ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2007                                                                                   Справа № 32/113-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді  Головка В.Г. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Чохи Л.В.,

при секретарі: Ревкової Г.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Чичотка В.В., довіреність від 1.11.2006

від відповідача: Суденко Р.В., довіреність від 18.12.2006

від 3-ї особи: не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Приват” на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 3.04.2007р. у  справі  №32/113-07

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Приват”, м.Дніпропетровськ

до відкритого акціонерного товариства комерційного банку “Надра”, м.Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Олександрія –хліб”, смт.Приютівка Олександрійського району Кіровоградської області

про визнання недійсним договору застави та стягнення 3511852грн. 50коп.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 3.04.2007 року у справі №32/113-07 (суддя Васильєв О.Ю.) в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Приват” до відкритого акціонерного товариства  комерційного банку “Надра” за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Олександрія -хліб”, про визнання недійсним договору застави та стягнення 3511852грн. 50коп. відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати, як таке, що прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків викладених в рішенні обставинам справи, посилаючись на наступне:

-          суд вирішив спір по суті про визнання Договору застави недійсним в порядку  ст.207 ГПК України, проаналізувавши Договір застави на відповідність його вимогам ст.3, 12, 15, 18. 20 Закону України “Про заставу”. При цьому суд не здійснив дослідження відповідності Договору застави вимогам ст.7, 27, 32 Закону України “Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень”;

-          суд не розглядав та не досліджував позицію позивача, що є грубим порушенням ч. 1 ст.43 ГПК України; не зазначив жодного доводу позивача та побудував своє рішення виключно на доводах відповідача, що згідно п.4 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України від 10.12.1996 року №02-5/422 “Про судове рішення” є грубим порушенням  ст. 42 ГПК України тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не надала, її представник в судове засідання не з’явився, тому, враховуючи думку представників сторін, суд вважає можливим розглянути скаргу у його відсутність за наявними в матеріалах справи документами.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги і відзиву на неї, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.11.2005 р. між ВАТ КБ «Надра»(банк) та ТОВ «Торговий Дім «Олександрія - хліб»(позичальник) був укладений кредитний договір №012 (а.с.26-27).

Відповідно до умов цього договору банк надав, а позичальник отримав кредит в розмірі 3 510 000грн. строком з 30.11.2005 по 01.12.2005р. із сплатою 9,5% річних; шляхом перерахування коштів єдиним траншем у день підписання цього договору. Розділом 2  кредитного договору визначено, що в якості забезпечення своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування ,а також можливих пені та штрафних санкцій, що витікають з цього договору; позичальник надає банку за договором застави майнових прав (з майновим поручителем) ТОВ «Торговий Дім «Приват», який є майновим поручителем по зобов'язанням позичальника; передає у заставу банку в якості забезпечення виконання позичальником за даним кредитним договором: майнові права за договором строкового банківського вкладу (депозиту) № 798/Д від 30.11.2005р. в сумі 3900000грн., оформлений у ВАТ КБ «Надра».

В той же день, тобто 30.11.2005 р., між ВАТ КБ «Надра»(банк) та ТОВ «Торговий Дім «Приват»(вкладник) було укладено договір №798/Д строкового банківського вкладу (депозиту), відповідно до умов якого вкладник перерахував на рахунок №8002 в філії ВАТ КБ «Надра»в м.Олександрії грошові кошти в сумі 3 900 000грн., строком на 3 дні, дата повернення вкладу – 02.12.2005р.; процентна ставка по вкладу - 6% річних (а.с.21).

Того ж дня - 30.11.2005р. , між ВАТ КБ «Надра»(заставодержець ) та ТОВ «Торговий Дім «Приват»(заставодавець) було укладено оскаржуваний позивачем договір застави майнових прав №012 (а.с.22-24),  відповідно до умов якого заставодавець в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором передає заставодержателю в заставу майнові права за договором банківського вкладу, укладений між заставодавцем та боржником. Майнові права, що належать заставодавцю за договором банківського вкладу, оцінюються сторонами в сумі 3 900 000грн.

При цьому в розділі «Визначення термінів»зазначено, що «кредитний договір»- кредитний договір № 012 від 30.11.2005р., укладений між ВАТ КБ «Надра»(банк) та ТОВ «Торговий Дім «Олександрія - хліб»(позичальник); «зобов'язання»-зобов'язання позичальника по кредитному договору, а саме: повернути 01.12.2005р. кредит у сумі 3510000грн.; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 9,5 % річних; сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня); «позичальник »- ТОВ «Торговий Дім «Олександрія - хліб»; «предмет застави», «майнові права»- право вимоги, що належить заставодавцю по договору банківського вкладу; «боржник»- ВАТ КБ «Надра», яке є боржником за договором банківського вкладу; «договір банківського вкладу»- договір банківського вкладу (депозиту) № 798/Д від 30.11.2005 р., укладений між банком та заставодавцем.

Відповідно до розділу 4 цього договору застави «Реалізація предмета застави»: у випадку, коли позичальник при настанні строку виконання зобов'язання не виконає його, заставодержатель набуває права вимоги до боржника за договором банківського вкладу (п.4.1.) Реалізація предмета застави проводиться шляхом переведення на заставодержателя всіх прав по договору банківського вкладу (п.4.2.). Цим заставодавець погоджується, що у випадках, передбачених п.п.3.1.1.,3.1.2. цього договору, всі права вимоги до боржника по договору банківського вкладу переходять до заставодержателя (п.4.3.)

