ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

10.05.2007
Справа №2-2/3709-2007

За позовом: Сімферопольського ВП ВКГ (95053, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, б.5, )

до  відповідача: ТОВ «Кримтеплоелектроцентраль» (97501, Сімферопольський р-н, смт. Молодіжне, вул. Кримськая,7)

про стягнення  174900грн.82коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Міркін, представник, дор. у справі.

Від відповідача : Кабанцов, представник, доручення у справі.

Суть спору:

Позивач звернувся  до Господарського суду АР Крим  з позовом до відповідача  про  стягнення боргу за послуги з водопостачання у розмірі 167587грн.95коп., річних у розмірі 1535грн.92коп., індексу інфляції у розмірі 5776грн.95коп., разом 174900грн.82коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами був укладений Договір на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків до комунальної каналізації №3369/54 від 01.01.04р.

У виконання вищенаведеного договору позивач надавав відповідачу послуги з водопостачання, але у результаті неналежного виконання відповідачем визначених договором зобов’язань по сплаті рахунків, які пред’являлися в період з 30.8.2006р. -17.11.2006р. склалася заборгованість в розмірі 167587грн.95коп., що і стало підставою для звернення позивача з позовом у суд.

У засіданні суду, що відбулося 03.4.07р., відповідач надав відзив на позов, у якому повідомляє суду, що з позовом не згодний тому що відповідно до Постанови ВПВР ДВС АРК, цілісні майнові комплекси, на базі яких відповідач здійснював свою господарську діяльність з 31.10.2006р. повернути орендодавцю – ДП «Кримські генеруючи системи». У зв’язку із чим, з 31.10.2006р. відповідач не здійснює господарську діяльність по виробленню теплової та електричної енергії, та іншу діяльність. Позивач був повідомлений про передачу ЦМК листом ісх.№952-11 від 28.11.2006р., та повторно листом №991-12 від 14.12.2006р. Наведеними листами відповідач просив договір №3369 від 01.01.2004р., укладений з позивачем, вважати розірваним з 01.11.2006р.  У зв’язку із чим, відповідач не визнає рахунок за листопад на суму 72 591грн.83коп.

У засіданні суду, що відбулося 03.4.07р., була оголошена перерва на 08.5.07р., після перерви засідання було продовжене за участю тих же представників сторін.

У засіданні суду, що відбулося 03.4.07р., позивач надав пояснення, у якому повідомляє суду, що врахувавши лист №991 від 14.12.2006р., у якому відповідач просив припинити дію договору №3369 від 01.01.2004р. на водовідведення та водопостачання з 01.11.2006р., він виставив відповідачу скоригований рахунок № 3360 від 19.12.2006р. на суму 36628грн.30коп., яким зняв нарахування на послуги водовідведення та водопостачання за 17 днів листопаду 2006р. у зв’язку із чим, просить суд стягнути борг за послуги з водопостачання у розмірі 167587грн.95коп., річні у розмірі 1535грн.92коп., індекс інфляції у розмірі 5776грн.95коп., разом 174900грн.82коп.

У засіданні суду, що відбулося 08.5.07р., була оголошена перерва на 10.5.07р., після перерви засідання було продовжене за участю тих же представників сторін.

Представник відповідача у засіданні суду визнав позовні вимоги у повному обсязі, що відбито у протоколі судового засідання від 10.5.2007р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем був укладений договір на водопостачання з комунального водопроводу та відведення стоків (водовідведення) до комунальної каналізації № 3369/54 від 01.01.2004 року.

Відповідно до вищенаведеного договору позивач узяв на себе зобов’язання щодо забезпечення відповідача питною водою (ГОСТ2874-82) при наявності води у джерелах та кількості не більш встановленого ліміту, а також проводити водовідведення у об’ємах передбачених пунктом №1 цього договору.

Розрахунки за воду здійснюються відповідно до тарифів у розмірі за 1мкуб. поданої води та за 1м куб. відведених стоків, за ціною визначеною пунктом 2 вищенаведеного договору.

Сторони передбачили, що кінцеві розрахунки за надані послуги по водопостачанню та водовідведенню повинні здійснюватися у триденний строк зі дню отримання рахунку.  По закінчення вказаного строку відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення до погашення заборгованості ( п.3.2 договору).

