ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2007                                                                                   Справа № 35/34-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідача),

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання  Чоха Є.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Степанова В.С., юрисконсульт, довіреність від 01.03.07;

від відповідача: Панченко Г.Г., начальник правового забезпечення та корпоративних прав, довіреність №564  від 21.12.06;

представник третьої особи у судове засідання не з’явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" на рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  03.04.07р.  у справі  №  35/34-07

за позовом відкритого акціонерного товариства "Павлоградвугілля",                       м. Павлоград Дніпропетровської області;

до відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ;

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Богданівська сільська рада, с. Богданівка Дніпропетровської області;

про спонукання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просив зобов’язати відповідача зарахувати суму безпідставно включених до рахунків сум платежу по мачтовій підстанції фідеру № 29 підстанції шахти “Самарська” в розмірі 45681,34 грн. як плату відповідача за електроенергію.

Рішенням від 03.04.2007 року судом задоволено позовні вимоги. Зобов’язано відкрите акціонерне товариство “Енергопостачальна компанія                                “Дніпрообленерго” здійснити зарахування одержаних від відкритого акціонерного товариства „Павлоградвугілля” грошових коштів в сумі  45681,34 грн., включених в рахунки на оплату з травня 2005р. по січень 2006р. включно по мачтовій підстанції фідеру № 29  підстанції шахти “Самарська”, як плату за спожиту ВАТ „Павлоградвугілля”  електричну енергію. Стягнуто з відповідача на користь позивача 85 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення мотивовано тим, що:

-          між сторонами укладено договір № 50/03-Ц/129-НП від 20.01.2004 року про постачання електричної енергії строком до 31.12.2004 року;

-          відповідно до п.9.9.1 договір є чинний в спірний період;

-          з 21.10.2004 року позивач перестав бути власником матової підстанції, приєднаної до фідера № 29, від якого живиться с.Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, про що повідомив відповідача;

-          відповідач продовжує виставляти позивачу рахунки за електроенергію, спожиту Богданівською сільською радою, пропозицію відкоригувати договір відповідач залишив без задоволення;

-          відповідно до ст.ст. 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України,  ст.ст. 16, 525, 526 Цивільного кодексу України, ст.ст. 275-277 Господарського кодексу України суд задовольнив вимоги позивача.

Відповідач з рішенням суду не погодився, подав апеляційну скаргу. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права –п.п. 6.2, 6.3, 6.4, 6.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28 та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду скасувати, в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Господарським судом було встановлено, що між відкритим акціонерним товариством “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” - Енергопостачальник та відкритим акціонерним товариством “Державна холдингова компанія “Павлоградвугілля”, правонаступником якої є відкрите акціонерне товариство „Павлоградвугілля”, –Споживач було укладено договір №50/03-Ц/129-НП від 20.01.2004р. про постачання електричної енергії строком дії до 31.12.2004р. та який відповідно до п.9.9.1. вважається продовженим на кожний наступний  рік, якщо жодна із сторін не заявить про його припинення. Сторонами не укладалися угоди про розірвання договору, отже, він є чинним в спірний період.

Згідно умов договору Енергопостачальник постачає електроенергію Споживачу, а Споживач оплачує її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами договору та додатками до нього.

Згідно п.11 додатку №3 передбачена попередня оплата - 100% обсягу очікуваного споживання електроенергії, заявленого на наступний період, яка здійснюється не пізніше, як за один день до початку розрахункового періоду за умовою відсутності заборгованості за спожиту електроенергію.

При виставленні Позивачу рахунків за період з травня 2005р. по лютий 2006р. для остаточного розрахунку Відповідачем було проведено нарахування за електроенергію, спожиту в звітному місяці, у тому числі за електроенергію, спожиту фідером №29 підстанції №35/6 шахти “Самарська” від мачтової підстанції якого живилось село Богданівка, яке відноситься до 1 класу 8 тарифної групи.

21.10.2004 року на підставі Наказу Мінпаливенерго України від 30.09.2003р. №544 “Про передачу об’єктів житлово-комунального господарства Тернівського УЖКГ - структурного підрозділу ВАТ ДХГ “Павлоградвугілля” у комунальну власність територіальної громади селища Богданівка Дніпропетровської області” та Рішення 7 сесії 24 скликання сільської Ради, відбулася передача житлового фонду й об’єктів комунального призначення, що знаходилось на балансі Тернівського УЖКГ у комунальну власність територіальної громади с. Богданівка. Вказана передача підтверджується зведеним актом приймання-передачі житлового фонду й об’єктів комунального призначення від 21.10.2004р., авізо від 21.10.2004р., передаточним балансом. З цього моменту Позивач перестав бути власником мачтової підстанції, приєднаної до фідера №29, тому перестав бути основним споживачем електричної енергії с.Богданівка.