В зв’язку з тим, що ТОВ «Торговий Дім «Олександрія - хліб»в строки, передбачені умовами кредитного договору №012 від 30.11.2005р., кредит не повернув; ВАТ КБ «Надра»01.12.2005р. звернувся до ТОВ «Торговий Дім «Приват»з

претензією №1400 (а.с.59), в якій запропонував заставодавцю сплатити заборгованість за кредитом в сумі 3510000грн. та відсотки за користування кредитом - 1 852,50грн., в разі ж не сплати заборгованості, банк зазначив, що зверне стягнення на майно, передане в заставу за договором застави майнових прав №012, укладеним 30.11.05 р., між ВАТ КБ «Надра»(заставодержець ) та ТОВ «Торговий Дім «Приват»( заставодавець ).

Генеральний директор ТОВ «Торговий Дім «Приват» 02.12.2005р. направив на адресу банку відповідь за №2/2005, в якій зазначив, що враховуючи невиконання позичальником - ТОВ «Торговий Дім «Олександрія - хліб», зобов'язань за кредитним договором №012 від 30.11.2005р. та укладання 30.11.2005р. між ТОВ «Торговий Дім «Приват»та ВАТ КБ «Надра»договору застави майнових прав № 012; просить перерахувати кошти в розмірі 3510000грн. (розмір основного зобов'язання ) та 1852,50грн. (розмір відсотків) з депозитного рахунку на рахунок ВАТ КБ «Надра»на виконання умов кредитного договору та договору застави майнових прав (а.с.58).

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін визнано судом недійсним повністю або в частині. Угода може бути визнана недійсною з підстав, передбачених законом. Вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою тощо.

Враховуючи ту обставину, що в розділі оскаржуваного договору застави майнових прав №012 «Визначення термінів» чітко визначені терміни: «кредитний договір», «зобов'язання», «позичальник», «строк», «предмет застави», «майнові права», «боржник», «договір банківського вкладу», та зроблені посилання на відповідні договори; цього посилання достатньо для визначення суті забезпеченої вимоги та ідентифікації предмета застави ( оскільки застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання згідно зі ст.3 Закону, умови договору застави можуть бути викладені як безпосередньо в тексті цього договору, так і шляхом відсилання до умов договору, з якого виникає основне зобов'язання, що забезпечується заставою ), а тому вимоги ст.12 Закону України „Про заставу" є виконаними.

За таких обставин не можна вважати недійсним договір застави, оскільки опис предмету застави наведений у ньому, не залишає сумніву, що саме є предметом застави. Підтверджується це також тією обставиною, заставодавець - ТОВ «Торговий Дім «Приват», надаючи відповідь на претензію банку, чітко зазначив у ній, що враховуючи невиконання позичальником - ТОВ «Торговий Дім «Олександрія - хліб», зобов'язань за кредитним договором № 012 від 30.11.2005 р.; та укладання 30.11.05 р. між ТОВ «Торговий Дім «Приват»та ВАТ КБ «Надра»договору застави майнових прав №012; просить перерахувати кошти в розмірі 3510000 грн. ( розмір основного зобов'язання ) та 1 852,50 грн. ( розмір відсотків ) з депозитного рахунку на рахунок ВАТ КБ «Надра»на виконання умов кредитного договору та договору застави майнових прав.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про заставу»застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та у порядку, передбачених законом, а застава рухомого майна може бути зареєстрована у Державному реєстрі застав рухомого майна, ведення якого покладено на держателя названого реєстру - Міністерство юстиції України. Юридичне значення реєстрації застави рухомого майна полягає в тому, що заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше (частина п'ята статті 18 Закону). Державна реєстрація застави не є елементом форми угоди про заставу майна і тому саме лише недотримання вимог нормативних актів стосовно такої реєстрації не може бути

підставою для визнання відповідної угоди недійсною; але воно позбавляє заставодержателя права вимагати задоволення його вимог за рахунок заставленого майна, у тому числі й права звернення стягнення на це майно, переважно перед іншими заставодержателями одного й того ж рухомого майна, зареєстрованого в реєстрі. Таким чином приписи Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень»щодо порядку реєстрації обтяження не є обов'язковими для сторін у справі.

Окрім того відповідно до приписів ст.20 цього Закону задоволення вимог із заставленого майна може бути здійснене на підставі договору застави. Навіть якщо договір застави містить умови, які визначають можливість і правовий механізм набуття заставодержателем права власності (повного господарського відання) на заставлене майно, кредитор (заставодержатель) і в цьому разі вправі подати позов про звернення стягнення на заставлене майно.

Враховуючи вищезазначене, суд вірно не знайшов правових підстав для задоволення позовних  вимог товариства з  обмеженою  відповідальністю  «Торговий  дім  «Приват»про визнання недійсним договору застави та проведення реституції, тобто стягнення з відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра»отриманих ним за оскаржуваним договором застави від позивача 3511 852,50 грн .

Посилання позивача на порушення судом вимог Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обмежень»щодо порядку відступлення заставленого права грошової вимоги за депозитним договором не можуть бути прийняті до уваги, оскільки у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода (ст.22).

Крім того, представник позивача в судовому засіданні не надав будь-яких доказів щодо наявності обтяжувача з вищим пріоритетом.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду відповідно до ст.104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається.

Керуючись ст.99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 3.04.2007р. у справі №32/113-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Торговий Дім «Приват»–без задоволення

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий                                                                               В.Г. Головко

Судді                                                                                            Л.В.Чоха

О.В.Чус