СУД
РІШЕННЯ

"04" червня 2007 р.

Справа №  17/173

Господарський суд Кіровоградської області у
складі судді Таран С. В.,розглянувши матеріали справи № 17/173

за позовом: Долинської міжрайонної
державної податкової інспекції, м.Долинська Кіровоградської області

до відповідача І: відкритого
акціонерного товариства "Долинський цукровий завод",  смт Молодіжне Долинського району
Кіровоградської області

до відповідача ІІ: суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1, м. Кіровоград

про визнання  недійсним договору

Представники сторін:

від позивача - участі не брали;

від відповідача 1 - Сааді Р.М.,
довіреність № б/н  від 23.06.06 р,
представник;

від відповідача 2 - ОСОБА_1,  фізична особа - підприємець.

Долинською міжрайонною державною
податковою інспекцією подано позов про визнання недійсним договору на надання
аудиторських послуг НОМЕР_1, укладеного між суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 та ВАТ "Долинський цукровий завод". Крім того,
позивач просить застосувати наслідки, передбачені ч.1 ст. 216 Цивільного
кодексу України, та стягнути з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 на
користь ВАТ "Долинський цукровий завод" коштів, отриманих по договору
в сумі 70300 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги,
Долинська міжрайонна державна податкова інспекція посилається на фіктивність
вказаного договору. Зокрема, позивач вказує на той факт, що оплата коштів по
оспореному договору була проведена всупереч постанови державної виконавчої
служби у Долинському районі від 17.04.2006 р. про арешт коштів ВАТ „Долинський
цукровий завод”. При цьому, стверджує Долинська міжрайонна державна податкова
інспекція, оспорений договір було укладено не у 2004 році, а у 2006 році з
метою відмивання коштів. До того ж, Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено
проведення аудиту в ліквідаційній процедурі.

В судовому засіданні 04.06.2007 р.
представники позивача участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про
час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення НОМЕР_2 (том VІ а.с.20).

Відповідач І (ОСОБА_1) позов
заперечив, посилаючись на відповідність договору НОМЕР_1 вимогам діючого
законодавства (том І а.с.34-37).

Відповідач ІІ (ВАТ "Долинський
цукровий завод") також просить відмовити в задоволенні позовних вимог,
посилаючись на те, що визнання даного договору недійсним повинно здійснюватись
у межах справи про банкрутство ВАТ "Долинський цукровий завод" (том І
а.с.86-87).

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників відповідачів, оцінивши наявні в матеріалах
справи та досліджені в судовому засіданні докази, господарський суд встановив
наступне.

24.05.2004 р. між відкритим
акціонерним товариством „Долинський цукровий завод” в особі ліквідатора ОСОБА_2
(„замовник”) та приватним підприємцем ОСОБА_1 („виконавець”) було укладено
договір про надання послуг (далі- договір НОМЕР_1), за умовами якого замовник
доручає, а виконавець приймає на себе надання супутніх аудиторських послуг по
супроводженню бухгалтерського та податкового обліку при провадженні процедури
банкрутства.

Пунктом 4.1 договору НОМЕР_1
визначено, що вартість робіт за даним договором встановлюється згідно актів
виконаних робіт.

Відповідачами на підтвердження
факту узгодження вартості виконаних робіт та їх фактичного виконання подано
акти виконаних робіт від 31.08.2004 р., від 31.12.2004 р., від 31.03.2005 р.,
від 30.06.2005 р., від 30.09.2005 р., 30.12.2005 р., від 28.02.2006 р., від
13.04.2006 р.  на загальну суму 70300
грн. (том І а.с.39-46).

Даний договір за своєю правовою
природою є договором  про надання послуг.

Згідно правил статті 901 Цивільного
кодексу України за договором про надання послуг одна сторона
("виконавець") зобов'язується за завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення
певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену
послугу, якщо інше не встановлено договором.

