ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.

№ 20-9/017

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:

Полякова Б.М.

суддів:

Катеринчук Л.Й. (доповідач)
Ткаченко Н.Г.

розглянувши касаційну скаргу

Севастопольського міського центру
зайнятості, м. Севастополь

на ухвалу
та постанову

господарського суду міста
Севастополя від 23.11.2006 Севастопольського апеляційного господарського суду
від 30.01.2007

у справі  господарського суду

№ 20-9/017 міста
Севастополя

за заявами

Джанкойського виробничого
підприємства водопровідно-каналізаційного господарства, м. Джанкой Закритого
акціонерного товариства «Західно-Український Консорціум», м. Львів

до

Закритого акціонерного товариства
«Паллада», м. Севастополь

про

банкрутство

розпорядник майна

ОСОБА_1

в судовому засіданні взяли участь  представники :

від заявника касаційної скарги

Желтобрюх А.Т. (дов. №238/08 від
27.01.2005)

від ініціюючого кредитора 1
від ініціюючого кредитора 2

не з'явились не з'явились

від боржника

не з'явились

В С Т А Н О В
И В  :

Джанкойське виробниче підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства та Закрите акціонерне товариство
“Західно-Український Консорціум” звернулось до господарського суду міста
Севастополя із заявою про порушення справи про банкрутство Закритого
акціонерного товариства “Паллада”.

Ухвалою від 17.01.06 порушено
провадження по справі, призначено дату проведення підготовчого засідання,
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою підготовчого судового
засідання від 27.02.06 визнано грошові вимоги ініціюючих кредиторів,
зобов'язано їх в десятиденний строк подати до офіційних друкарських органів
оголошення про порушення справи про
банкрутство ЗАТ “Паллада” (далі -Боржник),  введено процедуру розпорядження майном
боржника,  призначено розпорядником майна
боржника ОСОБА_1,  призначено дату
попереднього засідання, дату скликання перших загальних зборів кредиторів, дату
засідання суду, в якому буде винесено ухвалу про санацію боржника або про
визнання його банкротом і відкриття ліквідаційної процедури, або про припинення
провадження у справі про банкрутство.

Оголошення про порушення
провадження у справі про банкрутство боржника було опубліковано в газеті «Голос
України»№43(3793) від 07.03.2006.

Севастопольський міський центр
зайнятості (далі -Кредитор) -23.03.2006 подав заяву про визнання грошових вимог
в сумі 1351269,44 грн. та включення їх до реєстру вимог кредиторів (том 17,
а.с. 10-50), які розглядалися як спірні в судовому засіданні. Під час розгляду
кредитором та боржником було проведено декілька звірок, що призвело до зміни
заявлений вимог: остаточно кредитор просив визнати його вимоги в розмірі 1 358
462, 84 грн., зокрема, 1302858,16 грн. -штрафу в розмірі прихованої суми
виплат, 24773,64 грн. -донараховані внески, 6826,45 грн. -донарахована пеня,
14580,47 грн. -заборгованість за рішеннями суду, 7193,52 грн. несплачені
страхові внески, 2230,6 грн. -пеня за рішенням суду.

Боржник визнав кредиторські вимоги
частково, у розмірі 48778,23 грн., в тому числі
21773,99 грн. -основний борг, 2230,6 грн. -штрафні санкції за рішенням
суду, 24773,64 грн. -донараховані за результатами перевірки страхові внески,
проти донарахування йому 1302858,16 грн. та 6826,45 грн. заперечував в зв'язку
з дією мораторію щодо нього.

Ухвалою суду від 23.11.2006 визнано
та включено до реєстру грошові вимоги кредитора у розмірі 48778,23 грн., в тому
числі борг за страховими внесками на суму 46547,63 грн. у третю чергу,
фінансові санкції на суму 2230,60 грн. у шосту чергу. У визнанні решти грошових
вимог відмовлено з підстав дії мораторію на задоволення грошових вимог про
стягнення неустойки (штрафу, пені) на конкурсну заборгованість, яка є
неустойкою за своєю правовою природою.

Не погоджуючись з винесеною
ухвалою, кредитор звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив зазначену
ухвалу скасувати.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 30.01.2007 апеляційну скаргу кредитора
було залишено без задоволення, ухвалу суду від 23.11.2006 було залишено без
змін.

Не погоджуючись з винесеною
постановою, кредитор звернувся до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та
постанову суду апеляційної інстанції, аргументуючи порушенням норм
матеріального права, зокрема, частини 2 статті 38 Закону України “Про
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”,
статей 12, 14 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Колегія суддів Вищого
господарського суду України, переглянувши у касаційному порядку ухвалу суду
першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, на підставі
встановлених фактичних обставин справи, перевіривши застосування судами норм
матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 38
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття” роботодавець несе відповідальність за  несвоєчасність реєстрації як платник
страхових внесків,  несвоєчасність сплати
та неповну сплату страхових внесків,  у
тому числі страхових внесків, що сплачують застраховані особи через рахунки
роботодавців. У разі несвоєчасної сплати страхових внесків
страхувальниками,  у  тому числі через ухилення від реєстрації як
платника страхових внесків,  або неповної
їх сплати страхувальники сплачують
суму   донарахованих
контролюючим  органом  страхових внесків (недоїмки), штраф та пеню.
Штраф накладається у розмірі прихованої суми виплат,  на  які
відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, а в разі повторного
порушення - у трикратному розмірі зазначеної суми. Пеня обчислюється виходячи з
120 відсотків облікової ставки Національного
банку   України,   що
діяла  на  момент
сплати, нарахованої на повну суму недоїмки  (без
урахування  штрафів) за весь її
строк.

