РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2007 р.
Справа № 10/72-1329

Господарський суд Тернопільської області у складі :

Судді : Півторак М.Є.

Розглянув справу

За позовом: Тернопільського державного науково-технічного підприємства “Промінь“, м. Тернопіль вул. Текстильна, 38

До відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Тернопільський комбінат по виробництву шляхово - будівельних матеріалів“, с. В. Бере зовиця, вул. Микулинецька, 76 Тернопільського району Тернопільської області

За участю представників:

Позивача: Сталенного В.М. –начальника юридичного відділу ТДНТП “Промінь“, довіреність № 549 від 29.09.2006 року;

Відповідача: Грубяка Р.М. –представника, довіреність № 01-180 від 17.04.2007 року;

Представникам позивача та відповідача  роз’яснено їх процесуальні права та обов’язки, передбачені статтею 20,22 Господарського процесуального Кодексу України.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 10 годин 15 червня 2005 року в порядку статті 77 Господарського процесуального Кодексу України.

Суть справи:

До господарського  суду Тернопільської області звернулося з позовною заявою Тернопільське державне науково-технічне підприємство “Промінь“,  м. Тернопіль до  Відкритого акціонерного товариства „Тернопільський  комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів”, с. В. Березовиця Тернопільського району  про стягнення  заборгованості  в сумі 23052 грн.;  витрати по сплаті держмита та за  інформаційно-технічне  забезпечення судового процесу просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови  Договору на виконання робіт по благоустрою території ТДНТП “Промінь“ від 05.05.2006 року; Акт ревізії № 13-21/03 від 29.12.2006 року фінансово-господарської діяльності Тернопільського державного науково-технічного підприємства “Промінь“ за період з 01.01.2004 року по 01.10.2006 року, контрольно-ревізійного відділу в м. Тернополі.

У відзиві на позов  Відповідач заперечує заявлені вимоги повністю і вважає їх необґрунтованими та такими , що не підлягають до задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника  позивача та відповідача,  суд встановив наступне:

Пунктом 2 статті 20 Господарського кодексу України визначено, що кожний суб’єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права  та законні інтереси зазначених суб’єктів захищаються, зокрема, шляхом відшкодування збитків.

Під збитками розуміються  витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (статті 224 п. 2 ГК України).

Позивач по справі: Тернопільське державне науково-технічне підприємство “Промінь“, місцезнаходження органів управління якого м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, є юридичною особою, яка зареєстрована у встановленому законом порядку і діє згідно Статуту підприємства зареєстроване Розпорядженням міського голови 20.11.1997 року за № 472 та включене до ЄДРПОУ (зі змінами), ідентифікаційний код 14040960, що підтверджується Довідкою Головного управління статистики в Тернопільській області № 07-31 від 12.05.2006 року, а тому наділене правом на звернення до суду з позовом за захистом свої прав.

Статтею 67 Господарського кодексу України визначено , що відносини  підприємства  з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.  Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Як встановлено в судовому засіданні, 05 травня 2006 року між Тернопільським державним науково-технічним підприємством “Промінь“, м. Тернопіль та  ВАТ „Тернопільський  КШБМ”, с. В. Березовиця Тернопільського району  був укладений договір без номера на виконання робіт по благоустрою території, у відповідності до  умов якого Замовник доручає , а Підрядник зобов’язується виконати роботи з благоустрою території ДТП “Промінь“ у відповідності до кошторису, погодженому у встановленому порядку.( пункт 1.2 Договору ).

Договірна ціна складає 297850 грн. ( п. 2.1. Договору ). Фактична вартість виконаних робіт визначається актами форми № КБ-2, КБ-3, складеними на основі відповідних документів, обґрунтованих поточних цін, тарифів та нормативів, погоджених із Замовником , обґрунтовується розрахунками, складеними Підрядником і погодженими замовником ( пункт 2.2. Договору ).

Згідно пункту 3 статті 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов’язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Суб'єкти господарювання можуть використовувати у господарській діяльності вільні ціни, державні фіксовані ціни та регульовані ціни - граничні рівні цін або граничні відхилення від державних фіксованих цін. ( пункт 3 статті 189 Господарського кодексу України ).

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб’єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До вимог господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

П.1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

У відповідності до вимог ст. ст. 525,526  ЦК України  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 837 ЦК України встановлено , що за договором підряду одна  сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Беручи до уваги доводи позивача, оцінені докази, суд дійшов висновку про те, що, між позивачем та відповідачем виникли зобов’язання підряду, що підтверджується документами, належним чином завірені копії яких знаходяться у матеріалах справи.

На виконання умов Договору позивач по справі перерахував на рахунок ВАТ “Тернопільський КШБМ“ платіжними дорученнями № 357 від 19.05.2006 року; № 492 від 07.07.2006 року; № 496 від 10.07.2006 року; 501 від 11.07.2006 року -  297 850,00 грн..

