєчасно і якісно виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден, надавати послуги при проходженні їх водними шляхами в зоні відповідальності Підприємства. Отже, між сторонами виникли цивільні правові відносини, порядок виконання яких встановлено цивільним законодавством України та вказаним договором.

Між тим, Наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 12.04.2006р. № 336 передбачено реорганізацію ДП „Дельта-Лоцман” шляхом приєднання до ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”, здійснення переведення та працевлаштування працівників реорганізованого підприємства, а також встановлено, що порт є правонаступником прав та обов’язків ДП „Дельта-Лоцман”.

При цьому, майно останнього згідно із Наказом Міністерства транспорту та зв’язку України від 03.05.2006р. № 422 передається на баланс порту. Вищезазначені накази у вказаній частині виконані.

Таким чином, у спірний період, тобто з 08.09.2006р. по 18.09.2006р. ДП „Дельта-Лоцман” знаходилося у стадії реорганізації, а майно у тому числі гідротехнічні споруди Бузько-Дніпровсько-Лиманського і Херсонського морського каналів передані на баланс ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”, про що свідчить акт прийому-передачі від 04.05.2006р. (а.с.128-129 т.1), та закріплене за портом на праві господарського відання.

За таких обставин, у вказаний вище період експлуатація каналів, забезпечення їх належного технічного стану, а також здійснення заходів, пов’язаних із проходження суден каналами і ефективного використання прийнятого державного майна, покладено на ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт”.

Відповідно до додаткової угоди від 11.05.2006р. № 4 до договору від 27.06.2000р. № 12 між ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” та Чорноморське головне морське агентство „Інфлот”, канальний збір за проходження суднами Бузько-Дніпровсько-Лиманським і Херсонським морським каналами в обидва напрями і кожне проходження суднами оплачується агентом на розрахунковий рахунок порту за тарифами, які передбачені Постановою КМУ від 12.10.2000р. № 1544 (а.с.48 т.2)

Факт надання ДП „Дніпро-Бузьким морським торговельним портом” (Виконавець) послуг Чорноморському головному морському агентству „Інфлот” (Агент) по безпечному проходженню суден каналами із зазначенням назв суден, розміру канального збору, його сплати підтверджується актом прийому-здачі робіт (послуг) за вересень 2006р., підписаного уповноваженим представником сторін, та платіжним документом(а.с.20-25 т.2).

Спільним листом ДП „Дельта-Лоцман” та ДП „Дніпро-Бузький морський торговельний порт” від 08.11.2006р. підприємства повідомили агентські компанії, у т.ч. і відповідача по даній справі, які станом на 07.11.2006р. не сплатили канальний збір за проходження суден Бузько-Дніпровсько-лиманським і Херсонським морським каналами, про необхідність сплатити його ДП „Дельта-Лоцман”.

За таких обставин, враховуючи відсутність будь-яких доказів надання послуг ДП „Дельта-Лоцман” з безпечного проходження суднами, які агентувалися Чорноморським головним морським агентством „Інфлот” у період з 08.09.2006р. по 18.09.2006р., господарський суд Одеської області цілком обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Щодо посилання скаржника на те, що канальний збір є збором, який стягується за сам факт проходження суднами каналу, а не платою за надані послуги з безпечного проходження суден каналами, колегія суддів вважає такі доводи помилковими з огляду на таке:

Статтями 14,15 Закону України „Про систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-XII (зі змінами) визначено вичерпний перелік загальнодержавних та місцевих податків та зборів, в якому відсутній канальний збір.

Відповідно до ст.1 цього закону будь-які податки і збори (обов’язкові платежі) встановлюються Законами України.

Портові збори, до яких відноситься і канальний збір, та порядок їх нарахування встановлено Положенням, затвердженим Постановою КМУ від 12.10.2000р. № 1544 на підставі ст.84 КТМ України.

У відповідності із п.11 зазначеного Положення із портових зборів, що справляються у валюті України податок на додану вартість сплачується відповідно до законодавства.

Об’єктом оподаткування за приписами Закону України „Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. № 168/97-ВР (зі змінами) є операції з поставки товарів та послуг, місце подання яких знаходиться на митній території України (п.п.3.1.1. п.3.1. ст.3)

Отже, канальний збір є платою за послуги безпечного проходження суднами каналів, наданими підприємствами в зоні їх відповідальності.

Зазначене вище кореспондується із ст.26 Конвенції ООН з морського права від 10.12.1982р., ратифікованою Законом України від 03.06.1999р. № 728-XIV, якою передбачено, що іноземне судно, яке проходить через територіальне море, може обкладатися тільки зборами в оплату за конкретні послуги надані цьому судну.

Крім того, згідно із п.п.3.1.1 п.3.1 розділу 3 „Порядку обліку та використання коштів від портових зборів”, затвердженого Наказом міністерства транспорту та зв’язку України від 25.08.2004р. № 783, нарахування доходів від портових зборів відображається в бухгалтерському обліку по кредиту субрахунку 703 (дохід від реалізації робіт послуг).

Відтак, мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставами для зміни або скасування оскарженого судового рішення, прийнятого при повному та об’єктивному дослідженні обставин справи та правильному застосуванні норм українського законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Керуючись ст.ст.85, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів

Постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 06.04.2007р. зі справи    № 22/8-07-249 залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя
В.Т. Пироговський

Судді

В.І. Картере

В.І. Жеков

Повний текст постанови підписано 25.07.2007р.