Згідно з частиною 2 статті 38
Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття” не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф
стягуються в доход Фонду із страхувальника в безспірному порядку. Строк
давності у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій,
передбачених цією статтею, не застосовується.

Відповідно до пункту 6 частини 1
статті 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом»у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Як було встановлено судами
попередніх інстанцій, провадження по справі про банкрутство боржника було
порушено ухвалою від 17.01.06.

Відповідно до акту перевірки №419
кредитором 28 вересня 2004 року було здійснено перевірку правильності
нарахування, своєчасності та повноти перерахування страхових внесків на
загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття до
Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України. За
результатами перевірки зроблено висновок, щодо заборгованості боржника перед
кредитором на суму 1358462,84 грн., в т.ч. 1302858,16 грн. -штраф в розмірі
прихованої суми виплат, 24773,64 грн. -донараховані внески, 6826,45 грн.
-донарахована пеня, 14580,47 грн. -заборгованість за рішеннями суду, 7193,52
грн. несплачені страхові внески, 2230,6 грн. -пеня за рішенням суду про
приховування боржником суми виплат, що стало підставою нарахувати боржнику
штраф в розмірі прихованої суми виплат за 2002 та 2003 рік, що сумарно и склало
1302858,16 грн., відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Отже, в розумінні частини 2 статті
38 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на
випадок безробіття” зазначені нарахування є безспірними нарахуваннями неустойки
(штрафу, пені). Відтак, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 31 Закону вони
підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів у шосту чергу.

Зазначені фінансові санкції у
вигляді штрафу та пені були нараховані за рішенням контролюючого органу 28
вересня 2004 року та не оспорювалися боржником в судовому порядку.

З огляду на викладене, колегія
суддів Вищого господарського суду України вважає, що правильно встановивши
обставини справи (виникнення безспірної заборгованості), суди дійшли помилкових
висновків про необхідність подання доказів стягнення зазначеної заборгованості
в судовому порядку, не застосувавши при цьому положення статті 14 Закону про
те, що звернення з грошовими вимогами у справі про банкрутство є способом
задоволення таких вимог поза межами позовного провадження у зв'язку з особливим
становищем боржника -станом неоплатності, визнаним за наслідками порушення
справи про банкрутство.

На підставі наведеного, колегія
суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду
касаційної інстанції згідно приписів ст.ст. 111-5, 111-7 ГПК України, вважає
ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції прийнятими
з порушенням норм матеріального права.
Враховуючи встановлення фактичних обставин справи та помилку
апеляційного суду в застосуванні норми права, колегія суддів вважає за можливе
змінити резолютивну частину постанови апеляційної інстанції та викласти її в
такій редакції:

«Апеляційну скаргу
Севастопольського міського центру зайнятості задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста
Севастополя від 23.11.2006 у справі №20-9/017 змінити та викласти її
резолютивну частину в такій редакції:

«Визнати грошові вимоги
Севастопольського міського центру зайнятості до Закритого акціонерного
товариства «Паллада»на загальну суму 1358462,84 грн., в тому числі основний
борг за страховими внесками у сумі 46547,63 грн. з віднесенням до третьої
черги, фінансові санкції у сумі 1311915,21 грн. з віднесенням до шостої черги в
реєстрі вимог кредиторів.

Розпоряднику майна боржника внести
зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів Закритого акціонерного товариства
«Паллада»».

Доводи скаржника про необхідність
віднесення основної заборгованості до реєстру вимог кредиторів у другу чергу з
підстав внесення змін до законодавства про банкрутство відповідно до Закону
України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо питань
загальнообов'язкового державного соціального страхування” (№535-У від
22.12.2006, опублікованих в газеті “Голос України” 18.01.2007), колегією суддів
відхиляються, оскільки на момент розгляду грошових вимог судом (23.11.2006)
такі зміни не були чинними.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115,,1117,1119,11111 ГПК
України Вищий господарський суд України -

П О С Т А Н О
В И В :

1.          Касаційну
скаргу Севастопольського міського центру зайнятості задовольнити.

2.
Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 30.01.2007
змінити та викласти її резолютивну частину в такій редакції:

«Апеляційну скаргу
Севастопольського міського центру зайнятості задовольнити.

Ухвалу господарського суду міста
Севастополя від 23.11.2006 у справі №20-9/017 змінити та викласти її
резолютивну частину в такій редакції:

«Визнати грошові вимоги Севастопольського
міського центру зайнятості до закритого акціонерного товариства «Паллада»на
загальну суму 1358462,84 грн., в тому числі основний борг за страховими
внесками у сумі 46547,63 грн. з віднесенням до третьої черги, фінансові санкції
у сумі 1311915,21 грн. з віднесенням до шостої черги в реєстрі вимог
кредиторів.

Розпоряднику майна боржника внести
зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів закритого акціонерного товариства
«Паллада»»».

Головуючий
Б.
Поляков

Судді                                                                                               Л.
Катеринчук

Н.
Ткаченко