ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

19.07.2007                                                                Справа №  2/231-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Скобєлкіна С.В. при секретарі Тереховій І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Агрофірма "Продінвест-Агро", м.Кременчуг Полтавської області

до Державного підприємства Дослідне господарство "Каховське", Каховський район Херсонської області

про   стягнення  37350,73 грн.

від позивача: Краснова Л.П., довіреність № 5 від 01.04.2007 року

від відповідача: Форощук О.І., довіреність № 5 від 21.06.2007 року

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство "Агрофірма "Продінвест-Агро", звернулось до суду з позовом до державного підприємства дослідного господарства "Каховське" про стягнення 37 350,73 грн. боргу, штрафних санкцій та збитків у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов'язань з надання послуг по збиранню зернових культур.

В судовому засіданні позивач в особі керівника підприємства та представника ПП "Агрофірма "Продінвест-Агро" підтримали позовні вимоги про стягнення з ДПДГ "Каховське" 37 350,73 грн. відповідно до наданих до позовної заяви матеріалів та доказів.

Відповідач - ДПДГ "Каховське" позов визнав частково, у розмірі 23 925,00 грн., про що ним було зазначено у відзиві на позов та його представником у судовому засіданні. Невизнання частини позовних вимог відповідач пояснює їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, з'ясувавши правовідносини сторін та перевіривши їх договірні зобов'язання, заслухавши представників позивача і відповідача, суд прийшов до висновку про те, що позов ПП "Агрофірма "Продінвест-Агро" підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 29 серпня 2005 року  позивачем було укладено Договір № 10 з відповідачем щодо надання послуг по збиранню зернових культур.

За умовами договору № 10 позивач повинен комбайнами провести збір  зернових (соняшника) з площі 217,5 га. Вартість послуг по збиранню урожаю становить 110,00 гривень за 1 га, в т.ч. - ПДВ. Загальна сума договору - 23 925,00 гривень, в т.ч. ПДВ - 3987,50 гривень. Вказаним договором передбачено, що після виконання оговорених послуг вони мають бути оплачені не пізніше 30 жовтня 2005 року. Згідно акту виконаних робіт від 3 жовтня 2005 року, підписаного позивачем та відповідачем, у період з 8 вересня 2005 року по 03 жовтня 2005 року позивач комбайнами "Тор Liner-4075" здійснив збирання соняшника з площі 217,5 га, тобто виконав умови вищевказаного договору. Згідно п.2 цього Акту виконаних робіт, сторони претензій щодо виконання одна до одної не мають. Сума боргу, не сплачена відповідачем за договором № 10 від 29.08.2005 року складає 23925,00 гривень.

Пунктом 5 Договору № 10 від 29серпня 2005 року передбачено, що після виконання оговорених послуг вони мають бути оплачені не пізніше 30 жовтня 2005 року. Сума заборгованості відповідачем визнана в повному обсязі, але до цього часу не сплачена (відповідь   відповідача на претензію, лист № 9 від 20.12.2006 року та платіжна вимога-доручення №1 від 12.02.2007 року, надіслана в адресу відповідача 12.02.2007 року. (додаються ).

Також, відповідач відмовляється визнати збитки від несплати заборгованості, викликані інфляційними процесами в Україні, штрафні санкції за порушення строків сплати заборгованості та суму реальних збитків, спричинених невиконанням (в тому числі - не своєчасним виконанням) умов вищезазначених договорів. Такі дії відповідача порушують наші права та охоронювані законом інтереси.

Згідно ч.1, ст.173 ГПК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб’єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Так, згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.... До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ним Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським Кодексом України, іншими законами та договором.

Згідно статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідач не вжив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, так як безпідставно не сплатив у встановлений в договорі строк суму заборгованості по договору.

Згідно статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. Відповідач належить до Державного сектору економіки.

Згідно ч.б ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином відповідач на підставі ст.231 Господарського Кодексу України повинен сплатити штрафні санкції (пені) за порушення строків виконання зобов'язання (за 182 дні по договору; період, за який нараховується пеня, наведений в розрахунку, що додається) в розмірі 0,1% вартості наданих послуг в сумі 4355,00 грн.

