КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

20.03.07 р.          № 11/468-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Борисенко  І.В.

суддів:            Алданової  С.О.

Шипка  В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Южаніна Н.П. – дов. №44 від 16.01.2007

від відповідача - Стеблівський Т.В. – дов. № 140/9/10-110 від 01.02.2007

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по роботі з великими платниками податків

на постанову Господарського суду м.Києва від 17.11.2006

у справі № 11/468-А  (Євсіков О.О.)

за позовом           Державного підприємства"Укррезерв"

до           Спеціалізованої державної податкової інспекції у м.Києві по роботі з великими платниками податків

про          скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство „Укррезерв” (надалі – позивач) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків (надалі – відповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Господарського суду м. Києва від 17.11.2006 р. у справі № 11/468-А позов задоволено повністю: скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків №000006/1520/13677856 від 20.06.2006р.; скасовано податкове повідомлення-рішення Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків № /1 від 31.08.2006р.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного підприємства „Укррезерв” судові витрати в сумі 3,40 грн.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що імпорт товару та подальший його продаж без ввезення на територію України не суперечить чинному законодавству, а тому нарахування позивачу пені у сфері ЗЕД є безпідставним.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 25.12.2006р. № 1923/9/10-110, в якій просить скасувати повністю постанову Господарського суду м. Києва від 17.11.2006р. у справі № 11/468-А та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог ДП „Укррезерв” відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з порушенням норм матеріального права (а саме ст. 1, 2, 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, п. 3.6 п. 3 Інструкції про порядок здійснення контролю й отримання ліцензії за експортними, імпортними та лізинговими операціями), що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти доводів апелянта заперечував  та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Спеціалізованою державною податковою інспекцією у м. Києві по роботі з великими платниками податків прийнято податкове-повідомлення рішення № 000006/1520/13677856 від 20.06.2006р., яким відповідно до ст. 1, 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” позивачу визначено суму податкового зобов’язання за платежем „пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД” в сумі 765 481,32 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення прийнято відповідачем на підставі акту Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків № 359/1520/13677856 від 06.06.2006 „Про результати виїзної позапланової перевірки Державного підприємства „Укррезерв”, код 13677856, з питань дотримання вимог валютного законодавства згідно повідомлення ВАТ „Агрокомбанк” у м. Києві від 05.04.2006 № 1079/24-3782-24 за період з 25.07.2005 по 30.05.2006” (далі – акт перевірки від 06.06.2006)

Позивачем зазначене податкове повідомлення-рішення були оскаржено в порядку адміністративного узгодження.

При розгляді скарги позивача відповідачем прийнято наказ № 367 від 03.08.2006 про проведення позапланової виїзної перевірки.

На підставі акта Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків №543/1520/13677856 від 23.08.2006 „Про результати виїзної позапланової перевірки Державного підприємства „Укррезерв”, код 13677856, з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 31.05.2006 по 16.08.2006” (далі – акт перевірки від 23.08.2006) та рішення №7874/10-15-220 від 28.08.2006 відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.08.2006 №/1, яким позивачу відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” визначено суму податкового зобов’язання за платежем „пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД” в сумі 765 481,32 грн.

Актами перевірки від 06.06.2006 та від 23.08.2006, зокрема, встановлено наступне:

- на виконання протоколу засідання тендерного комітету від 26.09.05 № 56 між Державним Комітетом України з державного матеріального резерву (Комітет) та ДП „Укррезерв” укладено договір від 29.09.2005 № ЮР-2/688п-2005р „Про поставку та закладання до державного резерву матеріальних цінностей”, відповідно до умов якого, позивач поставляє, а Комітет приймає до державного резерву продукцію (м'ясо свинини 2-гої категорії ГОСТ - 77 в кількості 2000 т.) на загальну вартість 32 000 000,00 грн., в т.ч. ПДВ.;

- позивачем для забезпечення виконання зазначеного договору укладено імпортний контракт від 25.07.2005 № 705-МР/1037 на купівлю м’яса (морожених та охолоджених напівтушей свійських свиней) з нерезидентом - компанією „GLOBAL TRADING RESOURCE CORPORATION” (США);

