ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.
№ 4/149-05 (11/265)

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Головуючого
суддів:
Кочерової Н.О.
Васищака І.М.
Черкащенка М.М.

розглянув касаційну скаргу
комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Миколаїв"

на постанову
від 03.04.2007 Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№ 4/149-05-нр господарського суду Миколаївської області

за позовом
відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго"

до
комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Миколаїв"

про
стягнення 477 437,36 грн.

за участю представників сторін:

від позивача     Крижановський І.М. дов. від 20.11.2006

від відповідача Арбатський С.О. дов. від 03.01.2007

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2003 року відкрите акціонерне товариство  енергопостачальна компанія “Миколаївобленерго” пред’явило в суді позов до комунального підприємства “Міжнародний аеропорт Миколаїв” про стягнення 169 624,99 грн. боргу у зв’язку з дефектом трансформатора напруги НТМИ, 282 081,54 грн. боргу у зв’язку з перевищенням договірних величин, 12 664,74 грн. за перетоки реактивної енергії, 13 066,09 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 18.04.2000 року  відповідач звернувся з листом про неправильну роботу приборів обліку. 29.05.2002 року  було встановлено причини невірного обліку електроенергії –заводський дефект трансформатора напруги НТМИ. У зв’язку з чим було зроблено перерахунок кількості спожитої енергії на підставі даних електролічильника, встановленого на підстанції “Соляна” на фідері 691 “А”, який є дублюючим трансформатора напруги НТМИ з дефектом.

Відповідно до п.5 ст.26 Закону України “Про електроенергетику” та умов договору № 180 від 21.08.2000 за невиконання належним чином зобов’язань щодо своєчасних платежів за спожиту електроенергію відповідач зобов’язаний сплатити п’ятикратну вартість спожитої електроенергії понад граничні величини за листопад 2002 року та лютий 2003 року.

Згідно умов договору та додатку № 5 до нього відповідач зобов’язаний сплатити за перетоки реактивної енергії 12664,74 грн.

Відповідно до умов договору та Закону України  “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” за період з 01.01.2003 відповідач повинен сплатити пеню в розмірі 13066,09 грн.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 07.12.2006 (суддя Коваль С.М.) стягнуто з комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Миколаїв" 131 635,27 грн. боргу, 141 040,77 грн. за перевищення договірних величин, 115 грн. пені, 165,24 витрат на проведення експертизи, 1700 грн. мита, 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.04.2007 (судді: Колоколов С.І. –головуючий, Разюк Г.П., Петров М.С.) рішення скасовано частково.

Позов задоволено частково.

Стягнуто з комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Миколаїв" 131 635,27 грн. боргу, 165,24 грн. витрат на проведення експертизи, 1317,09 грн. державного мита та 24,67 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В решті позовних вимогах відмовлено.

В касаційній скарзі комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт "Миколаїв" просить скасувати рішення господарського суду та постанову апеляційного господарського суду і прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлених судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.08.2000 між ВАТ ЕК "Миколаївобленерго" та ДП "Міжнародний аеропорт "Миколаїв", правонаступником якого є КП "Міжнародний аеропорт "Миколаїв" укладено договір № 44/180 на користування електричною енергією, яким сторони обумовили, що Енергопостачальна організація забезпечує відповідно до умов договору постачання електричної енергії Споживачу, а останній своєчасно проводить оплату використаної електричної енергії банківськими коштами та виконує інші умови, визначені цим договором.

В Преамбулі до договору сторони зобов’язалися керуватися Правилами користування електричною енергією, іншими чинними законодавчими актами України.

Згідно з пунктом 4.1 договору, у випадку споживання електроенергії понад кількість, обумовлену цим договором за відповідний розрахунковий період, споживач сплачує у п’ятикратному розмірі Енергопостачальній організації вартість електроенергії, витраченої понад обумовлений цим договором обсяг відповідно до Закону України "Про електроенергетику". У випадку неоплати платіжного документа протягом 5-ти днів, на суму вказану в платіжному документі, починаючи з дня остаточного розрахунку, нараховується пеня у розмірі 0,15 % за кожний день прострочення платежу по день фактичної оплати відповідно до пункту 4.2 договору.