Однак господарський суд не врахував, що виключення електроспоживання селища Богданівка (фідеру № 29 підстанції 35/6 шахти “Самарська”) є зміною істотних умов договору № 50/03-Ц/129-НП від 20.01.2004 року.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Господарський суд, посилаючись на листи позивача № 5/2041 від 20.04.2005 року, № 5/2799 від 24.05.2005 року, № 5/4056 від 18.07.2005 року, дійшов висновку, що позивач належним чином повідомив відповідача про зміну умов договору та не має зобов’язань перед енергопостачальником по оплаті електроенергії, що споживалась населенням селища Богданівка.

Однак з таким висновком суду колегія погодитися не може.

Відповідно до п.6.2, 6.3, 6.4, 6.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.1996р. №28 (далі - ПКЕЕ) відомості про приєднані електроустановки інших суб'єктів господарювання відносяться до істотних умов договорів в електроенергетиці. Таким чином, відповідно до законодавства, відомості щодо виключення електроустановок є істотною зміною умов спірного договору.

Також, п. 9.6 Договору передбачено, що усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово, підтісуються повноважними особами та скріплюються печатками.

Відповідно до п.4 ст.188 Господарського кодексу України у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Належним чином сторонами умови договору змінені не були.

Відповідно до п.4 додатку 3 до договору сторін “споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого на розрахунковий період за системою щотижневих планових платежів”.

Відповідно до п.11.2 Правил користування електричною енергією споживач зобов'язаний “оплачувати обсяги електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та погоджених споживачем актів про порушення цих Правил та умов договору”.

Відповідно до умов договору про постачання електроенергії №50/03-Ц/129-НП, укладеному між Позивачем та Відповідачем, Позивач здійснює оплату за електроенергію, спожиту його електроустановками, відповідно показань лічильників.

Данні приладів обліку про споживання електроенергії по фідеру №29 шахти «Самарська»(селище Богданівка) зазначались Позивачем в звітах (пункт 135). Згідно з Додатком 11.1.1. до Договору “Однолінійна схема приєднання до місцевої (локальної) електромережі” включає фідер №29 підстанції №35/6.

При виставленні Позивачу рахунків за період з травня 2005 року по лютий 2006 року Відповідачем обґрунтовано враховувалось споживання електроенергії фідером №29 підстанції №35/6 шахти “Самарська” від мачтової підстанції, від якої живилося селище Богданівка.

Не можна погодитися і з висновком господарського суду про те, що відповідно до п.7.10 Правил користування електричною енергією у разі припинення споживання електричної енергії внаслідок звільнення споживачем займаного об’єкта, повідомлення ним відповідача за 7 днів до виїзду, відповідач повинен був зупинити електропостачання селища Богданівка.

Однак суд не врахував той факт, що відповідач не мав ніяких договірних відносин щодо постачання електроенергії по фідеру № 29 саме з мешканцями селища Богданівка, та не мав підстав припинити електропостачання.

Фідер № 29 підстанції шахти “Самарська” знаходився на балансі Позивача. Відповідач не мав технічної можливості і прав припинити електропостачання Богданівської сільської ради.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України суд відновив позивачу становище, яке існувало до порушення його прав, тобто зарахував 45681,34 грн. як оплату за спожиту ВАТ “Павлоградвугілля” електричну енергію.

При цьому суд не врахував, що зарахування коштів на той чи інший рахунок відповідно до ч.2 ст.8 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” та інші питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи), відповідно до законодавства та установчих документів.

Відхиляючи доводи відповідача про відсутність обраного позивачем способу захисту порушеного права суд свою позицію не мотивував.

Оскільки висновки господарського суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, рішення слід скасувати, в позові відмовити.

Керуючись статтями 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  03.04.07р.  у справі  №  35/34-07 скасувати.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом одного місяця до Вищого господарського Суду України.

Головуючий суддя:                                                       Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                               І.А. Сизько

Суддя                                                                               І.В. Тищик