ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

"09" липня 2007 р.                                                            Справа №6/162-НА

за позовом  Закрите акціонерне товариство агрофірма "Авіс" с. Гуменці Кам'янець-Подільського району

до Кам'янець-Подільська об'єднана державна податкова інспекція м. Кам'янець-Подільський

про - визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0, №/0 від 06.05.2006р.;

- зобов’язання Кам’янець-Подільську ОДПІ виконати невиконані дії згідно загальної податкової декларації  по ПДВ за лютий 2006р. щодо виконання вимог п.п.7.7.2,7.7.5, п.7.7. ст.7 ЗУ „Про  податок на додану вартість” (в редакції чинній на момент виникнення  бюджетної заборгованості) та п.4 Порядку відшкодування  податку на додану вартість від 02.07.97р. №209/72 – надати  висновок територіальному відділенню Держказначейства на відшкодування ПДВ.

Суддя  Танасюк О.Є.                    Секретар судового засідання  Сарбей О.Ф.

Представники сторін:

від позивача     Кухаришен Р.М. –представник за довіреністю від 30.05.07р.

від відповідача    Лічман Л.В. –представник за довіреністю № 4521/10/10-017 від 15.03.2006р.

Від прокуратури: Шкадько В.В. –прокурор відділу прокуратури Хмельницької області

Постанова приймається 06.07.07р., оскільки в судових засіданнях 22.05.07р., 31.05.07р., 14.06.07р. та 20.06.07р. оголошувалася перерва.

У судовому засіданні  згідно ч.3 ст. 160 КАСУ проголошено  вступну  і  резолютивну частини постанови.

Суть спору: Позивач звернувся з позовом до суду в якому просить суд визнати нечинними податкові повідомлення-рішення №/0, №/0 від 06.05.2006р. та зобов’язати Кам’янець-Подільську ОДПІ виконати невиконані дії згідно загальної податкової декларації  по ПДВ за лютий 2006р. щодо виконання вимог п.п.7.7.2,7.7.5, п.7.7. ст.7 ЗУ „Про податок на додану вартість” та п.4 Порядку відшкодування податку на додану вартість від 02.07.97р. №209/72, а саме –надати  висновок територіальному  відділенню Держказначейства на відшкодування ПДВ.

При цьому посилається на те, що податковим органом  в акті перевірки невірно застосовано норми діючого законодавства, що стало підставою для прийняття неправомірних податкових повідомлень-рішень. Позивач не погоджується з висновком перевірки, що податок на додану вартість в сумі 4281180грн. сплачений при придбанні товарно-матеріальних цінностей має бути включений до податкового кредиту спеціальної декларації та виключений з податкового кредиту загальної декларації за лютий 2006р., оскільки  зазначене не відповідає Порядку акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарським товаровиробниками –платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію ( крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1999р. № 271. Позивач стверджує, що зазначений порядок розроблений та затверджений з метою підтримки сільськогосподарських товаровиробників та відповідно до п.11.29 ст.11 Закону України „Про податок на додану вартість” і виключно щодо операцій з продажу  товарів ( робіт, послуг) власного виробництва. Розмежування податкового кредиту в різні декларації з ПДВ не передбачено даним Порядком, як і жодним іншим нормативним актом. Позивач вважає, що в даних правовідносинах він правомірно керувався загальними нормами Закону України „Про податок на додану вартість” і правомірно відображав податковий кредит в загальній декларації. Враховуючи зазначене позивач наполягає, що дії податкового органу є неправомірними, такими, що позбавляють підприємства законного права на відшкодування ПДВ. Крім того, позивач просить суд прийняти до уваги, що податковим органом зроблено висновок , що сума ПДВ має бути включена до податкового кредиту спеціальної декларації, однак не враховано , що наказом ДПА України від 30.05.1997р. №166 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 09.07.1997р. за № 250/2054 передбачені спеціальні режими оподаткування переробного підприємства ( п.11.21 Закону „Про ПДВ”), сільськогосподарського підприємства (п.11.21 Закону „Про ПДВ”), сільськогосподарського товаровиробника ( п.11.29 Закону „Про ПДВ”), а до якого саме спеціального режиму і в якій частині слід відносити податковий кредит не пояснено. Податковим органом не спростовано сам факт існування податкового кредиту в обсягах задекларованих позивачем за лютий 2006р.