Пунктом 5.1 договору передбачено здійснення остаточного розрахунку по закінченню розрахункового періоду 21 числа згідно рахунку Енергопостачальної організації.

В додатку № 1 до договору визначено умови та величини постачання електричної енергії Споживачу на 2002 рік та узгоджено, що при наявності заборгованості за спожиту електроенергію станом на 15 число місяця, попередньо плановому-обсяги реалізації електроенергії встановлюються на нульовому рівні. На випадок необхідності зміни договірної величини споживання електроенергії Споживач може звернутись до Енергопостачальної організації не пізніше 20 числа поточного розрахункового місяця за відповідним корегуванням договірної величини відпуску електричної енергії при відсутності боргу і при попередній оплаті додаткової кількості електроенергії банківськими коштами. Згідно пункту 3 даного додатку сторони встановили, що на випадок перевищення договірних величин спожитої електроенергії, Споживач сплачує енергопостачальній організації додаткову плату згідно Закону України "Про електроенергетику" по 5-ти кратному тарифу.

Додатком № 2 сторони зафіксували дані приладів обліку: типи та номери електролічильників, за якими здійснювався облік спожитої електроенергії: САЗУ-И 670М № 072710 та САЗУ-И 670М № 009076.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 18.04.2000 року № 17 відповідач повідомив керівництво „Миколаївобленерго” про вихід із ладу лічильника реактивної енергії та просив здійснити ремонт або замінити лічильник, на підставі чого Енергопостачальною організацією вжито заходи стосовно налагодження обліку спожитої електроенергії, але встановити причину невірного обліку спожитої електроенергії не вдалось, із чого випливає, що Споживач самостійно визнав факт невірного обліку споживання електроенергії за межами договору.

Судовими інстанціями досліджено, що в серпні 2000 року вказаний лічильник реактивної енергії замінено, однак встановлений лічильник також невірно обліковував спожиту електроенергію.

29.05.2002 року встановлено, що причиною невірного обліку електроенергії був заводський дефект трансформатора напруги НТМИ 6 та було здійснено заміну лічильника.

З матеріалів справи вбачається, що 19.06.2002 року відбулося спільне засідання сторін, за результатами якого присутні на ньому особи дійшли згоди щодо перерахунку за спожиту електричну енергію та перетоки реактивної енергії на підставі даних обліку дублюючого електролічильника, встановленого на підстанції „Соляна” на фідері 691 „А”, за період з травня 1999 року по травень 2002 року, що в подальшому зумовило на підставі листів НКРЕ України нарахування ВАТ ЕК „Миколаївобленерго” КП „Міжнародний аеропорт Миколаїв” 347 804,68 грн. боргу.

Пунктом 8.6 Правил користування електричною енергією, які затверджено постановою НКРЕ № 28 від 31.07.1996 року, із змінами та доповненнями, у разі тимчасового порушення обліку електроенергії не з вини Споживача, розрахунок здійснюється за середньодобовим споживанням попереднього розрахункового періоду до порушення обліку або наступного після відновлення обліку періоду Електропостачальною організацією за погодженням із Споживачем, на підставі чого і було зроблено зазначене вище нарахування Споживачу.

Договірна величина споживання електричної енергії –це узгоджений в договорі між постачальником електричної енергії і споживачем обсяг електричної енергії, який може бути спожитий споживачем за відповідний розрахунковий період. Гранична величина обсягу споживання –обсяг споживання електричної енергії, який визначається для споживачів постачальником електричної енергії за регульованим тарифом відповідно до порядку, встановленого чинними нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.ст. 26 та 27 Закону України "Про електроенергетику" та Правил користування електричною енергією, у випадку перевищення договірних величин споживання електричної енергії, споживач сплачує повну вартість усієї спожитої електроенергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання, а також чотириразову вартість різниці між фактично спожитою і договірною величиною електричної енергії.

