ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.05.07р.

Справа № 3/163-07

За позовом  Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №23, м. Дніпропетровськ

до  Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району, м. Дніпропетровськ

про стягнення 31 700 грн. 00 коп.

Суддя Юзіков С. Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

позивача - Бухарін В.Б., дов. №2 від 01.11.2006р.

відповідача - Штефан В.А., дов. №176-а від 01.03.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 31 700,00 грн. перерахованих за договором.

16.04.2007р. від Позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи у справі на стороні Позивача Об’єднаний Лівобережний контрольно-ревізійний відділ м. Дніпропетровська. У задоволенні клопотання відмовлено.

Відповідач позов заперечує, мотивуючи наявністю між сторонами договірних зобов’язань, на виконання яких Відповідач надавав Позивачеві обумовлені послуги, за які той провів оплату.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Статуту Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №23 Позивач є госпрозрахунковою організацією, заснованою на комунальній власності територіальної громади м. Дніпропетровська. Метою діяльності Позивача є утримання, експлуатація та забезпечення збереження житлового фонду, який знаходиться на обслуговуванні  підприємства. Основна діяльність Позивача не передбачає отримання прибутку за рахунок господарської діяльності. Отримані доходи використовуються на експлуатацію житлового фонду та покращення соціальних потреб трудового колективу. Позивач діє на засадах повного господарського розрахунку та самофінансування.

28.12.2004р. сторонами укладено договір про виконання робіт з обслуговування житлового фонду (далі Договір), за яким Замовник (Позивач) доручає, а Виконавець (Відповідач) приймає на себе зобов’язання виконати роботи перелічені в п. 1.2 Договору, а Замовник (Позивач) зобов’язується прийняти і оплатити виконану роботу (п.1.1).

Відповідно до п. 3.1, 3.2  Договору вартість виконаних робіт визначається на підставі кошторису. Вартість робіт визначається згідно  планової калькуляції розрахованої Виконавцем на рік з рівномірним розподілом по місяцях року (з ПДВ).

Пунктом 3.3. Договору обумовлено, що  обсяг фактично виконаних робіт визначається шляхом підписання двостороннього акту прийняття-передачі виконаних робіт за цим Договором.

Згідно з  п. 3.4 Замовник (Позивач) до 10 числа місяця наступного за звітним перераховує на розрахунковий рахунок Виконавця (Відповідача) грошові кошти згідно пред’явлених рахунків.

Протягом 2004-2005 років Позивачем сплачено Відповідачеві 31 740,24 грн., з яких у 2004р. –6 774,00 грн., у 2005р. –3 300,00 грн. та проведено взаємозалік на 21 666,24 грн.

Сторони не надали суду первинних бухгалтерських документів на підтвердження надання Відповідачем послуг Позивачеві за вказаний період на зазначену суму, обумовлених п. 1.2 Договору.

Однак, ст. 2 Закону України   "Про бухгалтерський облік та фінансову                        звітність в Україні" передбачено, що  цей  Закон  поширюється на всіх юридичних осіб,  створених відповідно   до   законодавства   України,   незалежно   від    їх організаційно-правових   форм   і   форм  власності,  а  також  на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності  (далі -  підприємства),  які  зобов'язані  вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

У грудні 2006р. Об’єднаним Лівобережним контрольно-ревізійним відділом м. Дніпропетровська проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Позивача та зустрічну звірку Відповідача. У ході останньої встановлена відсутність документів, які б підтверджували виконання послуг спеціалістами Відповідача, які наведені в п. 1.2.1-1.2.3, 1.2.6-1.2.8 Договору, що підтверджується  актом №11-24/24 від 22.12.2006р. про результати ревізії фінансово-господарської діяльності, в тому числі використання коштів субвенції з Державного бюджету, наданої місцевим бюджетам відповідно до статті 54 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" в Комунальному житлово-експлуатаційному підприємстві №23 за період з 01.01.2004р. до 01.11.2006р.

В результаті ревізії, проведеної Об’єднаним Лівобережним контрольно-ревізійним відділом м. Дніпропетровська, листом №11-15/43 від 22.01.2007р. "Про надання обов’язкових вимог про усунення порушень" Позивачеві пред’явлено наступні вимоги: 1. Вжити заходи щодо  відшкодування ВР ЖЕП ПНД району коштів в сумі 31,7 тис. грн., які перераховані КЖЕП №23 без отримання юридичних , консультативних, бухгалтерських та інших послуг від фахівців зазначеного підприємства…

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про Державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб Державної контрольно-ревізійної служби є обов’язковими для виконання.

Претензія про стягнення коштів перерахованих за договором без отримання послуг №94 від 09.02.2007р. направлена Відповідачеві, останнім залишена без відповіді і задоволення.

На вимогу суду Позивач надав  платіжні документи (копії до матеріалів справи) про оплату за спірним Договором, а також протокол взаємозаліку між Позивачем та Відповідачем від 31.05.2005р., у яких призначенням платежу зазначено:" Сплачено на утримання ВЖРЕП АНД р-ну".

Тобто оплата спірної суми проведена Позивачем Відповідачеві безпідставно, у супереч умов Договору та чинного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що  не передбачено  законодавством.

Відповідач не надав суду доказів  на обґрунтування  отримання платежів від Позивача на утримання  Відповідача.

Відповідно до ст. 33, 34  ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які  відповідно  до  законодавства  повинні бути  підтверджені  певними  засобами  доказування,   не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що      особа,  яка набула майно  або  зберегла  його  у  себе  за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно),  зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.      Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне   набуття   або  збереження  майна  було  результатом поведінки набувача майна,  потерпілого,  інших осіб  чи  наслідком події.      Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:      1) повернення виконаного за недійсним правочином;      2) витребування   майна   власником   із  чужого  незаконного володіння;      3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

За таких обставин, суд вважає, що  позовні вимоги  підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати  слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 49, 75, 82-85, 115-118  Господарського процесуального кодексу  України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Виробничого ремонтного житлово-експлуатаційного підприємства Амур-Нижньодніпровського району, 49125, м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 3а (, р/р 0065 ЛВ "Приватбанк", МФО 305299) на користь  Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №23, 49087, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 83 (, р/р 0100 у ДОД "Аваль" м. Дніпропетровськ, МФО 305653) 31 700 грн.  00 коп. –боргу,  317 грн. 00 коп. –витрат по сплаті державного мита, 118 грн. 00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                                                                 С.Г. Юзіков

Рішення підписане  03.07.2007р.