Так, як пунктом 7 договору № 10 від 29.08.2005 року передбачений штраф у разі порушення строків оплати наданих послуг, у розмірі 0,5% від несплаченої суми,   штраф за договором № 10 від 29.08.2005 року складає 119,63 грн. (розрахунок додається).

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, при простроченні виконання грошового зобов'язання, боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Сума витрат від інфляції, що повинен сплатити відповідач позивачу, складає 3344,72 грн., 3% річних від простроченої суми, складає 898,66 грн. (розрахунок додається).

Застосування положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України не передбачає наявність вини Відповідача, оскільки згідно частини першої цієї ж статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Такої ж думки дотримується Вищий Господарський суд України (постанова ВГСУ по справі № 14/14 від 01.08.2006 року). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Враховуючи викладене, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання відповідача.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що у вище зазначеній частині позовні вимоги ПП "Агрофірма "Продінвест-Агро" є законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Позивач також просить стягнути з ДПДГ "Каховське" збитки, якими закон (стаття 22 ЦК України) визнає втрати, яких особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Позивач вказує, що у зв'язку із тим, що відповідачем своєчасно не було проведено оплату заборгованості за договором № 3 від 04.07.2005 року, у нього - ПП "Агрофірма "Продінвест-Агро" не було коштів для здійснення погашення взятого кредиту за кредитним договором № 12к від 16.04.2004 року. На думку позивача, він зазнав прямих збитків, сплативши Промінвестбанку надлишкові відсотки за користування кредитними коштами на суму 1817,06 грн. (рахунок надано).

Крім цього, позивач зазначає, що мав на меті після погашення кредитної заборгованості покласти кошти в сумі від 100000 до 200000 гривень на депозитний рахунок в Промінвестбанк під 15% річних та отримати прибуток в сумі станом на 01.02.2007 року в розмірі 2890,66 грн.

В цій частині позову суд не знаходить правових підстав для обґрунтування мотивів задоволення позовних вимог, оскільки кредитні зобов'язання позивача перед банком ніяким чином не пов'язані з відношеннями того ж позивача із відповідачем. Бажання позивача на отримання доходів від покладення грошей на депозитний рахунок банку теж не є підставою для визнання вини у цьому з боку відповідача.

Таким чином, суд задовольняє позов частково, у розмірі 32643,01 грн., а в іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовляє. Судові витрати по справі суд стягує на користь позивача з відповідача, оскільки з вини останнього спір був доведений до судового розгляду та у розмірі, пропорційному задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, вищезазначених правових норм та керуючись ст.ст.44, 49, 82-85  Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Дослідного господарства "Каховське", 74830, Херсонська область, Каховський район, с.Кам'янка, , п/р № , в АППБ "Аваль" м.Каховка, МФО 352509 на користь Приватного  підприємства  "Агрофірма "Продінвест-Агро", 39617, Полтавська область, м.Кременчук, вул.Пархоменка, 30, , п/р 1227 у відділенні "Промінвестбанку" в м.Комсомольськ Полтавської області, МФО 331133 -  23 925,00 грн. (двадцять три тисячі дев'ятсот двадцять п'ять грн. 00 коп.) основного боргу; 4 355,00 грн. (чотири тисячі триста п'ятдесят п'ять грн. 00 коп.) пені; 119,63 грн. (сто дев'ятнадцять грн. 63 коп.) штрафу;  3344,72 грн. (три тисячі триста сорок чотири грн. 72 коп.) - інфляційних збитків; 898,66 грн. (вісімсот дев'яносто вісім грн. 66 коп.) 3% річних; 326,43 грн. (триста двадцять шість грн. 43 коп.) державного мита та 118,00 грн. (сто вісімнадцять гривень 00 коп.) витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову про стягнення 4707,72 грн. збитків відмовити.

4. Рішення направити сторонам по справі.

Суддя                                                                                      С.В.Скобєлкін

Дата підписання рішення

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України                      09.08.2007р.