Також, позивач стверджує, що дії податкового органу по невідшкодуванню ПДВ є неправомірними, такими, що вчиненні в порушення пп..7.7.1 п.7.7 ст.7 Закону України „ Про податок на додану вартість”. Оскільки згідно платіжних документів №158 від 01.12.2005р. та №201 від 26.12.2005р. ЗАТ агрофірма „Авіс” було сплачено ПДВ в сумі 4 281 180 грн., відповідно підприємством правомірно задекларовано суму ПДВ до відшкодування. Враховуючи зазначену обставину, податковий орган зобов’язаний був діяти у відповідності до ч.2 пп.7.7.5 Закону України „Про податок на додану вартість”, тобто в п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Відповідач в письмових запереченнях на адміністративний позов та представники відповідача в  судових засіданнях проти адміністративного позову заперечують повністю, мотивуючи тим, що їх дії ґрунтуються на діючому законодавстві. В обґрунтування своїх заперечень стверджують, що за результатами перевірки не підтверджена сума заявленого ЗАТ „Авіс” бюджетного відшкодування ПДВ за лютий 2006р. в розмірі 4 281 180грн., у зв’язку з порушенням вимог пп..7.7.1 ,пп..7.7.2 п.7.7  ст.7 , пунктів 11.21, 11.29 ст.11 Закону України „ Про податок на додану вартість” від 03.04.1997р. № 168/97-ВР, п.1.2 Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПА України від 30.07.1997р. № 166 ( у редакції наказу від 15.06.2005р. № 213) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2005р. за № 702/10982 ; п.4 Постанови Кабінету Міністрів України „Про Порядок акумулювання та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарським товаровиробниками-платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів ( робіт, послуг) власного виробництва, продукцію ( крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” № 271 від 26.02.1999р. із змінами та доповненнями, п.15 Постанови Кабінету Міністрів України „ Про порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі” № 805 від 12.05.1999р.

Відповідач звертає увагу суду, що згідно довідки про включення до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій №311 від 07.02.2002р., ЗАТ „Агрофірма „Авіс”, крім іншої діяльності, займається розведенням птиці (КВЕД 01.24.0), вирощуванням зернових культур (01.11.0), переробленням свійської птиці і кролів ( КВЕД 15.12.0), є сільськогосподарським товаровиробником ( переробним підприємством), а отже, перебуває на спеціальному режимі обкладання ПДВ , встановленому п.п.11.21 та  п.п. 11.29 статті 11 Закону України „Про податок на додану вартість”.  При перевірці встановлено, що підприємством не вірно віднесено суми податкового кредиту до загальної декларації по ПДВ, оскільки формування податкового кредиту по придбаних основних фондах та матеріалах здійснюється відповідно до тієї діяльності, в якій використовуються такі товарно-матеріальні цінності. Відображення сплачених сум ПДВ за видами декларацій (у спеціальній (скороченій) або загальній (бюджетній)), залежить від призначення та безпосереднього використання придбаних матеріально-технічних ресурсів. Оскільки, обладнання комбікормового заводу та будівельні матеріали, придбані з метою використання для реконструкції пташників, призначені для потреб власного сільськогосподарського виробника, тому така операція повинна відображатися у спеціальній (скороченій) декларації № 2 з ПДВ. Порядок відображення сум ПДВ, належних до сплати чи відшкодування, визначений вищезгаданим не містить виключень для операцій, по яких проведено перевірку. Безпідставним вважає посилки позивача на пп..5.3.2 ст. 5 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”, оскільки ЗАТ „Агрофірма „Авіс” є платником фіксованого сільськогосподарського податку, а не перебуває на загальній системі оподаткування.

Прокуратура Хмельницької області вступила в дану справу з метою захисту  інтересів держави у даному спорі.

