ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
---------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"12" червня 2007 р.
Справа №  02/2210а

Господарський суд Черкаської області
в складі головуючого судді  Пащенко
А.Д.,  із секретарем судового засідання
Давиденко В.Г., за участю представників:

позивача:     М.В. -за довіреністю, відповідача:  не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Соснівському районі м. Черкаси

до фізичної особи-суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1

про стягнення 78 грн. 84 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення  з відповідача заборгованості по внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі  78 грн. 84 коп., що складає  різницю між ставкою внеску та частини
фіксованого податку, сплаченого відповідачем за
ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на підставі Закону України № 1058 від 09.07.2003 року
“Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування” та абзацу 8 пункту 8
статті 45 Закону України № 2285 від 23.12.2004 року "Про державний бюджет
України на 2005 рік".

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила,  що зміни до Закону  № 2285, зокрема в частині положень статті
45,  не впливають на обов'язок суб'єктів
підприємницької діяльності-фізичних осіб, які обрали   особливий спосіб оподаткування (до яких
відноситься відповідач) доплатити до мінімального страхового внеску 83,84 грн.,
який був встановлений Законом до 31.03.2005 року, оскільки проведеною
позаплановою перевіркою позивача встановлено зарахування відповідачу  в ІНФОРМАЦІЯ_2 року  5 грн. фіксованого податку.

Відповідач у судовому засіданні
ІНФОРМАЦІЯ_3 року надала суду  заяву, у
якій заперечила проти позову, посилаючись на те,  що
вона є інвалідом із дитинства,  не
займається підприємницькою діяльністю два роки, у 2005 році сплачувала всі
необхідні внески, а в даний час платити не має можливості, просила розглядати
справу у подальшому без її участі.

Суд вважає можливим розглянути
справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі
документами.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва із ІНФОРМАЦІЯ_3 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 року для надання додаткових
доказів у справу.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи
представника позивача,  суд встановив
наступне.

Відповідач у справі -ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_5 року народження,
зареєстрована як фізична особа -підприємець виконавчим комітетом
Черкаської міської ради ІНФОРМАЦІЯ_6 року, про що зроблено запис про включення
відомостей до ЄДР НОМЕР_1, та зареєстрована в управлінні Пенсійного фонду
України в Соснівському районі як платник страхових внесків за НОМЕР_2.  Знаходилася на спрощеній системі
оподаткування,  патент  на право зайняття торгівлею був продовжений
по ІНФОРМАЦІЯ_7 року.

Позивач провів  непланову перевірку  своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та своєчасності сплати фіксованих внесків на обов'язкове державне
пенсійне страхування з ІНФОРМАЦІЯ_8р. по ІНФОРМАЦІЯ_9р. та склав акт НОМЕР_3
від ІНФОРМАЦІЯ_10 року,  у якому
встановив,  що відповідно до статті 45
Закону України "Про державний бюджет України на 2005 рік", якою був
встановлений фіксований розмір страхового внеску у розмірі мінімального
страхового внеску,  підприємець ОСОБА_1
зобов'язана сплатити за 1 квартал 2005 року
з ІНФОРМАЦІЯ_8 по ІНФОРМАЦІЯ_9 включно фіксований страховий внесок, розрахований
як різниця між встановленою ставкою внеску 83,84 грн. та частиною єдиного або
фіксованого податків, яка згідно Указу Президента України "Про спрощену
систему  оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва”
та Декрету Кабінету Міністрів України “Про прибутковий податок з
громадян” становить 42 (єдиний податок) та 10 (фіксований податок) відсотків
відповідно. За ІНФОРМАЦІЯ_11
відповідачу зараховано 5 грн. фіксованого податку.  Тому за висновком  перевірки позивача відповідач зобов'язаний
доплатити 78 грн. 84 коп. до фіксованого розміру  страхового внеску.   Акт перевірки надісланий відповідачу
ІНФОРМАЦІЯ_12 року,  рішення позивачем не
приймалося.

Суд
вважає  неправомірною вимогу позивача про
стягнення із відповідача доплати в сумі 78 грн. 84 коп.,  виходячи із наступного.

Відповідно до Указу Президента
України від 03.07.1998 року "Про спрощену систему  оподаткування, обліку та звітності суб'єктів
малого підприємництва” суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка
сплачує єдиний, фіксований податок, звільняється від обов'язку нарахування,
відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов'язаних з
виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових
відносинах, включаючи членів його сім'ї.
Відділення Державного казначейства України наступного дня після
надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до
місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки;

В пункті 6 Указу вказано, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує єдиний, фіксований податок, не є
платником  збору на обов'язкове
державне   пенсійне страхування.

З ІНФОРМАЦІЯ_13 року набув чинності
Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"
від 09.07.2003 року № 1058 ( далі -Закон № 1058).  Він визначає порядок сплати страхових внесків
до Пенсійного Фонду України.

Відносини, що виникають між
суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування,
регулюються виключно  Законом  №  1058.

Відповідно до пункту 3 частини 1
статті 11 Закону №1058 загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню
підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі
ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний
податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний
торговий патент), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону
№ 1058 фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності
(включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування), незважаючи на те, є
вони пенсіонерами чи ні,  є
страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового
договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за
договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі статтею 15 - платниками
страхових внесків.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1058
платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені
в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій
статті 12 цього Закону.

Пенсіонери, які отримують пенсію за
віком і продовжують працювати, повинні за законом сплачувати внески на пенсійне
страхування. Відповідачу не призначена пенсія за віком. Як вбачається із
поданих суду матеріалів, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи з дитинства, отримує
пенсію по інвалідності.

У пункті 8 статті 45 Закону України
"Про державний бюджет України на 2005 рік" № 2285, в редакції до
внесення змін Законом України від  25
березня 2005 року N 2505-IV ( яким даний закон викладено у новій редакції),
було встановлено, що на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування
(фіксований податок, єдиний податок), та членів сімей зазначених фізичних осіб,
які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі
мінімального страхового внеску, визначеного Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058, на місяць на
кожну особу.

Суд вважає, що законодавчо
фіксованого розміру  внеску для цих  платників не було встановлено,  оскільки
у Законі № 1058 лише вказано порядок розрахунку мінімального страхового
внеску,  а не його розмір.

ІНФОРМАЦІЯ_14 року Верховною Радою
України було прийнято Закон України № 2505-ІV “Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України на 2005 рік" та деяких
інших  законодавчих актів України”  (далі - Закон № 2505),  яким
суттєво  змінено редакцію статті
45 Закону № 2285 (на яку, як на підставу стягнення вказаних коштів із
відповідача, посилається позивач), та в пункті 4 Прикінцевих положень якого
вказано,  що  сплата та зарахування до бюджетів і державних
цільових фондів сум єдиного податку для суб'єктів малого підприємництва та
фіксованого податку здійснюються у порядку та на умовах, які діяли до 1
січня 2005 року.

Отже, відсутні підстави вимагати
від вказаних платників доплати фіксованого
податку до мінімального страхового внеску.

Суд вважає, що відповідач вправі
самостійно вирішувати питання доплати пенсійних внесків  до мінімального страхового внеску, тому
заявлена позивачем сума  не може
стягуватися примусово.

З огляду на викладене,  суд вважає вимоги позивача такими, що не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями  94, 160-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Заява про апеляційне оскарження
постанови суду може бути подана до Київського
апеляційного  адміністративного
суду через господарський суд Черкаської області протягом 10 днів з дня  проголошення постанови, апеляційна скарга на
постанову суду подається протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Суддя
А.Д.Пащенко