ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2007 року                                                                                Справа № 21/238-06(П21/889)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:             Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 24.02.2007р. № 108)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –Торхов Д.О., дов. № 144-4016 від 27.12.2006р.;

відповідача (1) –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.16, т.2);

відповідача (2) –Стародубцева О.О., дов. № 10-03 від 04.01.2007р., юрисконсульт;

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2006 року

у справі № 21/238-06 (П21/889)

за позовом відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області

до  В/1 –корпорації “Науково-виробничої інвестиційної групи “Інтерпайп”, м.Дніпропетровськ

В/2 –відкритого акціонерного товариства “Алчевськкокс”, Луганська область, м.Алчевськ

про  стягнення 5 700 грн. 23 коп.

За згодою представників сторін, присутніх в судовому засіданні, було проголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2006р. (суддя Алмазова І.В.) по справі № 21/238-06 (П21/889) за позовом відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області (далі –ВАТ “Нікопольський завод феросплавів”) до корпорації “Науково-виробничої інвестиційної групи “Інтерпайп”, м.Дніпропетровськ (далі –корпорації “НВІГ “Інтерпайп” (перший відповідач)) та відкритого акціонерного товариства “Алчевськкокс”, Луганська область, м.Алчевськ (далі – ВАТ “Алчевськкокс” (другий відповідач)) про стягнення 5 700 грн. 23 коп. в задоволенні позову було відмовлено.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано тим, що приймання продукції про кількості було здійснено з порушенням умов договору та Інструкції № П-6, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р., зокрема, п.14 цієї Інструкції та ДСТУ 322-12-2-94, 23083, тому відсутні правові підстави для визнання доведеною в встановленому порядку недостачі та стягнення її вартості в примусовому порядку.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач по справі – ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області, оскаржує рішення на предмет його невідповідності нормам матеріального та процесуального права, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в рішенні господарського суду, матеріалам, обставинам справи, зокрема:

- господарським судом невірно застосовано п.14 Інструкції № П-6, згідно з яким перевірка ваги нетто здійснюється в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов’язковими для сторін правилами; отже, позивач у справі № 21/238-06 (П21/889) правомірно посилається на пункт А.1 додатку А до ДСТУ 322-12-2-94 Правил приймання коксу кам’яновугільного, пеків та термоантрацит відповідно до якого, маса коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженого складу (брутто), що визначається зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів (тари), вказаної на їх трафаретах, що було зроблено і зазначено позивачем у пункті 10 відповідних актів, які відповідають п.22 правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644, згідно до якого перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення; оскільки в накладній № 49014016 зазначено спосіб визначення маси – умовно за трафаретом, то дії позивача щодо визначення маси тари (вагонів) відповідають обов’язковим для сторін правилам приймання коксу за ДСТУ 322-12-2-94, правилам приймання вантажів до перевезення, правилам перевезення вантажів, правилам видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644;

- посилаючись на ДСТУ 23083, суд дійшов помилкового висновку про те, що обов’язок здійснювати відбір проб коксу в момент розвантаження для визначення показника масової долі загальної вологи не виконаних позивачем, суперечить абзацу 7 п.4.3 ДСТУ 322-12-2-94, яким передбачено, що відбір проб коксу та визначення масової долі основного класу крупності у споживача здійснюють у присутності постачальника або особи, уповноваженої постачальником чи споживачем згідно договору поставки;

- крім цього, господарським судом не прийнято до уваги абзац 5 п.4.3 ДСТУ 322-12-2-94, яким допускається використання для визначення сухої маси партії коксу масову частку загальної вологи згідно сертифіката якості продукції;

- висновок господарського суду щодо відсутності доказів надсилання факсу спростовується п.5 актів приймання, які засвідчені підписами членів комісії та відповідачі не спростовували факт виклику сторін для участі в прийманні.

Перший відповідач по справі –корпорація “НВІГ “Інтерпайп” м.Дніпропетровськ, правом надання відзиву на апеляційну скаргу, передбачене ст..96 ГПК України. Не скористався, як не скористався правом участі в судовому засіданні, передбаченим ст..22 ГПК України, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи містяться докази отримання першим відповідачем ухвали суду апеляційної інстанції (а.с.16, т.2).

Другий відповідач по справі –ВАТ “Алчевськкокс” м.Алчеськ Луганської області у відзиві на апеляційну скаргу, та представник в судовому засіданні, проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам законодавств, матеріалам, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представників позивача, другого відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення, виходячи з наступних підстав.