Розглядом  матеріалів   справи   встановлено   наступне:

Закрите акціонерне товариство „Агрофірма „Авіс”, с. Гуменці Кам’янець-Подільського району –зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності –юридична особа, є сільськогосподарським виробником, тому перебуває на спеціальному режимі сплати та використання ПДВ, згідно з яким суми ПДВ, що призначені до сплати не перераховуються до бюджету, а залишаються у власному розпорядженні позивача для їх цільового використання, тому позивачем подавалися до Кам’янець-Подільської ОДПІ податкові декларації по ПДВ 3-х видів: №1-(скорочена) спеціальна декларація по ПДВ, в якій відображаються операції з реалізації молока, худоби, птиці, вовни, №2 (скорочена) спеціальна декларація з ПДВ, в якій відображаються операції з реалізації товарів (робіт, послуг) власного виробництва, №3 –загальна декларація  з ПДВ, в якій відображаються податкові зобов’язання та податковий кредит, що не відображаються  в деклараціях форми №1 та №2, підтверджується також відповідними податковими деклараціями по ПДВ за січень-лютий 2006р.

07.11.05р. між позивачем та ТОВ „Луцьк-металопостачсервіс” укладено договір купівлі-продажу №07/11-05/03 від 07.11.05р., згідно якого ЗАТ „Агрофірма „Авіс”” куплено комбікормовий завод, потужністю виробництва 20 т/год. комбікормів, а  відповідно до договору купівлі-продажу №10/1-05 від 10.11.05р. будівельні матеріали, загальною вартістю 12 млн. грн.

В зв’язку з придбанням вказаного комбікормового заводу ТОВ „Луцькметалопостачсервіс” виписано позивачу податкову накладну №224 від 30.12.05р. на суму 16300000,00 грн. (в т.ч. ПДВ в сумі 2716666,67 грн.) та в зв’язку з придбанням будівельних матеріалів виписано податкові накладні №204 від 29.11.05р., №203 від 28.11.05р., №201 від 25.11.05р., №200 від 24.11.05р., №198 від 23.11.05р., №195 від 22.11.05р., №№192 від 18.11.05р., №191 від 16.11.05р, №190 від 15.11.05р., №189 від 14.11.05р., №188 від 11.11.05р., №185 від 10.11.05р., №184 від 09.11.05р., №182 від 08.11.05р., №180 від 07.11.05р., №178 від 04.11.05р, №177 від 03.11.05р., №176 від 02.11.05р., №209 від 01.11.05р. Факт перерахування коштів позивачем підтверджується випискою з його банківського рахунку.

Придбання товарно-матеріальних цінностей відображено позивачем в податкових деклараціях з ПДВ спеціальних (скорочених), поданих до Кам’янець-Подільської ОДПІ, а саме: №4170 від 20.02.06р. за січень 2006р., відповідно до якої сума податкового кредиту по ПДВ становить 79 304,00 грн., з них: - по придбаних товарах –79 304,00 грн. (рядок 10.1 Декларації), в податковій декларації з ПДВ №4169 від 20.02.06р., згідно якої сума податкового кредиту становить 4581 207,00 грн., з них по придбанню товарів –4581207,00 грн. (рядок 10.1. Декларації), податковій декларації  по ПДВ №6211 від 20.03.06р.  за лютий 2006р., згідно якої податковий кредит становить 85 687,00 грн., з них: по придбаних товарах –67710 грн. (рядок 10.1 Декларації) та коригування податкового кредиту  за попередні  звітні періоди –

-153397,00 грн.

20.02.06р. позивачем подано до Кам’янець-Подільської ОДПІ заяву про повернення суми бюджетного відшкодування до податкової декларації з ПДВ за січень 2006р. в сумі  146 447,00 грн.

З метою перевірки достовірності та правильності нарахування заявленої позивачем до відшкодування суми ПДВ в період з 06.04.06р. по 19.04.06р. працівниками Кам’янець-Подільської ОДПІ проведено позапланову документальну перевірку з питань  правомірності  визначення заявленої до відшкодування ЗАТ „Агрофірма „Авіс”” суми ПДВ за період з 01.01.06р. по 28.02.06р.

Для перевірки обґрунтованості заявлених позивачем до бюджетного відшкодування сум ПДВ відповідачем зроблено запити про проведення зустрічних перевірок на підприємствах –підрядниках ЗАТ „Агрофірма „Авіс””: ТОВ „Луцьк-Металопостачсервіс” (м. Луцьк), ПП „Промбуддеталь” (м. Київ), ДП ЗАТ Теувес Холдинг „Тегра Україна ЛТД”, ТОВ „Будтехмонтаж”,  ТОВ „УГМК-Галичина”.