Вищенаведений договір укладається строком по 31.12.2004р. та набирає сили з дню його підписання та вважається щорічно пролонгованим, якщо за місяць до закінчення строку поступить заява однієї з сторін про відмову від цього договору та (або) не закінчився строк дії індивідуальних удільних норм. Кількість пролонгацій не обмежена. При достроковому розірванні договору за ініціативою відповідача, останній зобов’язаний попередити позивача за місяць та провести повну оплату за отриману воду та скид стоків (п.19 договору).

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення.  Зобов'язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана   вчинити   на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,  виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст.  526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до  звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У виконання узятих на себе обов’язків за договором, позивач надав відповідачеві передбачені договором послуги, що підтверджується матеріалами справи у тому числі актами показників водолічильників від 29.8.2006р., 20.9.2006р, 16.10.2006р. та 16.11.2006р., та не заперечується відповідачем.

На оплату спожитих відповідачем послуг з водовідведення та водопостачання за вказаним договором позивач виставляв рахунки № 3369 від 22.9.2006 року на суму 60375грн.52коп.,№3369 від 17.10.2006р. на суму 71248грн.90коп. №3369 від 17.11.2006р. на суму 72591грн.83коп.

У зв’язку із тим, що позивач отримав лист №991 від 14.12.2006р.( що підтверджується квитанцією №6670), у якому відповідач просив припинити дію договору №3369 від 01.01.2004р. на водовідведення та водопостачання з 01.11.2006р., позивач виставив відповідачу скоригований рахунок № 3360 від 19.12.2006р. на суму 36628грн.30коп., яким зняв нарахування на послуги водовідведення та водопостачання за 17 днів листопаду 2006р.

Однак відповідач неналежним чином виконує свої зобов’язання за договором по сплаті рахунків які пред’являлися в період з 30.8.2006р. по 17.11.2006р., таким чином, сума основного боргу відповідача за період з вересня 2006р. по 17 листопада 2006р. складає 167587грн.95коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, або необґрунтованості позовних вимог, тоді як він такі в суд не представив.

Таким чином, у частині стягнення основного боргу у розмірі 167587грн.95коп. позов обґрунтований, підтверджується матеріалами справи, визнається відповідачем та підлягає задоволенню.

Окрім  вимоги про стягнення основного боргу, заявлені вимоги про стягнення річних у розмірі 1535грн.92коп. за період з жовтня 2006р. по 08.02.2007р., індексу інфляції у розмірі 5776грн.95коп. за період з жовтня 2006р. по 08.02.2007р.

У цій частині позов підлягає задоволенню, тому що відповідно до ст. 625 ЦК України, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на відповідача.

Відповідно до п.1 ст.8 Декрету Кабінету міністрів України «Про державне мито» державне мито у розмірі 339грн.69коп. підлягає поверненню як надмірно сплачене.

За згодою представників сторін в судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення оформлений та підписаний 18.5.2007р.

З урахуванням викладеного,  керуючись ст.ст. 49,77,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути зТОВ «Кримтеплоелектроцентраль» (97501, Сімферопольський р-н, смт. Молодіжне, вул. Кримськая,7, р/р 5201 в ОКБ м. Сімферополя, МФО 324485, ) на користь Сімферопольського ВП ВКГ (95053, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, б.5, п/р 260018814 в КРД АППБ «Аваль», МФО 324021, ) 167587грн.95коп. боргу, 1535грн.92коп. річних, 5776грн.95коп  інфляції, 1749грн. держмита, 118грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

3. Повернути Сімферопольському ВП ВКГ (95053, м. Сімферополь, вул. Гурзуфська, б.5, п/р 260018814 в КРД АППБ «Аваль», МФО 324021, ) з держбюджету України (р/р 0002; одержувач: Держбюджет м. Сімферополь, код платежу 22090200, ЕДРПОУ 34740405, Банк – ГУ ДКУ в АРК м. Сімферополь, МФО 824026 або із іншого розрахункового рахунку) держмито в розмірі 339грн.69коп.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.