Враховуючи, що станом на 15.11.2002 року Споживач мав заборгованість перед ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго”, яку сплатив лише у грудні 2002 року, ним спожито у листопаді 2002 року 164 340 кВт/год на суму 28 660,90 грн., на підставі чого до нього, згідно з пунктом 4.1 Договору та пунктом 3 Додатку № 1 до договору, застосовано відповідальність у вигляді п’ятикратної вартості спожитої електроенергії, що склало 143 304,48 грн.

Як вбачається в лютому 2003 року ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго”, у відповідності до Постанови КМУ № 475 від 09.04.2002 року, встановило Споживачу граничну договірну величину споживання електроенергії на рівні фактично оплаченої електроенергії, що склало 118 502 кВт/год, а фактично спожито 277 650 кВт/год, тобто з перевищенням на 159 148 кВт/год, що у п’ятикратній вартості складає 138 777,06 грн.

Отже, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за недовраховану електроенергію та перевищення договірних величин споживання електричної енергії з урахуванням нарахованої пені, що не погашена, складає 629 886,22 грн., що і стало підставою для звернення ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” до місцевого господарського суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Відповідно до п.1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання –відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки споживачем не заперечений факт несправності прибору обліку електроенергії, але не надано пропозицій щодо визначення періоду для розрахунку середньодобового обсягу споживання, Енергопостачальною організацією обсяг недоврахованої електроенергії розрахований виходячи з рекомендацій НКРЕ, яка відповідно до ст. 12 Закону України "Про електроенергетику" є державним виконавчим органом, в обов'язки якої входить розроблення та затвердження Правил користування електричною енергією, що дає їй право на надання коментарів та рекомендацій до застосування Правил.

Судовими інстанціями встановлено, що для проведення розрахунку обсягу недоврахованої електроенергії згідно пункту 7.14 Правил взятий період з 20.10.2000 року (з урахуванням позовної давності) по 29.05.2002 року (день відновлення обліку).

Крім того, у зв'язку з тим, що Споживач мав сезонний характер роботи, тобто у зимовий період використовував прилади для опалення, що підтверджується звітними даними та наявністю лічильника, який враховував електроенергію на потреби опалення, середньодобовий обсяг споживання електроенергії визначений за період з 22.06.2002 року 22.07.2003 року.

Виходячи з наведеного, судові інстанції правомірно погодилися з позовними вимогами ВАТ "ЕК "Миколаївобленерго" в частині стягнення з КП "Міжнародний аеропорт "Миколаїв" обсягу недоврахованої електричної енергії в сумі 347 804,68 грн., при цьому правильно дійшли висновків про їх зменшення та часткове задоволення у розмірі 131 635,27 грн., у зв'язку з частковим погашенням боргу та пропуском, згідно статті 71 Цивільного кодексу УРСР, загальних строків позовної давності.

Разом з тим, касаційна інстанція погоджується з висновком апеляційного господарського суду про помилкове застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин, в частині стягнення п’ятикратної вартості за перевищення договірних величин споживання електричної енергії, статті 58 Конституції України, оскільки згідно із рішенням Конституційного Суду України № 1-7/99 від 09.02.1999 року, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів України у випадках, коли вони пом’якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб (людини і громадянина) і не поширюється на юридичних осіб, якими і являються сторони по даній справі.

Санкція, передбачена частиною 5 статті 26 Закону України „Про електроенергетику”, відповідно до ст. 27 цього Закону, є господарсько-правовою відповідальністю за правопорушення у сфері господарювання і за своєю природою є штрафною.

Згідно ст. 72 Цивільного кодексу УРСР, якій діяв у період виникнення спірних правовідносин, скорочені строки позовної давності тривалістю в шість місяців діють, зокрема, за позовами про стягнення неустойки (пені, штрафу).