Договір НОМЕР_1 має всі істотні
умови, притаманні даному виду договорів, його зміст відповідає чинному
законодавству; оспорений правочин підписано повноважними особами та скріплено
печатками ВАТ "Долинський цукровий завод" й приватного підприємця
ОСОБА_1  Приватний підприємець ОСОБА_1
має сертифікат, що визначає її кваліфікаційну придатність на заняття
аудиторською діяльністю на території України (том І а.с.47-48).

Позивач вважає, що вказаний договір
є фіктивним, оскільки укладений без наміру створити юридичні наслідки, а тому
звернувся до господарського суду з позовом про визнання його недійсним.

Ухвалою господарського суду  від 20.06.2003 р. по справі №10/244 про
банкрутство відкритого акціонерного товариства "Долинський цукровий
завод" визнано грошові вимоги кредиторів боржника,  в тому числі
Долинської міжрайонної державної податкової інспекції в сумі 893046,06 грн.;
третя черга (том І а.с.10-14).

Відповідно до вимог статей 15, 16
Цивільного кодексу України  кожна особа
має право звернутися  до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; кожна особа має
право на захист свого цивільного права у разі його порушення.

Статтею 1 Господарського
процесуального кодексу України також визначено, що підприємства, організації,
інші юридичні особи (в тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому
порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства
та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім контрагентів за договором,
прокурора та інших органів позивачем у справах, пов'язаних з визнанням угод
недійсними, може бути будь-яке підприємство, установа, організація, чиї права
та охоронювані законом інтереси порушує ця угода (пункт 4 Роз'яснення  президії Вищого арбітражного суду України
"Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними" від 12.03.1999 р. з подальшими змінами та доповненнями).

Обґрунтовуючи свої доводи звернення
до суду позивач заперечує факт звернення в порядку пункту 11 статті 10 Закону
України "Про державну податкову службу", а зазначає, що оспорюваний
договір порушує права інспекції, як конкурсного кредитора по справі про банкрутство,
і є фіктивним.

Відповідно до вимог статті 234
Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру
створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний
правочин визнається судом недійсним.

Із змісту зазначеної статті
вбачається, що фіктивна угода визнається недійсною унаслідок того, що вона не
відповідає загальним підставам дійсності угоди, які вказані в частині 5 статті
203 Цивільного кодексу України.

Долинська міжрайонна державна
податкова інспекція не довела суду відсутність у сторін дійсного наміру
здійснити наслідки, передбачені договором НОМЕР_1, а "терміновість"
проведення розрахунків, їх проведення
всупереч постанови Державної виконавчої служби у Долинському районі від
17.04.2006 р. про арешт коштів та після спливу двох років після виконання робіт
не можна розглядати як доказ фіктивності правочину у розумінні статті 234
Цивільного кодексу України. Доводи позивача ґрунтуються лише на припущеннях, а
тому не можуть братися до уваги.

Необґрунтованими  є посилання позивача на порушення сторонами
за договором Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника
або визнання його банкрутом" в частині проведення аудиту у ліквідаційній
процедурі з огляду на наступне.

Зобов'язання боржника або кредитора
провести аудит підприємства під час процедур банкрутства, відповідно до частини
10 статті 11 Закону України  “Про
відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”, можливе за
ухвалою господарського суду  при
порушенні провадження у справі про банкрутство.

Відповідно  до статті 4 Закону України “Про аудиторську
діяльність" аудит може проводитись з ініціативи господарюючих  суб'єктів, а
також  у  випадках, передбачених чинним    законодавством (обов'язковий аудит).
Частиною 5 статті 10 даного закону визначено, що проведення аудиту є
обов'язковим для порушення питання
про  визнання  неплатоспроможним  або банкрутом.

Згідно статті 3 Закону України
"Про аудиторську діяльність" аудиторська діяльність - це
підприємницька діяльність, яка включає в себе організаційне і методичне
забезпечення аудиту, практичне виконання аудиторських перевірок (аудит) та
надання інших аудиторських послуг.

При цьому під аудитом розуміють
перевірку даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності
суб'єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її
достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам Законів
України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил
(внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів.