- оплата здійснена позивачем на суму 59 467 050,58 грн., що підтверджується банківськими виписками наданими до перевірки. Товар надійшов на суму 54 208 079,43 грн., що підтверджується наданими до перевірки вантажно-митними деклараціями, та даними АРМу „Митниця” та „Аудит.”;

- 25.01.2006 підприємством надано Угоду про хід виконання взаємних зобов'язань по контракту № 705-МР/1037 від 25.07.2005 та про порядок припинення таких зобов'язань;

- додатковою угодою № 8 від 27.02.2006 було встановлено умови поставки на вже відвантажений товар в кількості 545 771 кг - СІР Джоя Тауро, Італія;

- факт оплати позивачем товару підтверджується платіжними дорученнями банку, а факт його поставки океанічними коносаментами. В наданих копіях коносаментів умови поставки в порт Джоя Тауро (Італія) відсутні;

- для підтвердження виконання умов додаткової угоди № 8 від 27.02.2006 підприємством надано акт приймання-передачі товару № 1 від 27.02.2006 на 259.879,05 кг та акт приймання-передачі товару № 2 від 17.03.2006 на решту товару;

- на підставі експертного дослідження № 46/06 від 02.03.2006, зробленого ТОВ „НОТІНГЕМ ХАУЗ” та відповідно до Положення про порядок уцінки і реалізації продукції, що залежалася, з групи товарів широкого вжитку, продукції виробничо-технічного призначення та надлишкових товарно-матеріальних цінностей, затвердженого Наказом Міністерства економіки України та  Міністерства фінансів України від 15.12.1999 № 149/300, ДП „Укррезерв” було прийняте рішення про уцінку м'яса свинини до рівня його ринкової вартості;

- відповідно до опису-акта уцінки товарів і продукції від 03.04.2006 вартість м'яса свинини в кількості 545 771,89 кг склала 654 926,27 дол. США. При цьому, відповідач зазначає, що висновок Торгово-промислової палати України щодо обґрунтованості проведення уцінки і реалізації продукції у підприємства відсутній;

- ДП „Укррезерв” укладено експортний контракт № ІЖК-001 від 20.04.2006, відповідно до якого товар (свинина: напівтуші без голови) продано компанії GEYM SА (Франція). Умови поставки: CFR Saint Peterburg Russia;

- в ході перевірки було надано копії океанічних коносаментів та виписки банку про надходження коштів. Реквізити фірми GEYM SА (Франція) в вищезазначених документах відсутні.

За висновками актів перевірки, оскільки позивачем не надано достатньо документів для підтвердження виконання (зняття з контролю) контракту з імпорту товару без ввезення його на митну територію України, то перевіряючими встановлено порушення позивачем ст.2 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків у іноземній валюті”, що призвело до нарахування пені згідно зі ст. 4 вказаного Закону.

Апелянт (з посиланням на наказ ДПА України від 23.10.2002 № 505 „Щодо затвердження податкового роз'яснення щодо застосування норм ст.4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”) стверджує, що у разі здійснення імпорту продукції без її ввезення на митну територію України підставою для зняття зазначеної операції з контролю є документальне підтвердження поставки товару від нерезидента згідно імпортного контракту, а надані позивачем копії океанічних коносаментів та виписки банку про надходження валютних коштів не містять реквізитів фірми GEYM SA (Франція).

Судова колегія з доводами апелянта не погоджується з огляду на наступне.

Згідно з ст.1 Закону “Про зовнішньоекономічну діяльність” імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у тому числі з оплатою в негрошовій формі) українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб'єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих  товарів  на  територію  України, включаючи  купівлю  товарів,  призначених  для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

“Моментом здійснення імпорту” згідно зі ст.1 Закону “Про зовнішньоекономічну діяльність” є момент  перетину товаром  митного  кордону України або переходу права власності на зазначений товар, що експортується чи імпортується, від продавця до покупця.

Згідно з наказом ДПА України від 23.10.2002 № 505 та у відповідності до чинного законодавства датою імпорту вважається дата надходження товару на митну територію України, фактичного перетину ним митного кордону України, що підтверджується проставленням відбитка штампа на СМR, ВМД типу ІМ-40, оформленої відповідно до вимог п. 8 Положення про вантажну митну декларацію.