В надісланих на запит Кам’янець-Подільської ОДПІ №4310/7/23-015/4 від 11.03.06р. та №7029/7/23-015/4 від 20.04.06р., повідомленнях Луцької ОДПІ ДПА у Волинській області №3367/7/23-409 від 11.05.06р. та №9943/7/23-1410 від 19.05.06р.  ДПІ в Печерському районі м. Києва,  зазначено про неможливість проведення зустрічних перевірок на підприємствах-постачальниках позивача - ТОВ „Луцькметалопостачсервіс” (м. Луцьк) та ПП „Промбуддеталь” (м. Київ) в зв’язку з відсутністю даних суб’єктів господарювання за їх місцезнаходженням та вжиття оперативних заходів для їх розшуку, взаємозв’язки ТОВ „Будтехмонтаж” (смт. Смотрич Дунаєвецького району) із ЗАТ „Агрофірма „Авіс”” документально підтверджено.

Крім того, у відповідь на запит відповідача, відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства Кам’янець-Подільської районної державної адміністрації повідомлено, що жодних дозволів на будівництво ЗАТ „Агрофірма „Авіс”” комбікормового заводу в с. Гуменці ним не надавалося.

За результатами проведення вказаної перевірки складено акт перевірки №22083 від 27.04.06р., в якому перевіряючими зафіксовано неправомірне завищення заявленої до відшкодування суми ПДВ в розмірі 4 281 180,00 грн., внаслідок зняття якої у позивача виникло податкове зобов’язання по ПДВ згідно даних загальної декларації в сумі 4333,00 грн. та нараховано 1 300,00 грн. –фінансових санкцій.

Не погоджуючись із висновками, викладеними в акті перевірки позивачем 27.04.06р. подано заперечення до акту перевірки. Однак, листом  Кам’янець-Подільської ОДПІ №7943/10/23-017/4 від 06.05.06р. вказані заперечення залишено без задоволення.

На підставі акту перевірки №22083 від 27.04.06р. відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

1)          №/0 від 06.05.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по ПДВ в сумі 5633,00 грн., з них: 4333,00 грн. –основний платіж  та 1300,00 грн. –штрафні санкції;

2)          №/0 від 06.05.2006р., яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування  з ПДВ в сумі 4 281 180,00 грн.

Вважаючи спірні податкові повідомлення-рішення протиправними та вважаючи, що має право на віднесення суми 4 281 180,00 грн. до податкового кредиту по загальній декларації з ПДВ , позивач звернувся з позовом до суду.

Аналізуючи надані по справі докази та пояснення позивача, оцінюючи їх в сукупності, до уваги приймається наступне:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого      самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у      спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно ст.92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки та збори.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України „Про систему оподаткування”, ставки, механізм  справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами  України,  крім  законів про оподаткування. Згідно ч.7 ст.1 вищезазначеного Закону, податки і збори (обов’язкові платежі), справляння яких  не передбачено цим Законом, сплаті не підлягають.

Закон України „Про податок на додану вартість” визначає платників податку на додану вартість, об'єкти, базу та ставки оподаткування, перелік неоподатковуваних та звільнених від оподаткування операцій, особливості оподаткування експортних та імпортних операцій, поняття податкової накладної, порядок обліку, звітування та внесення податку до бюджету.

В розумінні п.3.1.1 п.3.1 ст. 3 Закону України „Про податок на додану вартість” операції платників податку з поставки товарів на митній території України є об'єктом оподаткування.

У зв'язку з наведеним, зазначені в акті перевірки операції ЗАТ „Агрофірма „Авіс”” з його контрагентами є об'єктом оподаткування податком на додану вартість відповідно до п. 1.4. ст.1. та п.п.3.1.1. п.3.1. ст. 3. Закону України „Про податок на додану вартість”.