27.12.2002р. між ВАТ  “Нікопольський завод феросплавів”, м.Нікополь Дніпропетровської області та корпорацією “НВІГ “Інтерпайп” м.Дніпропетровськ був укладений договір № У 1631/2002/881 (а.с.13-15, т.1), на підставі якого в період з 19.05.2003р. по 28.05.2003р. залізничними накладними (а.с.20-21, 27-31, 37-38, т.1) в 15 вагонах на адресу позивача надійшов кокс доменний, коксовий горішок, вантажовідправником якого є ЗАТ “Алчевськкокс” (другий відповідач). Вартість отриманих вантажів позивачем сплачена у повному обсязі, що не заперечує перший відповідач (а.с.40-48, т.1), що також не спростовується жодною із сторін будь-яким доказами в розумінні ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

Вантаж за накладними був виданий залізницею позивачу без перевірки у вагонах ваги коксової продукції, без слідів втрати і пошкодження, згідно ст..52 Статуту залізниці України, про що є відмітка станції в кожній із залізничних накладних.

Докази наявності договору між позивачем та другим відповідачем, другим відповідачем та першим відповідачем відсутні в матеріалах справи, на вимогу суду апеляційної інстанції (ухвала від 30.01.2007 –а.с.2, т.2) такі докази не надані апеляційному господарському суду без поважних причин.

Пунктами 6.1-6.2 розділу 6 договору № У 1631/2002/881, сторони за договором передбачили, що приймання товару за кількістю здійснюється у відповідності з Інструкцією “Про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю”, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. № П-6 з доповненнями та змінами від 14.11.1974р.. У випадку виявлення не якості або недостачі товару при прийманні його вантажоотримувачем виклик представників продавця (першого відповідача) та вантажовідправника (другого відповідача) обов’язкові.

При прийманні даної продукції за кількістю встановлена вагова недостача, розмір і вартість якої скорегована позивачем, з урахуванням допущеної ним помилки в акті № 3248/1 від 19.05.2003р. при визначенні ваги тари вагону № 65252132, (а.с.16, т.1) 8,65 тон, вартість якої склала 5700 грн. 23 коп., про що складено акти № 3248/1 від 19.05.2003р., № 3248/2 від 20.05.2003р., № 3258/1 від 23.05.2003р., № 3258/2 від 24.05.2003р., № 3280/1 від 28.05.2003р., № 3280/2 від 29.05.2003р. про приймання продукції за кількістю, в тексті яких зазначено, що до встановлення остаточних результатів приймання та перевантаження вагони знаходились під охороною, ознаки крадіжки та втрати вантажу відсутні.

Із наданих до матеріалів справи актів приймання вбачається, що приймання продукції переривалось в зв’язку з необхідністю виклику для участі в прийманні представників “постачальника” та вантажовідправника. При цьому, акти №№ 3248/1, 3258/1, 3280/1 не містять відомостей про те, де знаходився вантаж від часу видачі вантажу органом транспорту до початку приймання за цими актами (акт № 3248/1 –з 03.03 години до 10.30 години 19.05.2003р.; акт № 3258/1 –з 22.10 години 22.05.2003р. до 02.05 години 23.05.2003р.; акт № 3280/1 – з 19.30 години 27.05.2003р. до 01.25 години 28.05.2003р. (а.с.16, 23, 33, т.1), чи була виключена можливість розкрадання, доступу до вантажу сторонніх осіб, чи знаходився вантаж саме в цей період часу під охороною. Також із змісту цих актів не вбачається, чи могла недостача продукції вміститись в п/вагони, тобто чи має недостача видимі ознаки. Також, посвідчення представників громадськості № 3248/2 (а.с.18, т.1), № 3258/2, № 3280/1, 3280/2, 3258/1, навіть ті, які видані для участі в прийманні в денну зміну № 3248/2 (а.с.18, т.1), не містять інформації на участь саме якого виду продукції видано посвідчення, лише зазначено “продукція”. Отже, зазначені обставини дають підстави зробити висновок про порушення позивачем при прийманні вантажу порядку приймання, зокрема, п.16, абзаців 3, 5 п.21, п.п. “к” п.25, п.п. “п” п.25 Інструкції № П-6.

Докази виклику по факсу представників “постачальника” та вантажовідправника, направлення на їх адреси факсограм відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій, при цьому, представник другого відповідача спростовує факт направлення факсограми на його адресу.

Отже, докази отримання (направлення) факсограм відповідачами відсутні, оскільки: факсограми та будь-які інші матеріали справи не містять відомостей про осіб (прізвище, посада), які їх отримали, відсутні вхідні номери кореспонденції на підприємствах відповідачів, час та дата направлення факсограм (а.с.22, 32, 39, т.1). За цих обставин неможливо погодитись з доводами позивача (скаржника) щодо виконання умов договору про обов’язковий виклик вантажовідправника, “постачальника” для участі в прийманні продукції по кількості.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За цих обставин висновок господарського суду, викладений в резолютивній частині оскаржуваного судового рішення відповідає обставинам, матеріалам справи, вимогам закону, правові підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Дніпропетровської області по цій справі, в зв’язку з вищевикладеним, відсутні.

Керуючись ст..ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2006р. по справі № 21/238-06 (П21/889) – залишити без змін; а апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області – залишити без задоволення.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко

З оригіналом згідно.

Помічник судді                                             О.О.Головіна

02.03.2007