В той же час перелік послуг, які
можуть надавати аудитори визначається Аудиторською палатою України відповідно
до стандартів аудиту.

Як вбачається із змісту  оспореного договору та актів
приймання-передачі виконаних послуг предметом
договору НОМЕР_1 є надання супутніх аудиторських послуг, а не проведення
аудиторської перевірки.

Невідображення у звітах
ліквідатора  ВАТ "Долинський
цукровий завод" ОСОБА_2 інформації про укладення оспореного договору та
його фактичне виконання до уваги господарським судом не приймається, оскільки
Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання
його банкрутом" чітко не визначено форму звітності, яку ліквідатор, у
відповідності до частини 11 статті 30 зазначеного закону, не рідше одного разу
на місяць зобов'язаний надати комітету кредиторів.

Твердження позивача щодо
відсутності  згоди більшості членів
комітету кредиторів на проведення оплати послуг приватному підприємцю ОСОБА_1
за оспореним договором також не може слугувати доказом фіктивності даного
правочину. До того ж в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують
факт погодження даної оплати комітетом кредиторів (протокол зборів комітету
кредиторів ВАТ "Долинський цукровий завод" від 17.04.2006 р.- том І
а.с.76-77).

В пункті 13 Постанови Пленуму
Верховного суду України №3 "Про судову практику в справах про визнання
угод недійсними" від 28.04.1978 р. з подальшими змінами та доповненнями
зазначено, що мнима угода - угода, укладена про людське око, без наміру створити
юридичні наслідки; сторонами по здійсненню мнимої угоди ніяких дій не
вчиняється.

Між тим із матеріалів справи
вбачається повне виконання сторонами умов договору: приватним підприємцем
ОСОБА_1 надано супутні аудиторські послуги по супроводженню бухгалтерського та
податкового обліку при провадженні процедури банкрутства, про що свідчать акти
приймання-передачи виконаних послуг, підписані ВАТ "Долинський цукровий
завод" без заперечень (том І а.с. 39-46) та останнім проведено оплату за
надані послуги, що підтверджується банківською випискою по рахунку ВАТ
"Долинський цукровий завод" (том І а.с.17).

При цьому слід зазначити, що
прокуратурою Кіровоградської області за результатами перевірки доводів
Долинської міжрайонної державної податкової інспекції щодо фальсифікації  оспореного договору в діяльності ліквідатора
ВАТ "Долинський цукровий завод" ОСОБА_2 та   приватного
підприємця ОСОБА_1 дій, які переслідуються в кримінальному порядку, не
виявлено (том VІ а.с.15).

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу статті 34 Господарського
процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем фіктивність договору
НОМЕР_1 належним чином не доведена, а навпаки матеріали справи свідчать про
прийняття сторонами необхідних заходів до виконання умов договору.

Враховуючи недоведеність позивачем
фіктивності договору НОМЕР_1 та наявності обставин для визнання вказаного
договору недійсним, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Доводи відповідачів щодо вирішення
даного спору в межах справи про банкрутство ВАТ "Долинський цукровий
завод" до уваги господарським судом не приймаються з огляду на те, що
чинним законодавством, в тому числі Господарським процесуальним кодексом
України, передбачено розгляд господарськими судами спорів про визнання
договорів недійсними в порядку позовного провадження. При цьому Закон України
"Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його
банкрутом" встановлює застереження щодо розгляду спорів вказаної категорії
в межах справи про банкрутство лише у разі звернення з відповідними заявами
керуючого санацією або ліквідатора з підстав, передбачених частиною 10 статті
17 цього закону.

Витрати по сплаті державного мита
та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  відповідно до вимог статті 49 Господарського
процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями  33, 34, 43, 49,  82, 84
Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Згідно частини 3 статті 85
Господарського процесуального кодексу України рішення  господарського суду  набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні  було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, з дня   підписання
рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального
кодексу України.

До набрання рішенням законної сили
воно може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного господарського
суду  в порядку, встановленому
Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя