СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

19.07.2007

Справа №2-26/7642-2007А

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Суддя господарського суду АР Крим
Проніна О. Л. розглянувши матеріали адміністративної справи 19.07.2007р. у
судовому засіданні, що почалося о 11:00 за участю секретаря судового
засідання  Комєдєва В.В.,

За участю представників:

Позивача -  ОСОБА_1, свідоцтво про державну реєстрацію
Серія НОМЕР_1, ОСОБА_2, дов. у справі

Відповідача -   Чомак Ю.О., дов. у справі

Від третьої особи - ОСОБА_3 голова,
посвідчення, дійсне до ІНФОРМАЦІЯ_9р.

ухвалив постанову по справі
№2-26/7642-2007А о 11:30

За позовом  Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

До відповідача  Державної Азово - Чорноморської екологічної
інспекції (м. Ялта, вул. Ширяєва, 5)

За участю третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет спору - Молочненської сільської ради
(Сакський район, с. Молочне)

Про визнання протиправним та
нечинним рішення   та спонукання до
виконання певних дій

Сутність адміністративної  справи:

Позивач - Фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду АР Крим  з адміністративним позовом до відповідача -
Державної Азово - Чорноморської екологічної інспекції, за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Молочненської сільської
ради  та просить суд  визнати протиправним та нечинним рішення
Державної Азово - Чорноморської  екологічної
інспекції від ІНФОРМАЦІЯ_1р. за НОМЕР_2 про відмову в погодженні проекту  землевпорядкування  по відводу в оренду  земельної ділянки та скасувати його,
зобов'язати відповідача - Державну Азово - Чорноморську екологічної інспекцію,
як суб'єкта власних повноважень,  надати
позитивний висновок про погодження проекту відводу  земельної ділянки Фізичній особі -
підприємцю  ОСОБА_1 для будівництва та
експлуатації бази відпочинку літнього типу та визнати право Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на розробку  проекту
землевпорядкування з відводу земельної ділянки площею 3,0 га пасовищ в оренду
строком на 49 років для будівництва та експлуатації  бази відпочинку літнього типу із земель, не
наданих у власність  чи постійне
користування в межах населеного пункту, в с. Вітіно, на території Молочненської
сільської ради.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що  своїм
рішення відповідач перевищив  надані йому
повноваження в частині погодження проекту землевпорядкування з відводу в
оренду  земельної ділянки під
будівництво, мотивуючи відмову цільовим призначенням зазначеної земельної
ділянки, тобто взяв на себе  функцію
контролю за  використанням земельної
ділянки, та, відповідно, позивач вважає оскаржуваний акт  індивідуальної дії протиправним, нечинним та
таким, що  підлягає скасуванню в судовому
порядку.

Відповідач надав суду відзив на
адміністративний позов.

Третя особа надала суду пояснення
по суті спору та зазначила, що
адміністративний позов  вважає
обґрунтованим  та таким, що підлягає
задоволенню.

Позивач надав суду клопотання про
уточнення вимог адміністративного позову, зазначив, що відповідно до ст. 136
Кодексу адміністративного судочинства України
відмовляється від  вимог щодо  визнання права на розробку Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 на розробку  проекту
землевпорядкування з відводу земельної ділянки площею 3,0 га пасовищ в оренду
строком на 49 років для будівництва та експлуатації  бази відпочинку літнього типу із земель, не
наданих у власність  чи постійне
користування в межах населеного пункту, в с. Вітіно, на території Молочненської
сільської ради, та просить суд  визнати
протиправним та нечинним рішення Державної Азово - Чорноморської  екологічної інспекції від ІНФОРМАЦІЯ_1р. за
НОМЕР_2 про відмову в погодженні проекту
землевпорядкування  по відводу в
оренду  земельної ділянки площею 3,0 га
пасовищ строком на 49 років для будівництва
та експлуатації бази відпочинку літнього типу з земель, не наданих  у власність
або постійне користування  в межах
населеного пункту, в с. Вітіно, на території Молочненської сільської ради та
зобов'язати  відповідача - Державну Азово
- Чорноморську екологічної інспекцію, як суб'єкта власних повноважень,  надати позитивний висновок про погодження
проекту відводу  земельної ділянки
Фізичній особі - підприємцю  ОСОБА_1 для
будівництва та експлуатації бази відпочинку літнього типу.

Клопотання позивача про уточнення
вимог адміністративного позову прийнято судом до розгляду.

Розгляд справи відкладався в
порядку ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.1 ст. 122
Земельного кодексу України Сільські,
селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне  користування
юридичним  особам  із
земель  комунальної власності
відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до ст.. 123 Земельного
кодексу України Надання земельних
ділянок  юридичним  особам
у  постійне користування  здійснюється
на  підставі рішень органів
виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами  відведення цих ділянок. Умови  і строки розроблення проектів відведення
земельних ділянок визначаються договором,
укладеним замовником з виконавцем цих
робіт  відповідно  до
типового  договору.   Форма
типового договору,   нормативи   та
строки  розробки  проектів
відведення земельних ділянок визначаються Кабінетом Міністрів України.

Проект   відведення
земельної  ділянки  погоджується
із землекористувачем, органом по земельних ресурсах, природоохоронним
і  санітарно-епідеміологічним  органами,
органами  архітектури та охорони
культурної спадщини і після одержання
висновку  державної
землевпорядної   експертизи   по
об'єктах,  які  їй
підлягають, подається до відповідної державної  адміністрації
або  сільської, селищної, міської
ради, які розглядають його у місячний строк і, в межах  своїх
повноважень,  визначених  цим
Кодексом,   приймають рішення про
надання земельної ділянки.

Рішенням Молочненської сільської
ради НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_2р.  позивачу
узгоджено місцерозташування бази відпочинку літнього типу на земельній ділянці,
загальною площею 3,0 га пасовищ на землях, не наданих  у власність або постійне користування в межах
населеного пункту в с. Витино, на відстані 10 метрів від західної межі
присадибних ділянок громадян та 450 метрів від урізу води Чорного моря.

У подальшому, рішенням  Молочненської сільської ради НОМЕР_4 від
ІНФОРМАЦІЯ_3р.  Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 наданий дозвіл на складення проекту землеустрою  з відводу земельної ділянки площею 3,0 га
пасовищ у оренду строком на 49 років для будівництва та експлуатації  бази літнього
типу з земель, не наданих у власність
або постійне  користування в  межах
населених пунктів, в селі Вітіно, на території Молочненської сільської
ради. Також, п. 2 вказаного рішення зобов'язано Фізичну особу -  підприємця ОСОБА_1 надати узгоджений проект
землеустрою на затвердження сільської ради.

У подальшому  позивачем отримані позитивні висновки
відповідних органів для відведення земельної ділянки для  проектування бази відпочинку літнього типу
в        с. Витино, на території
Молочненської сільської ради, Сакського району, що, в свою чергу,
підтверджується Актом вибору та обстеження земельної ділянки від ІНФОРМАЦІЯ_4р.,  Висновком Сакського районного відділу
земельних ресурсів  вих.. НОМЕР_5 від
ІНФОРМАЦІЯ_5р.,  Висновком Відділу
містобудування, архітектури та житлово - комунального господарська Сакської
районної державної адміністрації вих.. НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_6р.,  Висновком Республіканського комітету з
охорони  навколишнього природного
середовища АР Крим Управління екологічної інспекції Західно - Кримського
регіону НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_7р., Висновком Сакської районної санітарно
епідеміологічної станції щодо вибору земельної ділянки під забудову,    Висновком Кримської філії Інституту
археології НОМЕР_8 від ІНФОРМАЦІЯ_8р.

Однак, Державна Азово -
Чорноморська екологічна інспекція висновком НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1р.  не узгодила матеріали  проекту землеустрою з відводу земельної
ділянки, площею 3,0 га,  фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування бази відпочинку
літнього  типу, розташованого в с. Витино,
на території Молочненської сільської ради Сакського району Автономної Республіки
Крим.

Відмова у погодженні матеріалів
проекту землеустрою з відводу земельної ділянки Державної Азово - Чорноморської
екологічної інспекції мотивована тим, що згідно наданого листа НОМЕР_5,
виданого Сакським районним  відділом
земельних ресурсів  від ІНФОРМАЦІЯ_5р.,
земельна ділянка, яка проектується до відводу, числиться в категорії  земель сільськогосподарського призначення та
ст. 22, 37 Земельного кодексу України не передбачено використання земель  сільськогосподарського призначення для
будівництва та обслуговування  бази
відпочинку літнього типу.

Згідно до ст. 9 Закону України «Про
державний контроль за використання та охороню земель» державний контроль  за
використанням  та  охороною
земель у системі центрального органу виконавчої влади  з  питань  земельних ресурсів  здійснює
Державна інспекція з контролю за використанням та охороною земель і її
територіальні органи.

Державний контроль за  додержанням
вимог  законодавства  про охорону
земель  у  системі центрального органу виконавчої влади
з питань екології та природних ресурсів здійснює Державна екологічна інспекція
та її територіальні органи.

Згідно до п. 1 Положення про
Державну Азово - Чорноморську екологічну інспекцію, затвердженого наказом № 526
від 06.12.2006р. Міністерства охорони навколишнього природного середовища
України. Інспекція в межах своїх повноважень
забезпечує реалізацію державної політики в галузі охорони
навколишнього  природного середовища,
раціонального використання, відтворення й охорони природних ресурсів,
поводження з відходами (крім  поводження
з радіоактивними  відходами)  і небезпечними хімічними речовинами,
пестицидами й агрохімікатами,
екологічної і, у межах свої компетенції, радіаційної безпеки.