Пунктом 5.1 договору сторони передбачили, що остаточний розрахунок здійснюється по закінченню розрахункового періоду 21 числа згідно рахунку „Енергопостачальної організації” протягом 5 днів.

Відповідно до п.1 додатку № 1 до договору споживачу на листопад 2002 року був встановлений обсяг споживання електричної енергії на рівні 80 000 кВт/год. Споживачем за звітній період було спожито 164 340 кВт/год електричної енергії, що підтверджується звітом за листопад 2002 року, тобто на 84 340 кв/год. більше ніж передбачено додатком № 1 до договору. Зі звіту споживача вбачається, що він отримав рахунок на сплату спожитої електричної енергії 21.11.2002 року. Отриманий споживачем рахунок повинен був оплачений Споживачем протягом 5 днів, тобто до 26.11.2002 року.

Статтею 76 Цивільного кодексу УРСР передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, в даному випадку 26.11.2002 року.

Враховуючи вимоги наведеної статті, апеляційним господарським судом правильно встановлено, що позов про стягнення п’ятикратної вартості за споживання електричної енергії понад договірної величини, яка виникла за листопад 2002 року, заявлений 20.10.2003 року, тобто після спливу шести місячного строку позовної давності.

Згідно звіту споживача, ним було спожито у лютому 2003 року  277 650 кВт/год електроенергії. 21.02.2003 року Споживачем був отриманий рахунок на сплату спожитої електричної енергії на суму 60 583 грн., який повинен був оплачений протягом 5 днів, тобто до 26.02.2003 року. Отже, з 26.02.2003 року у разі несплати рахунку споживачем, позивач знав про порушення свого права, а тому повинен був звернутися до суду протягом шести місяців, тобто до 26.08.2003 року. Між тим, позов про стягнення п’ятикратної вартості спожитої електричної енергії понад договірної величини, яка виникла за лютий 2003 року, заявлений 20.10.2003 року.

Судом другої інстанції правомірно не взято до уваги рахунки за перевищення ліміту договірної величини споживання електричної енергії за листопад 2002 року та лютий 2003 року, які датовані 06.05.2003 року із строком оплати 5 днів, оскільки в останніх відсутні дані про отримання даних рахунків споживачем, а позивачем, в свою чергу, в порушення вимог статті 33 Господарського процесуального кодексу України, не доведені належним чином обставини про вручення або отримання цих рахунків Споживачем.

Виходячи з того, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за перевищення договірних величин електроспоживання у листопаді 2002 року та лютому 2003 року був скороченим і сплив по закінченню шести місяців, тобто ще до моменту звернення ВАТ „ЕК „Миколаївобленерго” до суду з позовом, та враховуючи вимоги ст. 81 ЦК УРСР, апеляційний господарський суд правильно відмовив в позові в цій частині

Господарськими судами як першої, так і апеляційної інстанцій, враховуючи п.4.2 договору № 44/180 від 21.08.2000 та п.3 ст.83 ГПК України правомірно зменшено розмір пені з 11 554,32 грн. до 115 грн., оскільки відповідач є комунальним підприємством і знаходиться в тяжкому фінансовому стані та сам був ініціатором виявлення причин неправильної роботи приладів обліку.

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційний господарський суд в порядку ст. 43 ГПК України всебічно, повно і об’єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності і враховуючи вказівки Вищого господарського суду України передбачені ст. 11112 ГПК України, підставно застосував норми права.

Постановлене судове рішення є законним і обґрунтованим.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, у зв’язку з чим не заслуговують на увагу.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу комунального підприємства "Міжнародний аеропорт "Миколаїв" залишити без задоволення, а постанову від 03.04.2007 Одеського апеляційного господарського суду у справі № 4/149-05-нр без змін.

Головуючий                                                                    Н.Кочерова

Судді          :                                                                              І.Васищак

М.Черкащенко