донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем
України

29.05.2007 р.
справа №40/414

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:

Акулової  Н.В.

суддів

Гези  Т.Д. , Дзюби  О.М.

за участю представників сторін:

від позивача:

Лютан О.І. за дов. № 545/06 від
26.10.06р.,

від відповідача:  від третьої особи:

ОСОБА_3 за дов. НОМЕР_1 від
25.05.07р.  ОСОБА_1 паспорт серії
ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.09.98р  ОСОБА_2
паспорт серії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.07.95р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Закритого акціонерного товариства
Страхової компанії "ВУСО" м.Донецьк

на рішення господарського суду

Донецької області

від

12.02.2007 року

по справі

№40/414 (Підченко Ю.О.)

за позовом

Закритого акціонерного товариства
Страхової компанії "ВУСО" м.Донецьк

до  третя особа

Приватного підприємця ОСОБА_1 с.
Красна Поляна Донецької області
ОСОБА_2 м.Донецьк

про

стягнення 8 865 грн. 21 коп

В С Т А Н О В
И В:

Закрите акціонерне товариство
Страхова компанія "ВУСО" м. Донецьк звернулось до господарського суду
Донецької області з позовом до Приватного підприємця ОСОБА_1 с. Красна Поляна
Донецької області, за участю третьої особи ОСОБА_2 м.Донецьк про
стягнення суми завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 8 865
грн. 21 коп., яка нарахована в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 09.08.2006 року у м. Донецьку (а.с.3).

Рішенням від 12.02.2007 року
господарський суд Донецької області (Підченко Ю.О.) відмовив у задоволенні
позову щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди  в порядку регресу в сумі 8 865 грн. 21 коп.

Рішення мотивовано тим, що 09.08.06р.
в м.Донецьку сталася дорожньо-транспортна пригода -зіткнення автомобіля
ЗАЗ-DAEWOO, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, під
керуванням ОСОБА_5 та автомобіля МАЗ 5549, державний реєстраційний номер
НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2; в результаті дорожньо-транспортної пригоди
було завдано шкоди автомобілю ЗАЗ-DAEWOO; відповідно до довідки УДАЇ УМВС
України в Донецькій області № 693 від 11.08.06р. дорожньо-транспортна пригода
сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 13.1 Правил дорожнього руху України;
20.01.06 р. між позивачем та ОСОБА_6 був укладений договір добровільного
страхування наземного транспорту НОМЕР_4; згідно додатку № 1 до договору
страхування підставою для виплати страхового відшкодування відповідно до
договору страхування є експертний висновок автотоварознавчої експертизи;
відповідно до висновку експертизи, про оцінку розміру збитків, заподіяних
пошкодженням транспортного засобу НОМЕР_5 від 21.08.06р. вартість
відновлюваного ремонту автомобілю ЗАЗ-DAEWOO складає 8 481грн.16 коп.; позивач
зазнав витрат на оплату довідки ДАІ та послуг із супроводу даного страхового
випадку ТОВ „Донбас Ассистанс” на загальну суму 384 грн. 05 коп.; виплата
страхового відшкодування була здійснена у відповідності до вимог ст. 25 Закону
України „Про страхування” на підставі заяви страхувальника від 10.08.06 р.;
сума, що була виплачена в якості страхового відшкодування за договором
страхування, становить 8481грн.16коп. згідно страхового акту НОМЕР_6 від
11.10.06 р., яку позивач у якості регресу намагається стягнути з відповідача;
фактично відповідач використовував автомобіль, на підставі укладених між ним та
фізичними особами водіями, договорів про надання  послуг перевезення; це були, або документально
оформлені договори, або наявність таких договорів підтверджувалась існуванням
документів між відповідачем та третьою особою; підтвердженням наявності
договору перевезення є квитанція до прибуткового касового ордеру, та подорожній
лист, з яких вбачається, що між сторонами укладено договір перевезення, а
перевізником при цьому є третя особа ОСОБА_2; на час скоєння
дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 був володільцем джерела підвищеної
небезпеки; як свідчить довідка НОМЕР_7 Великоновосілківського районного центру
державної служби зайнятості станом на 09.08.06р. суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 не мав трудових відносин з ОСОБА_2; позивач не довів вину
відповідача у скоєнні їм дорожньо-транспортної
пригоди,  шкоду  та  її
складову; відповідач надав суду докази відсутність противоправної поведінки у
правопорушенні та  заподіяної позивачеві
шкоди; доказами у справі не підтверджено наявність трудових правовідносин між
ОСОБА_2 та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 і останній є неналежним
відповідачем по справі; у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача
матеріальної шкоди в сумі 8865грн.21коп. в порядку регресу відмовлено як
необґрунтовано заявленого.

