ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2007 р.
№ 25/259-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
Кравчука Г.А.,

суддів:
Мачульського Г.М., Шаргала В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради

на постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 26.12.2006 р.

у справі
№ 25/259-06

господарського суду
Дніпропетровської області

за позовом
прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради

до
Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма “САБА”

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:
Виконавчий комітет Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради

про
повернення самовільно зайнятої ділянки і
приведення у придатний для використання стан

в судовому засіданні взяли участь представники:

прокуратури:
— не з’явились;

позивача:
— не з’явились;

відповідача:
— не з’явились;

третьої особи:
Трикоза Т.В., дов. № 1117 від 10.07.2007 р.;

У судовому засіданні 04.07.2007 р. оголошувалась перерва до 11.07.2007 р.

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2006 р. Прокурор Красногвардійського району м. Дніпропетровська звернувся в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради (далі –Рада) до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просив зобов’язати Товариство з обмеженою відповідальністю “САБА” (далі –Товариство) повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,4249 га, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б, державі в особі Ради, привівши її у придатний для використання стан шляхом знесення розміщеної на ній станції для технічного обслуговування автомобілів. У якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Прокурор Красногвардійського району м. Дніпропетровська зазначив Виконавчий комітет Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради (далі –Комітет).

Позовні вимоги Прокурор Красногвардійського району м. Дніпропетровська обґрунтовував тим, що Товариство, в порушення норм ЗК України та ВК України, самовільно зайняло земельну ділянку площею 0,4249 га, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б (прибережна захисна смуга р. Дніпро), та використовує її для технічного обслуговування, ремонту та розміщення автомобілів.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2006 р. (суддя Чередко А.Є.) позовні вимоги прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Ради задоволено. Рішення прийнято з мотивів, наведених прокурором Красногвардійського району м. Дніпропетровська у позовній заяві.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. (колегія суддів: Євстигнеєв О.С., Лотоцька Л.О., Бахмат Р.М.) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2006 р. скасовано і прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Ради відмовлено. Постанова мотивована тим, що Товариство не здійснювало самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,4249 га, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б, а користується нею у відповідності до норм ЗК України та ЦК України у зв’язку з укладанням договору купівлі-продажу об’єктів нерухомого майна № 668404 від 05.08.2004 р., на підставі якого у нього виникло право власності на об’єкти нерухомого майна, розташовані на зазначеній земельній ділянці. При цьому апеляційний господарський суд зазначив, що Товариство, реалізуючи своє право на оренду вказаної земельної ділянки, передбачене ЗК України, подало відповідну заяву до Ради, однак остання її у встановленому порядку не розглянула, у зв’язку з чим право користування земельною ділянкою виникло у Товариства в силу закону, який є обов’язковим для застосування органом місцевого самоврядування.

Комітет звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. та залишити в силі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2006 р. Вимоги, викладені у касаційній скарзі, Комітет обґрунтовує тим, що господарський суд апеляційної інстанції при вирішенні спору не врахував окремих обставин справи та порушив (не застосував) ст. 18 Закону України “Про основи містобудування”, ст. ст. 96, 120, 125, 141, 211 ЗК України, ст. 331 ЦК України та ст. 89 ВК України.

Після подачі вказаної касаційної скарги Комітет звернувся до Вищого господарського суду України зі змінами до касаційної скарги, у яких просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. та передати справу на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області. Вимоги, викладені у змінах до касаційної скарги, Комітет обґрунтовує тим, що до участі у справі не було залучено орган, уповноважений захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, рішення господарським судом першої інстанції приймалось без участі Товариства, і, крім того, господарськими судами не було дано оцінки доказам по справі, з яких вбачається, що Товариство використовує земельну ділянку всупереч цільовому призначенню.