Судом враховується, що п.11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість” від 03.04.1997 року (зі змінами та доповненнями) передбачено, що сума податку на додану вартість, що повинна сплачуватись до бюджету переробними підприємствами усіх форм власності за реалізовані ними молоко та молочну продукцію, м’ясо та м’ясопродукти у повному обсязі спрямовується виключно на виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко і м’ясо у живій вазі. Сума податку  на  додану  вартість,  що  підлягає  сплаті  до бюджету сільськогосподарськими підприємствами усіх форм  власності за реалізовані ними молоко,  худобу,  птицю,  вовну, а також  за молочну продукцію та м'ясопродукти, вироблені у власних переробних цехах, повністю залишається у розпорядженні цих сільськогосподарських підприємств  і  спрямовується  на  підтримку власного виробництва   тваринницької   продукції   та    продукції птахівництва.

Порядок нарахування і використання зазначених коштів встановлюється  Кабінетом Міністрів України.

Так, на виконання п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”  Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №805 від 12.05.1999 року “Про Порядок нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м’ясо в живій вазі”.

Відповідно до  п. 11. 29 ст. 11  Закону України “Про податок на додану вартість”  зупинено дію п.7.7 ст. 7, п.10.1 і 10.2 ст.10 цього Закону в частині сплати до бюджету податку на додану вартість щодо операцій з поставки товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлену на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини, за винятком операцій з поставки переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, що здійснюються сільськогосподарськими товаровиробниками незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, в яких сума, одержана від поставки сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки за попередній звітний (податковий) рік, становить не менше 50 відсотків загальної суми валового  доходу  підприємства.

Для новостворених сільськогосподарських товаровиробників різних  форм власності питома вага сільськогосподарської продукції в загальній сумі валового доходу  підприємства  в  поточному  році визначається за даними звітного періоду.

Зазначені кошти залишаються в розпорядженні сільськогосподарських товаровиробників і використовуються ними на придбання  матеріально-технічних ресурсів виробничого призначення. У  разі  нецільового  використання   акумульованих   коштів   вони стягуються до Державного бюджету України в безспірному порядку. Порядок акумуляції та   використання   зазначених   коштів визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”  Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №271 від 26.02.1999 року “Про Порядок акумуляції та використання коштів, які нараховуються сільськогосподарськими товаровиробниками - платниками податку на додану вартість щодо операцій з продажу товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних товарів), виготовлених на давальницьких умовах із власної сільськогосподарської сировини” .

Таким чином,  на виконання вимог п. 11.21 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”  була прийнята Постанова КМ України № 805 від 12.05.1999 року, а на виконання вимог п. 11.29 - Постанова КМ України  № 271 від 26.02.1999 року.

Відповідач, зазначаючи в оскаржуваних повідомленнях-рішеннях порушення п. 11.21 та п. 11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість”, підтвердив, що позивач є виробником  сільськогосподарської  продукції, яка реалізується як споживачам, так і переробникам.

Однак, судом не приймається до уваги твердження відповідача про те, що позивачем не здійснювалися операції по будівництву та відновленню придбаного ним комбікормового заводу, оскільки факту придбання комбікормового заводу та будівельних матеріалів на його ремонт та здійснення ремонтних робіт підтверджено належним чином оформленими податковими накладними. Згідно п.п.7.2.3. п.7.2. ст.7. Закону України „Про податок на додану вартість” податкова накладна складається у момент виникнення податкових зобов'язань продавця у двох примірниках. Оригінал податкової накладної надається покупцю, копія залишається у продавця товарів (робіт, послуг). Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг).

А відповідно до п.п. 7.3.1 даної статті датою виникнення податкових зобов'язань у продавця з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше;

або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку;

або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Згідно п.п. 7.5.1 п 7.5 ст.7 даного Закону датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:

або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків.

або  дата   отримання   податкової  накладної,  що   засвідчує   факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Таким чином, оплата за придбані товари, в тому числі попередня оплата (авансування), які також підтверджені податковими накладними є підставою для віднесення сум до податкового кредиту з ПДВ.

Згідно з частиною 3 статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Отже, господарюючий суб'єкт, діяльність якого пов'язана з виробництвом сільськогосподарських товарів, не може знаходитись у гіршому становищі, ніж господарюючий суб'єкт, що не здійснює такого виробництва, щодо відшкодування податку на додану вартість.