Статтею 2 Закону України “Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” встановлено, що імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 90 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують індивідуальної ліцензії Національного банку України.

Відповідно до пп. 3.3 п. 3 Інструкції про порядок здійснення контролю й отримання ліцензій за експортними, імпортними та лізинговими операціями, затвердженої постановою Правління НБУ від 24.03.99 № 136, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/363 (далі - Інструкція), уповноважений банк знімає імпортну операцію резидента з контролю після пред'явлення останнім акта (іншого документа), що засвідчує поставку нерезидентом продукції, виконання робіт, отримання послуг, оплачених резидентом.

Якщо цим документом є ВМД, то банк знімає операцію з контролю за наявності інформації про цю операцію у реєстрі ВМД.

Таким чином, якщо умовами зовнішньоекономічного договору передбачена поставка товару на митну територію України, то уповноважений банк знімає таку операцію з контролю у разі пред'явлення резидентом вантажної митної декларації (далі - ВМД) та після отримання реєстру ВМД від відповідного митного органу.

Відповідно до пункту 3.6 названої Інструкції якщо імпорт продукції здійснюється без її ввезення на митну територію України, то резидент, крім передбачених пунктом 3.3 цього розділу документів, які засвідчують поставку на його користь продукції, подає також контракт, який передбачає продаж цієї продукції нерезиденту та зарахування виручки від продажу зазначеної продукції на рахунки цього резидента в банках, або документи, які підтверджують потребу використання ним цієї продукції за межами України, якщо цей резидент виробляє продукцію, виконує роботи, надає послуги за межами України.

При цьому здійснення контролю за експортною операцією, за якою продукція, що була придбана резидентом за імпортним договором без її ввезення на митну територію України, перепродається нерезиденту, покладається на той банк, через який проводилась оплата зазначеного імпортного договору. Відлік 90-денного строку розрахунків за таким експортним договором банк починає з наступного календарного дня після дня виконання нерезидентом усіх зобов'язань щодо поставки, покладених на нього за імпортним договором. Контроль за такою експортною операцією банк здійснює відповідно до вимог цієї Інструкції.

Відповідно до статті А. 8. Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС (в редакції 2000 року) у випадку, коли товар за імпортним контрактом поставляється на умовах СІР, продавець повинен забезпечити надання покупцю „доказів поставки", а саме: продавець зобов'язаний, за власний рахунок, негайно надати покупцю звичайний транспортний документ, виписаний для узгодженого порту призначення. Цей документ (наприклад, оборотний коносамент, необоротна морська накладна, документ перевезення внутрішнім водним транспортом) повинний поширюватися на товар, що продається, бути датованим у межах строків, узгоджених для відвантаження товару, давати покупцю можливість вимагати товар від перевізника в порту призначення та, за відсутності іншої домовленості, давати покупцю можливість продати товар у дорозі третій особі шляхом виконання передавального напису на документі на користь наступного покупця (оборотний коносамент) або шляхом повідомлення перевізника.

Пунктом 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення №88) встановлено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації), згідно з пунктом 2.4 Положення № 88, для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Отже, у разі коли імпорт продукції здійснюється без її ввезення на митну територію України, з подальшою реалізацією цієї продукції в іншу країну нерезидента, то підставою для зняття зазначеної імпортної операції з контролю є документальне підтвердження поставки товару від нерезидента згідно з імпортним контрактом.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивачем укладено імпортний контракт від 25.07.2005 № 705-МР/1037 на купівлю м’яса (морожених та охолоджених напівтушей свійських свиней) з іноземним постачальником - компанією „GLOBAL TRADING RESOURCE CORPORATION” (США), згідно з яким нерезидент повинен поставляти, а ДП „Укррезерв” приймати вказаний товар. Валютою платежу є долар США.

Умови оплати визначено шляхом виставлення на користь компанії „GLOBAL TRADING RESOURCE CORPORATIO” безвідкличного підтвердженого револьверного акредитиву, або шляхом банківського переказу після постачання товару; умови поставки – у випадку постачання морським транспортом – CIF Одеса, Ільїчівськ; у випадку поставки автомобільним транспортом, залізницею – CIP „пункт призначення в Україні”; датою постачання  вважається - у випадку постачання морським транспортом – дата виписки коносаменту в порту відвантаження, у випадках наземного постачання – дата складання CMR. При цьому асортимент, ціну, умови оплати, кількість та вимоги до якості товару передбачено вказувати в специфікаціях до даного контракту.

Позивачем було укладено специфікації № 1 від 26.07.2005, № 2 від 03.08.2005, № 3 від 06.08.2005 та № 4 від 23.09.2005 до вказаного контракту.

Відповідно до специфікації № 2 від 03.08.2005 та додаткових угод № 2 від 22.08.2005, № 3 від 05.09.2005, № 5 від 07.10.2005, № 6 від 31.10.2005 весь товар передбачалось ввозити на територію України на умовах поставки CIF Одеса.

Позивачу компанією „GLOBAL TRADING RESOURCE CORPORATION” (США) надані „докази поставки” відповідно до статті А.8. Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати ІНКОТЕРМС (в редакції 2000 року), а саме: оборотні коносаменти (звичайний транспортний документ, виписаний для узгодження порту призначення) на всю кількість товару, поставленого по специфікації № 2 – 5508, 76119 тон.

Додатковою угодою № 8 від 27.02.2006 до специфікації № 2 умови поставки товару частково було змінено.

Відповідно до розділу 5 та 10 специфікації № 2 від 03.08.2005 (в редакції додаткової угоди № 2 від 22.08.2005) та з врахуванням змін від 27.02.2006 (додаткова угода № 8) були встановлені умови поставки товару в кількості 545 771 кг - CIF Джоя Тауро (Італія).

Відповідно до розділу 11 вказаної специфікації документом, що підтверджує факт поставки та передачі права власності на товар, є акт приймання-передачі товару.

На підтвердження факту поставки товару в порт Джоя Тауро (Італія) позивачем були надані наступні документи:

акт приймання-передачі товару № 1 від 27.02.2006 на 259 879,00 кг на суму 452 189,46 доларів США;

акт приймання-передачі товару № 2 від 17.03.2006 на  285 892,89 кг на суму  497 453,63 долара США;

копії 21 океанічного коносаменту (з кількістю товару – 545 771 кг);

довідку перевізника компанії MAERSK UKRAINE LTD про надходження 21 контейнера з товаром, що належить ДП „Укррезерв”, в порт Джоя Тауро (Італія) та час перебування їх в зазначеному порту.

Зазначені документи відповідають умовам контракту та специфікаціям до нього та підтверджують факт того, що постачальником-нерезидентом виконані умови контракту в цілому.

Загальна вартість поставленого товару постачальником – нерезидентом по контракту складає 11 763 924,78 доларів США, в тому числі з портом призначення порт Джоя Тауро, Італія – 949 643,09 доларів США.

Загальна сума здійснених позивачем оплат складає 11 775 653,55 доларів США, в тому числі за товар з портом призначення Джоя Тауро, Італія – 949 643,09 доларів США.

Сума заборгованості постачальника-нерезидента, яка  складала 11 728,77 доларів США, була перерахована (повернута) на рахунок позивача повністю.

На підставі експертного дослідження № 46/06 від 02.03.2006р. і власного маркетингового дослідження та у відповідності до Положення про порядок уцінки і реалізації продукції, що залежалася з групи товарів широкого вжитку, продукції виробничо-технічного призначення та надлишкових товарно-матеріальних цінностей, затвердженого наказом Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України від 15.12.1999 № 149/300 та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 9 „Запаси” позивач здійснив уцінку м‘яса свинини до рівня його ринкової вартості. У відповідності до опису-акту уцінки товарів і продукції від 03.04.2006 вартість м‘яса свинини в кількості 545 771,89 кг склала 654 926,27 доларів США.

Матеріалами справи також підтверджено, що позивачем було укладено контракт покупки № UKR-001 від 20.04.2006, відповідно до якого вказаний товар було продано компанії GEYM (Франція). Умови поставки товару – CFR SANKT PETERSBURG RUSSIA; умови оплати – 100% вартості при наданні документів (океанічних коносаментів) в банк.

18.05.2006 з метою переоформлення океанічних коносаментів позивачем передано оригінали 21 океанічного коносаменту (з портом призначення Одеса, Україна) перевізнику - компанії MAERSK UKRAINE LTD та отримано від нього рахунки та акти на доплату за фрахт та зміну одержувача відповідно до договору №KJP0000252 від 01.09.2005.

Перевізником - компанією MAERSK UKRAINE LTD здійснено всі процедури по переоформленню вантажу, надано позивачу 21 океанічний коносамент (з портом призначення Санкт-Петербург, Росія), які відповідно до умов контракту покупки № UKR-001 від 20.04.2006 позивач надав для виконання в банк „Фінанси та Кредит” з метою здійснення документальної операції - оплати банком покупця (фірми GEYM) товару проти документів продавця (ДП „Укррезерв”). Кількість поставленого товару позивачем на користь фірми GEYM склала 545 771 кг, вартість товару 654 925,20 доларів США.

Позивач отримав на свій рахунок в банку „Фінанси та Кредит” валютні кошти за вказаним експортним контрактом 19.06.2006 - 467 263,58 доларів США та 11.07.2006 –                      187 661,62 долар США.

В підтвердження позивачем були надані банківські виписки по валютному рахунку від 19.06.06 та від 11.07.06, свіфтові повідомлення від 19.06.06 та від 11.07.06, референси до свіфтових повідомлень та їх офіційний переклад.

З викладеного вбачається, що доводи відповідача про порушення позивачем норми чинного законодавства є помилковими, оскільки позивачем надано достатньо доказів для підтвердження виконання (зняття з контролю) контракту з імпорту товару без ввезення його на митну територію України.

Посилання відповідача на затверджене наказом ДПА України від 23.10.2002р. №505 Податкове роз'яснення щодо застосування норм ст.4 Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на наступне.

Згідно пп. 4.4.2 “а” та “б” п. 4.4 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” роз'яснення окремих положень податкового законодавства надаються контролюючими органами у порядку, визначеному відповідним центральним (керівним) органом контролюючого органу, виходячи  із  положень  підпункту  4.4.1  цього  пункту, принципів оподаткування, викладених у Законі України „Про  систему оподаткування”, та економічного змісту податку, збору (обов'язкового платежу), який розглядається; якщо законом з питань оподаткування податком, збором (обов'язковим  платежем) обов'язки з роз'яснення окремих його положень покладено на інші державні органи, такі роз'яснення надаються із дотриманням правил, визначених у підпункті "а" цього підпункту.

Згідно пп. 4.4.2 “г” п. 4.4 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” податкове роз’яснення є оприлюдненням офіційного розуміння окремих положень податкового законодавства контролюючими органами у  межах їх компетенції, яке використовується при обґрунтуванні їх рішень під  час проведення апеляційних  процедур, при цьому, податковими роз’ясненнями вважаються будь-які відповіді контролюючого органу на запити зацікавлених осіб з питань оподаткування.

Судом вбачається, що Державній податковій адміністрації України не було надано права та на неї не було покладено обов’язок надання податкових роз’яснень щодо застосування норм Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті”, оскільки зазначений Закон не є законом з питань оподаткування.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про неправомірність визначення відповідачем оспорюваними податковими повідомленнями-рішеннями суми пені за порушення вимог Закону України „Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті” як податкового зобов’язання позивача, оскільки пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД не є податком чи збором.

Враховуючи усе вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційна скарга Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду м. Києва від 17.11.2006р. у справі № 11/468-А - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 86, 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,  –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Спеціалізованої державної податкової інспекції ум. Києві по роботі з великими платниками податків від 25.12.2006р. № 1923/9/10-110 на постанову Господарського суду м. Києва від 17.11.2006р. у справі № 11/468-А залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва від 17.11.2006р у справі № 11/468-А за позовом Державного підприємства „Укррезерв” до Спеціалізованої державної податкової інспекції у м. Києві по роботі з великими платниками податків - без змін.

2. Матеріали справи № 11/468-А направити до Господарського суду м. Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, передбачені ст.ст. 211, 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Алданова  С.О.

Шипко  В.В.