Харківський апеляційний господарський суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2007 р.                                                           Справа № АС-3/22-07

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слюсарева Л.В., суддя Білоконь Н.Д. , суддя Фоміна В.О.

при секретарі Криворученко О.І.

за участю представників сторін:

позивача - не прибув

відповідача -  Скиби А.Г., сільського голови, Гордєєва В.О., довіреність без номерувід 05.06.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх. № 1082 С/1-14) на постанову господарського суду Сумської області від 01.02.07 р. по справі № АС-3/22-07

за позовом колективного сільськогосподарського підприємства ім. Ілліча, м. РомниСумської області

до Хоминцівської сільської ради Роменського району Сумської області

про визнання нечинним та скасування рішення, повернення майна,

встановила:

Колективне сільськогосподарське  підприємство ім. Ілліча звернулось  до господарського  суду  Сумської області з позовом  про  визнання нечинним та  скасування рішення Хоминцівської сільської ради Роменського  району Сумської області від 15.12.2004 р. в  частині прийняття у  власність сільської ради приміщення пилорами з майном та  пилораму  Р-65, приміщення  млина та  механічний млин, приміщення столярної майстерні та  кузні  з майном, трактор МТЗ-80 з причіпною майстернею та  про  зобов"язання відповідача  повернути зазначене вище майно позивачу.

Постановою господарського  суду Сумської області від 01.02.2007 р. у  справі    № АС 3/22-07 (суддя  Левченко П.І.) в  задоволенні  позову відмовлено з посиланням  на  пропуск позивачем встановленого статтею 99 Кодексу  адміністративного судочинства  України  річного строку звернення до  адміністративного суду  з позовом.

Позивач  із зазначеною постановою господарського суду  першої інстанції не  погодився,  звернувся  до Харківського  апеляційного  господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій, посилаючись на  порушення місцевим господарським судом  норм   матеріального  та  процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення  для  справи та  невідповідність викладених в  рішенні  висновків, обставинам  справи, просить  постанову скасувати  та  прийняти нову  постанову, якою позов  задовольнити.

Позивач свого представника для  участі в  судовому засіданні не направив та про причини його неприбуття суд не  повідомив, хоча  належним чином  був  повідомлений про дату, час   та  місце судового засідання, що підтверджується його листом  № 10 від  02 липня 2007 р., в  якому  ним  зазначено  про надання   документів  на  виконання ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 21.06.2007 р., якою було призначено  дату, час  та місце  даного судового засідання. Тому, згідно з ч. 4  статті  196  Кодексу  адміністративного судочинства  України  неприбуття  представника позивача не  перешкоджає  розгляду апеляційних скарг.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення  представників  відповідача та  перевіривши правильність застосування  місцевим господарським судом  норм  матеріального та  процесуального права, колегія  суддів дійшла  висновку, що апеляційна  скарга  задоволенню не  підлягає, виходячи з наступного.

11.09.2004 р. відбулися  збори уповноважених членів КСП ім. Ілліча на яких були присутні  всі  члени в  кількості  102 особи.На  повістку  дня  зборів одним з питань   було винесено затвердження переліку  майна соціальної сфери та  передача  на  баланс  сільської ради. За результатами проведених зборів було  вирішено затвердити  перелік  майна, яке  не  підлягає розпаюванню  та  передати його майно на баланс сільської ради.

15.12.2004 р. чотирнадцятою сесією Хоминцівської сільської ради Роменського району  Сумської області за  результатами  розгляду  подання  КСП ім. Ілліча про прийняття  в  комунальну  власність Хоминцівської сільської ради майна, яке  не підлягає розпаюванню та  рішення  зборів уповноважених членів  КСП ім. Ілліча було прийнято рішення про прийняття  в  комунальну  власність цієї ради майна  позивача  згідно  з  переліком  об"єктів  соціальної сфери, які  передаються  з КСП  ім. Ілліча  в  комунальну  власність сільській  раді, який є додатком до рішення, в  тому  числі приміщення пилорами з майном та  пилораму  Р-65, приміщення  млина та  механічний млин, приміщення столярної майстерні та  кузні  з майном, трактор МТЗ-80 з причіпною майстернею.

На виконання  цього рішення КСП ім. Ілліча передало зазначене майно в  комунальну  власність Хоминцівській  сільській  раді по актам  прийому- передачі   об"єктів соціальної сфери у  комунальну  власність від 12.01.2005 р.

Виходячи  з наведеного, оскаржуване  рішення прийнято відповідачем на підставі  волевиявлення  самого  позивача, що  відображено в  протоколі  зборів   уповноважених,  тому спірне рішення  не  порушує  прав  чи  охоронюваних законом  інтересів позивача, а згідно зі статтею 2 Кодексу  адміністративного судочинства  України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та  інтересів  фізичних осіб, прав та  інтересів юридичних осіб у  сфері  публічно-правових відносин від порушень з боку органів держави, органів  місцевого самоврядування, їхніх посадових і  службових осіб.

Позивач в апеляційній  скарзі посилається  на те, що  рішення  зборів  уповноважених КСП ім. Ілліча  про передачу майна  до комунальної власності  суперечить вимогам  чинного законодавства, оскільки  на  момент їх проведення було порушено справу  про його  банкрутство, введено  процедуру розпорядження  майна  та   мораторій  на його реалізацію, в  той  час  як в  порушення ч. 13 статті  13 Закону  України "Про відновлення  платоспроможності  боржника або визнання  його банкрутом"  згоди на  передачу  майна в  комунальну власність  органи  управління позивача   від розпорядника майна не  отримували.