Закрите акціонерне товариство
Страхова компанія "ВУСО" м. Донецьк в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2007р. по
справі № 40/414 та постановити нове рішення по суті позовних вимог, яким
задовольнити позов про стягнення 8865,21грн., оскільки рішення є незаконним,
винесеним з порушенням норм матеріального і процесуального права; суд не
дослідив всебічно, повно та об'єктивно наявні у справі докази, прийняв
необгрунтоване та незаконне рішення, не відобразив в рішенні всіх доказів, що
були наявні в справі та досліджені судом, що призвело до неповного з'ясування
судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим,
що договір перевезення вантажу повинен складатися у письмовій формі; ОСОБА_2 як
водій взагалі не мав права укладати договір перевезення, а ні в усній, ні в
письмовій формі; підтвердженням того, що водій ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП
знаходився у трудових відносинах з СПД ОСОБА_1 свідчить наявність подорожнього
листа; у день скоєння ДТП ОСОБА_2 за розпорядженням СПД ОСОБА_1 здійснював
перевезення піску з селища Максимільянівка Донецької області до офісу СПД
ОСОБА_1, що знаходиться в м.Донецьку на вул.Баумана, тобто ОСОБА_2 фактично
було допущено до роботи; довідка центру державної служби зайнятості в даній
справі не є документом який підтверджував би відсутність трудових відносин СПД
ОСОБА_1 з ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що ДТП за участю ОСОБА_2 могла би статися
впродовж тижня, передбаченого ст. 24 Кодексу законів про працю України; СПД
ОСОБА_1 повинен відшкодовувати шкоду завдану з вини ОСОБА_2; у випадку
відсутності між СПД ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трудових відносин, подорожній лист та
договір перевезення не дає правової підстави водію ОСОБА_2 керувати
транспортним засобом МАЗ 5549, державний номер НОМЕР_3, тому ОСОБА_2 взагалі
неможна вважати володільцем джерела підвищеної небезпеки і він не повинен нести
відповідальність за шкоду завдану з його вини. суб'єктом відповідальності
виступає власник транспортного засобу, тобто СПД ОСОБА_1 у будь-якому випадку
повинен відшкодовувати шкоду завдану з вини ОСОБА_2

Приватний підприємець ОСОБА_1  с. Красна Поляна Донецької області  просить рішення господарського суду Донецької
області залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, оскільки з
ОСОБА_2 м. Донецьк ніколи не перебував  у
трудових відносинах; позивач не доказав вину відповідача у скоєнні ним дорожньо-транспортної
пригоди, шкоду та її складову.

ОСОБА_2 м. Донецьк пояснив, що на
момент дорожньо-транспортної пригоди не мав трудових правовідносин з приватним
підприємцем ОСОБА_1  с. Красна Поляна
Донецької області, що підтверджується трудовою книжкою ІНФОРМАЦІЯ_3.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст. 28-29 Закону України
„Про судоустрій” та ст. 101 ГПК України
на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської
справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм
матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представників
сторін, судова колегія дійшла висновку, що оскаржене рішення підлягає залишенню
без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач обґрунтовує свої позовні вимоги ст. 1172 Цивільного кодексу України,
згідно якої юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За загальним правилом судового
процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як
на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України). Виходячи з цього, відповідно до ст. 1172 Цивільного кодексу
України, позивач повинен довести, що шкода, заподіяна працівником відповідача
під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, безпосередній причинний
зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Згідно ст. 24 Кодексу законів про
працю України, укладення трудового договору оформляється наказом чи
розпорядженням власника підприємства, установи чи уповноваженого ним органу.

Вирішуючи питання про те, працювала
особа за трудовим договором чи виконувала роботу за цивільно-правовою угодою,
суди мають враховувати, що відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю
України визначальним для трудового договору є те, що особа за угодою з
роботодавцем зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з
підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні
для виконання робот, передбачені законодавством про працю, колективним
договором та угодою сторін.