З огляду на викладене, висновок відповідача про необхідність віднесення податкового кредиту по операції з придбання до спеціальної декларації №2, згідно з якою податок на додану вартість при придбанні не відшкодовується шляхом перерахування на розрахунковий рахунок, позбавляє платника податку такого права, встановленого Законом України „Про податок на додану вартість”.

Згідно із ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п.1, п.4 ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до п. п. 7.7.З.П.7.7. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” (в редакції чинній на момент вчинення господарських операцій та проведення перевірки) у разі коли за результатами звітного періоду сума податку на додану вартість, визначена згідно пп.7.7.1. цієї статті, має від'ємне значення, така сума підлягає відшкодуванню платнику податку з державного бюджету України протягом місяця, наступного після подачі декларації. Підставою для отримання відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період.

Крім того, листом Державної податкової адміністрації України № 2651/7/16-1121 від 23.02.1999 року визначено, що спеціальною (окремою) податковою декларацією з ПДВ, є декларація до якої включаються операції з продажу сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки, в тому числі і на давальницьких умовах, незалежно від виду розрахунків за таку продукцію та напрямку її реалізації (на митній території України чи на експорт) та операції з придбання товарів (робіт, послуг), які включаються до валових витрат виробництва такої продукції, і відповідно до складу податкового кредиту по такій продукції. Як вбачається з наявних у справі матеріалів, позивачем були придбані основні засоби, тобто комбікормовий завод та будівельні матеріали для його відновлення, що підтверджується податковими накладними №224 від 30.12.05р. на суму 16300000,00 грн. (в т.ч. ПДВ в сумі 2716666,67 грн.) та в зв’язку з придбанням будівельних матеріалів виписано податкові накладні №204 від 29.11.05р., №203 від 28.11.05р., №201 від 25.11.05р., №200 від 24.11.05р., №198 від 23.11.05р., №195 від 22.11.05р., №№192 від 18.11.05р., №191 від 16.11.05р, №190 від 15.11.05р., №189 від 14.11.05р., №188 від 11.11.05р., №185 від 10.11.05р., №184 від 09.11.05р., №182 від 08.11.05р., №180 від 07.11.05р., №178 від 04.11.05р, №177 від 03.11.05р., №176 від 02.11.05р., №209 від 01.11.05р. Факт перерахування коштів позивачем на рахунки його контрагентів підтверджується випискою з його банківського рахунку.

Згідно п.2 Порядку нарахування, виплат і використання коштів, спрямованих для виплати дотацій сільськогосподарським товаровиробникам за продані ними переробним підприємствам молоко та м'ясо в живій вазі  (Постанова КМУ № 805) визначено, що сільськогосподарські товаровиробники реалізують переробним підприємствам усіх форм власності молоко і м'ясо в живій вазі відповідно до укладених договорів, нараховуючи податок на додану вартість за нульовою ставкою. При цьому податковий кредит, що складається із сум податку на  додану вартість, сплачених сільськогосподарськими товаровиробниками у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу власних валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації, включається до податкової декларації платника податку за звітний період, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією.

Оскільки придбаний у ТОВ Луцькметалопостачсервіс” комбікормовий завод та будівельні матеріали для його ремонту віднесені позивачем до основних фондів, то виходячи з положень Постанови КМУ №805, податковий кредит з придбаного обладнання підлягає віднесенню до загальної податкової декларації з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією.

Відповідно до п. 4 Постанови КМУ № 271 на  підставі  даних бухгалтерського та податкового обліку сільськогосподарський товаровиробник складає декларацію з  податку на  додану  вартість  з  реалізованої  продукції,  товарів (робіт, послуг) власного виробництва, включаючи продукцію (крім підакцизних  товарів),  виготовлену на  давальницьких  умовах  із власної сільськогосподарської сировини,  крім операцій  з  продажу переробним підприємствам молока та м'яса живою вагою, і в терміни, передбачені законодавством для звітності,  подають її  до  органів державної  податкової служби. Одночасно з декларацією з податку на додану вартість за відповідний звітний період сільськогосподарські товаровиробники подають до органу державної податкової  служби  за місцем  реєстрації довідки про цільове використання сум податку на додану вартість за попередній звітний період, форма та зміст якої визначається Державною податковою адміністрацією за погодженням із Міністерством  аграрної  політики.