Прокурор Красногвардійського району м. Дніпропетровська, Рада та Товариство не скористались правом, наданим ст. 1112 ГПК України, та відзив на касаційну скаргу Комітету до Вищого господарського суду України не надіслали, що не перешкоджає касаційному перегляду судового акту, який оскаржується.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставини справи, застосування господарськими судами першої та другої інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення та постанови, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга (змінена) Комітету не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Апеляційним господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що:

– Товариство на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.08.2004 р., укладеного з державою в особі Верховної Ради України (Української державної інноваційної компанії), є власником об’єктів нерухомого майна, які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 1-б і складаються з літ. А-1, А1-1, АІІ-1, АІІІ-1, а-1, а1-1 –будівля гаража загальною площею 1 094,1 кв. м, літ.Б-1 –будівля матеріального складу загальною площею 93,9 кв. м, літ. В-2 –будівля допоміжного призначення загальною площею 24,4 кв. м, 1, 2, 4 –16 –огорожа, І –мостіння, літ. Д;

– земельна ділянка за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна В.І. Леніна, 1-б, на якій розташовані зазначені об’єкти нерухомого майна, є тією ж самою земельною ділянкою, щодо якої виник спір у даній справі, а саме –земельною ділянкою за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б (що підтверджується кадастровим номером земельної ділянки, і, крім того, не заперечується сторонами по справі).

Відповідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Беручи до уваги зазначене, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновком господарського суду апеляційної інстанції про те, що Товариство не здійснювало самовільного зайняття земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б (вул. Набережна В.І. Леніна, 1-б), а тому позовні вимоги Прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Ради про зобов’язання Товариства повернути самовільно зайняту земельну ділянку є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Оскільки Товариство є власником майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б (вул. Набережна В.І. Леніна, 1-б), то позовні вимоги Прокурора Красногвардійського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Ради про знесення частини вказаного майна (станції для технічного обслуговування автомобілів) також є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки частина перша ст. 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому відповідний висновок господарського суду другої інстанції є правильним.

Незалучення до участі у справі органу, уповноваженого захищати інтереси держави у спірних правовідносинах, а саме –Управління з контролю за використанням та охороною земель у Дніпропетровській області, не може бути підставою для скасування прийнятої у даній справі постанови апеляційного господарського суду, як про це зазначає Комітет у касаційній скарзі, оскільки Рада, яка є позивачем по справі, в особі якої Прокурор Красногвардійського району м. Дніпропетровська звернувся в інтересах держави з позовом до господарського суду Дніпропетровської області, також є органом,  уповноваженим захищати інтереси держави у спірних правовідносинах. Це передбачено ст. 12 ЗК України, яка встановлює, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Посилання Комітету у касаційній скарзі на те, що прийняття рішення господарським судом першої інстанції без участі Товариства є підставою для скасування прийнятих у справі судових рішень, є безпідставним, оскільки, по-перше, само Товариство не оскаржує вказане рішення господарського суду першої інстанції, а по-друге, відсутність Товариства у судовому засіданні місцевого господарського суду жодним чином не вплинуло на результат розгляду даної справи господарським судом апеляційної інстанції.

Твердження Комітету, яке міститься у касаційній скарзі, про те, що господарськими судами попередніх інстанцій не було дано оцінки доказам по справі, з яких вбачається, що Товариство використовує земельну ділянку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 1-б (вул. Набережна В.І. Леніна, 1-б), всупереч цільовому призначенню, також не може бути підставою для скасування постанови господарського суду другої інстанції, оскільки наявність або відсутність вказаного факту не впливає на висновок вказаного господарського суду про те, що Товариство не здійснювало самовільного зайняття земельної ділянки.

На підставі викладеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України постанова Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. ґрунтується на всебічному, повному та об’єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги Комітету не спростовують висновку апеляційного господарського суду, у зв’язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110 та 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.12.2006 р. у справі № 25/259-06 господарського суду Дніпропетровської області –без змін.

Головуючий суддя                                                   Г.А. Кравчук

Суддя                                                                      Г.М. Мачульський

Суддя                                                                      В.І. Шаргало