За цивільно-правовим договором
процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою
договору є отримання певного матеріального результату.

Форма трудового договору між
робітником та фізичною особою затверджена Наказом № 260 від 08.06.2001 року
Міністерства праці та соціальної політики України “Про затвердження форми
трудового договору між робітником та фізичною особою та порядок реєстрації
трудового договору між робітником та фізичною особою”.

Відповідно до п. 8 Порядку
реєстрації трудового договору між робітником та фізичною особою, затвердженого
наказом № 260, записи про реєстрацію дають право суб'єкту підприємницької
діяльності внести записи в трудову книжку робітника про прийняття його на
роботу, а при розірванні договору - про звільнення.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно довідки № 02-014 Великоновосілківського районного центру
державної служби зайнятості станом на 09.08.2006 року суб'єкт підприємницької
діяльності ОСОБА_1 с. Красна Поляна Донецької області не мав трудових відносин
з ОСОБА_2.

Відповідно до трудової книжки
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2прийнятий водієм ТОВ “Мекрос” (наказ НОМЕР_8 від 15.05.2006
року); звільнений за власним бажанням 30.09.2006 року (наказ НОМЕР_9).

Посилання скаржника на подорожній
лист від 09.08.2006 року  (а.с. 39);
квитанцію від 09.08.2006 р. (а.с. 61) в підтвердження того, що водій ОСОБА_2 на
момент скоєння ДТП знаходився у трудових відносинах з СПД ОСОБА_1 судовою колегією
не приймаються, оскільки ці документи не свідчать про наявність певних
договірних (правових) відносин між ними.

Відповідно звіту НОМЕР_5 від
21.08.2006 року вартість матеріальної шкоди визначається, як сума вартості
ремонтних робіт, матеріалів, змінних деталей з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу та без урахування товарної вартості (а.с. 30).

Згідно п. 10.20 договору НОМЕР_4
від 20.01.2006 року після закінчення ремонтно-відновлювальних робіт по
будь-якій заявленій події страхувальник зобов'язаний пред'явити відновлений
після такої події транспортний засіб страховику з метою підтвердження усунень
наслідків.

Згідно до п.п. д) п. 5.4. “Методики
товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів” затвердженої
наказом Міністерства юстиції України та Фонду Державного майна України за №
145/5 /2092 від 24.11.2003 року для виконання дослідження власник транспортного
засобу (довірена особа) повинен надати експерту замовлення-наряд на виконання
ремонтно-відновлювальних робіт на спеціалізованій станції технічного
обслуговування; чек на придбання складових ДТЗ.

Згідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України позивач не надав доказів, що після закінчення
ремонтно-відновлювальних робіт страхувальник пред'являв транспортний засіб; надане
експерту замовлення -наряд на виконання ремонтно-відновлювальних робіт на
спеціальній станції технічного обслуговування; чек на придбання складових ДТЗ.

З звіту про оцінку розміру збитків,
спричинених ушкодженням транспортного засобу
НОМЕР_5 від 21.08.2006 року не вбачається, що експерту надані
вищезазначені документи.

Таким чином, суд першої інстанції
обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем не доведена шкода, заподіяна
працівником відповідача під час виконання ним своїх трудових обов'язків; причинний
зв'язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.

Доводи скаржника судовою колегією
не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

З урахуванням зазначеного, судова
колегія вважає, що рішення господарського суду Донецької області по даній
справі відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, а мотиви,
з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для  скасування рішення, оскільки спростовуються
вищевикладеним.

Відповідно до ст.49 ГПК України
витрати по сплаті держмита за подання апеляційної скарги відносяться на
скаржника.

Керуючись  ст. ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Донецької області від 12.02.2007 року по
справі №40/414 залишити без змін, апеляційну скаргу Закритого акціонерного
товариства Страхової компанії "ВУСО" м. Донецьк без задоволення.

Головуючий          Н.В.
Акулова

Судді:          Т.Д.
Геза

О.М.
Дзюба

Надруковано: 6 прим.

1-позивачу

2-відповідачу

3-третій особі

4-у справу

5-ГСДО

6-ДАГС