Залишок податкових  зобов'язань  відповідно  до  декларації з податку на  додану  вартість  з  реалізованої  продукції,  товарів (робіт,  послуг)  власного виробництва,  включаючи продукцію (крім підакцизних  товарів),  виготовлену  на  давальницьких  умовах  із власної  сільськогосподарської  сировини, тобто різниця між сумою податку на додану вартість,  одержаною  сільськогосподарськими товаровиробниками від  покупців,  та  сумою  податку  на  додану вартість,   сплаченою   ними    постачальникам, перераховується сільськогосподарськими  товаровиробниками  з  поточного рахунку на окремий рахунок у  терміни,  передбачені  для  перерахування  суми податку  на додану вартість до бюджету. Не перераховані на окремий рахунок зазначені кошти вважаються такими, що використовуються не за  цільовим  призначенням,  і  підлягають стягненню до державного бюджету у безспірному порядку.

Зазначений окремий рахунок сільськогосподарський товаровиробник повинен відкрити протягом одного звітного періоду.

Залишок податкового кредиту відповідно до згаданої декларації,  тобто від'ємна різниця між сумою податку на додану вартість, одержаною сільськогосподарськими товаровиробниками  від покупців,  та сумою податку на додану вартість, сплаченою ними постачальникам,  зараховується         сільськогосподарським товаровиробникам  на  зменшення  податкових  зобов'язань наступних звітних періодів.

В зв’язку з цим, суд також вважає за необхідне зазначити, що віднесення позивачем до податкового кредиту, ПДВ за послуги по ремонту придбаного комбікормового заводу у спеціальну декларацію фактично позбавляє його пільги, і  визначає більш жорсткі умови оподаткування, оскільки отримання пільги ставиться  в залежність від обсягу податкових зобов'язань позивача.

Зазначене суперечить п. 11.21, п. 11.29 ст. 11 Закону України “Про податок на додану вартість” та положенням Постанов КМУ № 271 та № 805, які спрямовані на підтримку та розвиток сільськогосподарського товаровиробника.

Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно  відобразив податковий кредит в розмірі 4 281 180,00 грн. в загальній податковій декларації, за якою здійснюються розрахунки з бюджетом, з відшкодуванням з бюджету податкового кредиту за цією декларацією.

При цьому судом також враховуються приписи ч. 2 ст. 71 КАС України, відповідно до яких в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В зв’язку з вищезазначеним, суд прийшов до висновку, що відповідачем не було надано належних та переконливих доказів відносно правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №/0 від 06.05.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по ПДВ в сумі 5633,00 грн., з них: 4333,00 грн. –основний платіж  та 1300,00 грн. –штрафні санкції та №/0 від 06.05.2006р., яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування  з ПДВ в сумі 4 281 180,00 грн.

За таких обставин, позовні вимоги  позивача в частині визнання нечинними податкових повідомлень-рішень №/0 від 06.05.06р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання по ПДВ в сумі 5633,00 грн., з них: 4333,00 грн. –основний платіж  та 1300,00 грн. –штрафні санкції та №/0 від 06.05.2006р., яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування  з ПДВ в сумі 4 281 180,00 грн. відповідають вимогам чинного законодавства, підтверджені належними доказами а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов’язання Кам’янець-Подільську ОДПІ виконати невиконані дії згідно загальної податкової декларації  по ПДВ за лютий 2006р. щодо виконання вимог п.п.7.7.2,7.7.5, п.7.7. ст.7 ЗУ „Про  податок на додану вартість” та п.4 Порядку відшкодування  податку на додану вартість від 02.07.97р. №209/72 – надати  висновок територіальному відділенню Держказначейства на відшкодування ПДВ, то судом приймається до уваги, що  відповідно до п.п.7.7.3. п.7.7. ст.7 Закону України „Про податков на додану вартість”, від’ємне значення різниці між загальною сумою податкових зобов’язань та сумою податкового кредиту звітного періоду підлягає відшкодуванню платнику податку з Державного бюджету України протягом  місця, наступного після подачі декларації. При цьому, підставою для отримання  відшкодування є дані тільки податкової декларації за звітний період. Відшкодування здійснюється шляхом перерахування відповідних грошових сум з бюджетного рахунку на рахунок платника податку в установі банку, що його обслуговує, або шляхом видачі казначейського чека. Суми не відшкодовані  платнику податку протягом  місячного строку, вважаються бюджетною заборгованістю, і платник податку має право у будь-який момент  після виникнення бюджетної заборгованості звернутися до суду з позовом про стягнення коштів бюджету.