Відповідно до ст. 20 Земельного
кодексу України Віднесення  земель до
тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної
влади  та
органів  місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень.

Зміна  цільового
призначення  земель провадиться
органами виконавчої  влади  або
органами  місцевого  самоврядування,   які приймають  рішення про передачу цих земель у власність
або надання у користування,  вилучення
(викуп) земель і  затверджують  проекти землеустрою   або
приймають   рішення   про
створення  об'єктів
природоохоронного та історико-культурного призначення.

Відповідно до п. 1 ст.  22
Земельного кодексу України землями
сільськогосподарського
призначення  визнаються
землі,  надані для  виробництва
сільськогосподарської  продукції,
здійснення  сільськогосподарської  науково-дослідної та навчальної
діяльності,  розміщення відповідної
виробничої інфраструктури  або призначені
для цих цілей.

Відповідно до п. 3 ст. 22
Земельного кодексу України зЗемлі
сільськогосподарського
призначення  передаються  у власність та надаються у користування:  громадянам
-   для   ведення
особистого    селянського
господарства,  садівництва,  городництва, сінокосіння та випасання худоби,
ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
сільськогосподарським
підприємствам   -   для
ведення товарного сільськогосподарського виробництва;
сільськогосподарським
науково-дослідним   установам   та навчальним закладам,  сільським професійно-технічним  училищам
та загальноосвітнім  школам  -
для  дослідних  і
навчальних  цілей, пропаганди
передового досвіду ведення сільського господарства;  несільськогосподарським   підприємствам,   установам
та організаціям, релігійним організаціям і об'єднанням громадян - для
ведення підсобного сільського господарства.

Відповідно до ст. 23 Земельного
кодексу України встановлено, що для
будівництва   промислових   підприємств,   об'єктів житлово-комунального  господарства,
залізниць   і   автомобільних шляхів,    ліній
електропередачі   та   зв'язку,
магістральних трубопроводів,  а
також для інших потреб, не пов'язаних з веденням сільськогосподарського     виробництва,     надаються    переважно несільськогосподарські  угіддя
або  сільськогосподарські   угіддя гіршої якості.

Згідно до ст. 10 Закону України
«Про планування та забудову територій»
Планування територій  на   місцевому
рівні   забезпечується
відповідними   місцевими   радами
та  їх  виконавчими
органами, Київською та Севастопольською міськими державними  адміністраціями відповідно  до
їх  повноважень,  визначених законом,  і полягає у розробленні та затвердженні
генеральних планів населених  пунктів,
схем   планування   територій
на   місцевому   рівні
та  іншої містобудівної
документації, регулюванні використання їх територій, ухваленні   та
реалізації   відповідних  рішень
про  дотримання містобудівної
документації.

Відповідно до ст. 19 Закону України
«Про планування та забудову територій»
На території     населеного    пункту
відповідною    радою
встановлюється  режим  забудови
та  іншого  використання
земель, визначених для містобудівних потреб.

Режим забудови та іншого
використання земель,  визначених для
містобудівних  потреб,   встановлюється   у
генеральних   планах населених
пунктів або місцевих правилах забудови.

Режим забудови та іншого
використання земель,  визначених для
містобудівних потреб,  враховується при
розробленні землевпорядної документації.

Як зазначив позивач,  земельна ділянка, що передається  у оренду, розташована  на відстані 450 метрів  від урізу води  Чорного моря, знаходиться  в межах населеного пункту села Витино, на
відстані 10 метрів  від західної  частини присадибних ділянок громадян, та
відводиться під забудову об'єкта.

Відповідно до ст. 151 Земельного
кодексу України Юридичні особи, зацікавлені у вилученні (викупі) земельних  ділянок,   зобов'язані
до   початку   проектування
погодити  із власниками землі і
землекористувачами  та  сільськими,
селищними, міськими   радами,  державними
адміністраціями,  Радою  міністрів Автономної  Республіки
Крим,  Кабінетом   Міністрів
України   і Верховною
Радою   України  місце
розташування  об'єкта,  розмір земельної ділянки та умови її  вилучення
(викупу)  з  урахуванням комплексного  розвитку
території,  який би забезпечував
нормальне функціонування  на  цій
ділянці  і  прилеглих
територіях   усіх об'єктів, умови
проживання населення і охорону довкілля.