Колегія  суддів  вважає зазначені доводи безпідставними, оскільки, як  вбачається  з матеріалів  справи ухвалою господарського суду  Сумської області  від  12.08.2004 р. справу  про банкрутство КСП ім. Ілліча  було припинено, та оскільки  цю  ухвалу  в  апеляційному  порядку  оскаржено  не  було,  вона  набрала    законної сили  і лише  і лише   16.11.2004 р.  постановою Вищого господарського суду України зазначену  ухвалу  скасовано та  справу направлено на  новий  розгляд  господарського суду  першої інстанції, який ухвалою від 20.01.205 р.  розпочав новий  розгляд справи  про банкрутство. Тобто   збори уповноважених позивача та засідання  комісії по  розподілу  майна було проведено  в  період, коли стосовно  позивача  не  було порушено  справу  про банкрутство,  не  було розпочато процедуру розпорядження  та не було введено  мораторій   на  реалізацію майна, а  тому   згоди арбітражного  керуючого на розпаювання  та  передачу  майна, позивач  як  власник спірного  майна на  той  час  не  повинен був  отримувати.

Також позивач в  апеляційній  скарзі  посилається  на те, що ним  не було пропущено встановлений статтею 99 Кодексу  адміністративного судочинства  України річний  строк  позовної давності, оскільки керуючий  санацією КСП ім. Ілліча  арбітражний  керуючий Ховрін Ю.А. в  порядку  статті  17 Закону  України «Про відновлення  платоспроможності  боржника  або визнання  його банкрутом»в  межах провадження  у  справі  про банкрутство  звернувся  до  господарського суду із заявою про визнання недійсним протоколу зборів  уповноважених КСП ім. Ілліча та  передачі  майна боржника. Проте, ухвалою від 14.09.2006 р.  господарським судом  Сумської області  провадження  у  справі  було припинено. Колегія  суддів   вважає зазначені  доводи безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до частини  1 статті  99 Кодексу  адміністративного судочинства України Адміністративний  позов  може  бути подано в  межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом  або іншими законами.

Згідно з ч. 2  цієї статті для  звернення  до адміністративного  суду за  захистом прав, свобод та  інтересів особи встановлюється  річний  строк, який, якщо не  встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була  дізнатися про порушення своїх прав, свобод  чи  інтересів.

Як  вірно зазначено господарським судом  першої інстанції,  КСП ім.  Ілліча було відомо з 11.09.2004 р. про прийняття  ним  рішення  про передачу майна  в  комунальну  власність,  про своє подання до відповідача, на  підставі якого  відповідачем  було прийнято спірне  рішення та  про підписані  ним на  підставі  спірного рішення акти приймання - передачі об»єктів  соціальної сфери у  комунальну  власність від 04.01.2005 р.Також  позивачу  було відомо  про лист  відповідача від 04.05.2005 р.  №  55, надісланий на  ім»я  арбітражного керуючого Маляра  М.В., призначеного з 18.04.2005 р. по  11.01.2006 р. ,  яким останній був повідомлений про прийняття спірного рішення  та  передачу майна позивача  на  баланс Хоминцівської сільської ради. Після  Маляра  М.В. керуючим санацією  КСП ім.. Ілліча з 11.01.2006 р. до жовтня 2006 р. був  арбітражний керуючий Ховрін Ю.А.

Зважаючи на  наведене, позивач  знав  про  прийняття відповідачем  спірного рішення від  15.12.2004 р. принаймні з  04.01.2005 р.–дати підписання  актів  приймання-передачі об»єктів  соціальної сфери у комунальну  власність, тому  строк  позовної давності почав  свій  перебіг з цієї дати, а призначення  арбітражного керуючого та  подання  ним позову  про  визнання укладеної боржником  угоди недійсною  не прериває цього строку.

Оскільки  позов  у  даній  справі  подано  лише 12.01.2007 р., позивачем  пропущено встановлений  статтею 99 Кодексу  адміністративного судочинства України строк  звернення  до адміністративного суду.

Згідно  зі  статтею 100 Кодексу  адміністративного судочинства України пропущення  строку  звернення  до адміністративного суду є підставою для  відмови  у задоволенні адміністративного  позову за  умови, якщо на  цьому наполягає одна  із сторін.

Якщо суд визнає причину  пропущення  строку  звернення  до суду  поважною, адміністративна  справа  розглядається  і  вирішується  в  порядку, встановленому  цим Кодексом.

Зважаючи на  те, що відповідач  наполягав  на відмові  у  задоволенні  позову  у  зв»язку з пропущенням  позивачем  строку  звернення до адміністративного суду та   на те, що позивачем не  було наведено причин пропуску цього строку, місцевий  господарський  суд  правомірно  відмовив  в задоволенні адміністративного позову  на  підставі ч. 1 статті  100 Кодексу  адміністративного судочинства  України.

Враховуючи викладене, місцевий  господарський  суд  дійшов  правильного висновку про відмову  в  задоволенні  позовних вимог.

Керуючись статтями 99, 100,  п. 1  статті  198 , статтями 200, 205, 206 Кодексу  адміністративного судочинства  України, колегія  суддів, -

ухвалила:

Апеляційну  скаргу залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Сумської області  від 01.02.2007 р. у  справі №  АС-3/22-07 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності  з моменту  проголошення та   може  бути оскаржена  до Вищого адміністративного суду  України протягом  одного місяця  з дня її  виготовлення в  повному  обсязі.

Ухвалу підписано 09.07.2007 р.

Головуючий суддя                                                                      Слюсарева Л.В.

Суддя                                                                     Білоконь Н.Д.

Суддя                                                                     Фоміна В.О.