У поданому до суду позову Тернопільське державне науково-технічне підприємство “Промінь“ зазначає, що відповідачем завищено вартість робіт, внаслідок безпідставного, без будь-яких розрахунків, включення в акти виконаних робіт коштів  на покриття ризику, коштів, пов’язаних з інфляційними процесами, коштів на страхування ризику та коштів на відрядження, що є порушенням вимог Правил визначення вартості будівництва, затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 року. Далі зазначає, що розмір кошторисного прибутку для благоустрою в міській зоні повинен прийматися 2,84, однак в акти виконаних робіт розмір кошторисного прибутку включено 4.

Вищезазначене підтверджується здійсненою перевіркою Контрольно-ревізійним відділом в м. Тернополі за період з 01.01.2004р. по 01.10.2006р., в ході якої було виявлено окремі недоліки, які відмічені в акті виконаних робіт по благоустрою території по влаштуванню щебеневого асфальтно-бетонного покриття за червень 2006 року та встановлено завищення вартості робіт на суму 23 052,00 грн.

Вважаючи, що відповідачем було завищено вартість робіт, 09.02.2007 року ВАТ у була направлена претензія за № 77 про повернення коштів, яка була залишена останнім без відповіді та задоволення.

Визначення вартості нового будівництва, розширення, реконструкції та технічного переоснащення підприємств, будівель і споруд, ремонту житла, об'єктів соціальної сфери і комунального призначення та благоустрою, а також реставрації пам'яток архітектури та містобудування і носять обов'язковий характер при визначенні вартості будов (об'єктів), будівництво яких здійснюється із залученням бюджетних коштів або коштів підприємств, установ і організацій державної власності встановлені у “ Правилах визначення вартості будівництва“, затверджених наказом Держбуду України від 27 серпня 2000 р. N 174 і введено в дію з 1 жовтня 2000 року.

Оскільки , позивач у справі є державним підприємством , а тому положення “Правил визначення вартості будівництва“ для нього  носять обов’язковий характер.

Так, пунктом 3.2.11. Правил визначення вартості будівництва зазначається, що вартість інших робіт та кошти на покриття інших витрат, які плануються на об’єкті замовлення, визначаються на підставі положень чинного законодавства, даних проекту , вихідних даних замовника щодо здійснення будівництва, умов виконання будівельно - монтажних робіт, розташування будівельної організації стосовно майданчика будівництва тощо . Кошти на покриття додаткових витрат, зв’язаних з доплатами працівникам, які виконують роботи на об’єктах , розташованих на значній відстані від місця розміщення будівельно-монтажної організації ( збірного пункту ) до місця роботи на об’єкті і назад, обчислюється окремим розрахунком виходячи з кількості працівників , направлених на виконання робіт, і днів, в які здійснюються поїздки, та надбавок до заробітної плати у розмірах, передбачених колективними договорами або за погодженням із замовником.

Відповідач стверджує, що ВАТ “Тернопільський КШБМ“ знаходиться в Тернопільському районі, а саме в с. В. Березовиця, а роботи по благоустрою велися в м. Тернополі. Окрім того, ним було залучено для виконання робіт субпідрядну організацію, а саме: “Ланівці-Асфальтбуд“, працівники якої виконували роботи на території ТД НТП “Промінь“.

Отже, ВАТ “Тернопільськийй комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів“ у відзиві на позов підтвердив, що роботи по благоустрою велися не працівниками відповідача, а для цього були залучені працівники субпідрядної організації, а саме “Ланівці-Асфальт“. Однак, у судовому засіданні відповідач не надав суду розрахунку на покриття таких витрат, окрім того не довів, що зазначений розрахунок погоджувався з Позивачем у справі.

У додатку 12 “Правил  визначення вартості будівництва“ –Усереднені показники для визначення розміру кошторисного прибутку, в п. 13 визначено, що розмір кошторисного прибутку для благоустрою в міській зоні становить 1,69.

Позивач стверджує, посилаючись на  Акти приймання виконаних підрядних робіт за червень 2006 року  ( номери по порядку  VI ) і зазначене не спростоване відповідачем, що ВАТ Тернопільський комбінат  по виробництву шляхово-будівельних матеріалів “ встановив розмір кошторисного прибутку 4.

Суд зазначає, що встановлення ВАТом кошторисного прибутку в розмірі 4 є порушенням додатку 12 , п. 13 Правил визначення вартості будівництва.

З огляду на наведене позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки заявлені обґрунтовано.

Державне мито та  витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, згідно приписів ст.ст. 44,49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись  ст. ст.209,509,525,526,625,901 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 33, 44, 49,80 ,82,84 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Відкритого акціонерного товариства “Тернопільський  комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів“, с. В. Березовиця вул. Микулинецька, 76 Тернопільського району, ідентифікаційний код 05398154 на користь Тернопільського державного науково-технічного підприємства “Промінь“, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 38, ідентифікаційний код 14040960 -  23 052, 00 грн., 230,52 грн. - в повернення сплаченого державного мита та 118 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили  після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його прийняття через господарський суд Тернопільської області.

4. Наказ видати стягувачеві після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                          М.Є. Півторак