Так рішенням  Молочненської сільської ради НОМЕР_3 від
ІНФОРМАЦІЯ_2р.  позивачу узгоджено
місцерозташування бази відпочинку літнього типу на земельній ділянці, загальною
площею 3,0 га пасовищ на землях, не наданих
у власність або постійне користування в межах населеного пункту в с.
Витино, на відстані 10 метрів від західної межі присадибних ділянок громадян та
450 метрів від урізу води Чорного моря.

Відповідно до п. 2. ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України В адміністративних справах про
протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності
суб'єкта  владних  повноважень
обов'язок  щодо доказування
правомірності  свого  рішення,
дії  чи  бездіяльності покладається    на
відповідача,   якщо   він
заперечує   проти
адміністративного позову.

Однак, відповідачем, під час
розгляду дійсної справи, суду не доведена правомірність прийняття оспорюваного
акту.

Відповідно до ст.. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням
адміністративного
судочинства  є  захист прав, свобод та інтересів фізичних
осіб,  прав  та
інтересів  юридичних осіб  у
сфері  публічно-правових  відносин
від  порушень  з боку органів державної влади,  органів місцевого самоврядування,  їхніх посадових  і
службових осіб,  інших суб'єктів
при здійсненні ними владних управлінських функцій  на
основі  законодавства,  в  тому
числі на виконання делегованих повноважень.

До
адміністративних  судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення,  дії чи
бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків,   коли
щодо   таких   рішень,
дій  чи  бездіяльності Конституцією  чи законами України встановлено  інший порядок судового провадження.

Відповідно ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України  за
справами з  оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративний суд має перевіряти, чи прийняті  вони на
підставі,   у  межах
повноважень  та  у
спосіб,  що передбачені
Конституцією та законами України,  з  використанням
повноваження  з   метою,
з   якою   це повноваження надано та  обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття
рішення  та з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації .

Одним з принципів  адміністративного, судочинства,
передбачених  ст.. 7 Кодексу
адміністративного судочинства України є принцип законності, який відповідно до
ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, полягає в наступному, суд
при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові та службові
особи зобов'язані  діяти дише на
підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приймаючі до уваги вищенаведені
принципи, встановлені кодексом адміністративного судочинства України, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими та погоджується з ними.

Також, слід зазначити, що
відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування,
посадові  особи органів місцевого
самоврядування зобов'язані діяти тільки на підставі та в межах компетенції.

Відповідно до ч. 1 ст. 144
Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах  повноважень, визначених законом, приймають
рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Ст.. 16 Цивільного кодексу України
передбачено, що Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема шляхом визнання
незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади,  органу
влади  Автономної  Республіки
Крим  або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно п. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторонам повинна довести суду  ти обставини,
на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно п. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про протиправність рішень  суб'єкта
владних  повноважень  обов'язок
щодо доказування правомірності
свого  рішення покладається    на
відповідача,   якщо   він
заперечує   проти  адміністративного позову.

Відповідно до ст.. 105, 162 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про визнання    протиправними    рішення
суб'єкта   владних повноважень чи
окремих його положень,  дій чи
бездіяльності і  про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього
рішення чи окремих  його  положень
із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти рішення
або вчинити певні дії.

За такими обставинами, позовні
вимоги підлягають задоволенню з урахуванням заяви позивача про уточнення вимог
адміністративного позову.

Приймаючі до уваги викладене,
керуючись п. 4 ст. 157, ст. ст. 158, 159, 160, 161- 163, п. 4 ст. 167  Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1.          Адміністративний позов задовольнити.

2.          Визнати протиправним та нечинним
рішення Державної Азово - Чорноморської
екологічної інспекції від ІНФОРМАЦІЯ_1р. за НОМЕР_2 про відмову Фізичній
особі - підприємцю ОСОБА_1 (САДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_9) в погодженні проекту  землевпорядкування  по відводу в оренду  земельної ділянки площею 3,0 га пасовищ
строком на 49 років для будівництва  та
експлуатації бази відпочинку літнього типу з земель, не наданих  у власність
або постійне користування  в межах
населеного пункту, в с. Вітіно, на території Молочненської сільської ради.

3.          Зобов'язати  Державну Азово - Чорноморську екологічної
інспекцію (м. Ялта, вул.. Ширяєва, 5)
надати Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (САДРЕСА_1, ЄДРПОУ НОМЕР_9)
позитивний висновок про погодження проекту відводу  земельної ділянки для будівництва та
експлуатації бази відпочинку літнього типу.

Судом роз'яснено сторонам положення
ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України,  відповідно якої Постанова суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їх
правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

У разі неподання заяви про
апеляційне оскарження, Постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її
проголошення.

Якщо після подачі заяви про
апеляційне оскарження, апеляційна скарга не подана, Постанова вступає в закону
силу через 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в
порядку і строки, передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства
України.

Дійсну Постанову направити на
адресу сторін рекомендованою кореспонденцією.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна О.Л.