З вищенаведеного вбачається, що закон не обумовлює здійснення платником податку свого права на отримання відшкодування з бюджету наявністю у органа Держказначейства висновку податкового органу, тому суд виходив з того, що відповідно до Порядку відшкодування податку на додану  вартість, затв. наказом ДПА України та Головного управління Державного казначейства України від 02.07.97р. №209/72 із змінами та доповненнями, платники податків не відносяться до суб’єктів правовідносин по наданню висновку  на відшкодування ПДВ, оскільки такий висновок направляється податковим органом безпосередньо органу Держказначейства.

З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку, що позивачем обрано не належний матеріально-правовий спосіб захисту свого порушеного права, тому позовні вимоги в частині зобов’язання Кам’янець-Подільської ОДПІ виконати невиконані дії згідно загальної податкової декларації  по ПДВ за лютий 2006р. щодо виконання вимог п.п.7.7.2,7.7.5, п.7.7. ст.7 ЗУ „Про  податок на додану вартість” та п.4 Порядку відшкодування  податку на додану вартість від 02.07.97р. №209/72 –надати висновок територіальному відділенню Держказначейства на відшкодування ПДВ, не базуються на нормах чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати покладаються обидві сторони пропорційно порівно, згідно ст. 94 КАСУ.

Керуючись ст.ст.6, 14, 71, 86, 94, 104,105, 158-163, 162, 167, 254-259, п.п.3,6-7 Розділу 7 „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України, СУД -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Закритого акціонерного товариства Агрофірми „ Авіс” с. Гуменці Кам’янець-Подільського району до Кам’янець-Подільської об’єднаної державної податкової інспекції, м. Кам’янець-Подільський про  визнання нечинними податкових повідомлень-рішень № /0, №/0 від 06.05.2006р. та зобов’язання Кам’янець-Подільську ОДПІ виконати невиконані дії згідно загальної податкової декларації  по ПДВ за лютий 2006р. щодо виконання вимог п.п.7.7.2,7.7.5, п.7.7. ст.7 ЗУ „Про  податок на додану вартість” та п.4 Порядку відшкодування  податку на додану вартість від 02.07.97р. №209/72 –надати  висновок територіальному відділенню Держказначейства на відшкодування ПДВ  задоволити частково.

Визнати нечинними податкові повідомлення-рішення:

1)          №/0 від 06.05.07р., яким позивачу відмовлено у наданні бюджетного відшкодування  з ПДВ в сумі 4 281 180,00 грн.;

2)          №/0 від 06.05.2006р., яким позивачу визначено податкове зобов’язання  по ПДВ в сумі 5 633,00 грн., з них: 4 333,00 грн. –основний платіж та 1 300,00 штрафні санкції.

Стягнути з Державного бюджету України на користь  Закритого акціонерного товариства агрофірми „Авіс”,  (с. Гуменці Кам’янець-Подільського району, ) 1,70 грн. (одна  гривня 70 коп.) судового  збору.

В решті позову відмовити.

Згідно    ст.ст. 185-186 КАСУ  сторони та   інші     особи, які   беруть участь у  справі  мають право    оскаржити  в    апеляційному  порядку Постанову повністю або частково. Заява про     апеляційне    оскарження   подається протягом  10 днів дня проголошення,  апеляційна    скарга  подається протягом  20 днів після подання   заяви по апеляційне оскарження. Подаються    до    Львівського апеляційного адміністративного  суду     через  суд  першої інстанції.

Згідно ст.  254 КАСУ  Постанова , якщо інше не встановлено КАСУ  набирає законної сили  після   закінчення    строку  подання   заяви  про апеляційне   оскарження , якщо таку    заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя                                                                      О.Є. Танасюк

Віддрук. 4 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу.

4- в прокуратуру