ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.

№ 3/123-06

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Кочерова Н.О., Плюшко І.А.,

розглянувши матеріали касаційної
скарги

СПД - фізичної особи ОСОБА_1

на рішення

господарського суду Сумської
області    від 08.02.2007

та постанову

Харківського апеляційного господарського
суду від 20.03.2007

у справі

№ 3/123-06

господарського суду

Сумської області

за позовом

ВАТ комерційний банк “Надра” в
особі філії Сумського регіонального управління “Слобожанщина”

до

СПД - фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 61 857 грн. 15 коп.

за участю представників  від позивача - від відповідача -

ОСОБА_2, ОСОБА_3.

В С Т А Н О В
И В :

Постановою Вищого господарського
суду України від 31.10.2006 рішення господарського суду Сумської області від
20.04.2006 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від
07.06.2006 у справі № 3/123-06 скасовано, справу № 3/123-06 передано на новий
розгляд до господарського суду Сумської області.

ВАТ комерційний банк “Надра” в
особі філії Сумського регіонального управління “Слобожанщина” звернулося до
господарського суду Сумської області із позовом до СПД -фізичної особи ОСОБА_1
про стягнення за заявоюНОМЕР_1 позовними вимогами 71678 грн. 40 коп., з яких:
15995 грн. 61 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом по кредитному
договору від 28.07.2003 та додатковим угодам до нього за період з 29.07.2003 по
05.03.2006, 4668 грн. 64 коп. пені за несвоєчасне погашення відсотків за період
з 20.02.2005 по 10.10.2006,  8375 грн.
пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 20.02.2005 по 27.04.2005  та
42635 грн. 15 коп. інфляційних збитків за період за основною сумою боргу
з 01.11.2004 по 28.02.2006 та за відсотками з 01.08.2003 по 31.12.2006.

Рішенням господарського суду  Сумської області  від 08.02.2007  (суддя Лущик М.С.), залишеним без змін  постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.03.2007 (головуючий суддя Демченко В.О., судді
Барбашова С.В., Могилєвкін Ю.О.)  позов
по справі №3/123-06 задоволено повністю.

Суди мотивували свої висновки
ст.ст. 536, 625 ЦК України, п.п. 5.1, 7.1, 7.5 кредитного договору.

У касаційній скарзі СПД - фізична
особа ОСОБА_1 просить скасувати рішення господарського суду Сумської області
від 08.02.2007 і постанову Харківського апеляційного господарського суду від
20.03.2007 у справі №3/123-06 та прийняти нове рішення, зокрема, оскільки
вважає відсутньою заборгованість по кредитному договору від 28.07.2003 та
додатковим угодам до нього.

Касаційні вимоги мотивовані тим, що
рішення попередніх інстанцій були прийняті з невірним застосуванням норм
матеріального права, зокрема, вказуючи на норми ст.ст. 536, 1048, 1054 ЦК
України, п.п. 1.1-1.2 кредитного договору, ст.232 ГК України.

Вищим  господарським судом України ухвалою від
30.05.2007 у справі №3/123-06  порушено
касаційне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального
права місцевим та апеляційним господарськими судами, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Статтею 536 ЦК України передбачено
зобов`язання боржника сплачувати проценти за користування чужими грошовими
коштами.

За пунктом 2 статті 536 ЦК України
розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється
договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За статтею 1054 ЦК України за
кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити
проценти.

Відповідно до ст. 1117
ГПК України касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого
чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Господарськими судами попередніх
інстанцій встановлено, що 28 липня 2003 року між сторонами по справі укладений
кредитний договір НОМЕР_2.

Пунктом 1.2 договору встановлено,
що кредит надається з виплатою 23,5 відсотків річних від суми виданого кредиту
за період, вказаний в п.1.1.

Відповідно до п.1.1 договору в
редакції додаткових угод № 1 та № 2 до нього позивач надає відповідачу кредит у
розмірі 250 000 грн. строком до 27 жовтня 2004 року.

Судами встановлено, що суми
заборгованості по кредиту у розмірі 250 000 грн. були повністю погашені
відповідачем в період з 10 жовтня 2005 року по 06 березня 2006 року.

Відповідно до п.7.5 договір діє до
повного виконання боржником зобов`язань перед банком.

Пунктом 7.1 договору передбачено
щомісячне нарахування відсотків на фактичні залишки по кредиту за фактичний час
користування кредитом.

За вищенаведених встановлених
судами обставин позовні вимоги про стягнення 15995 грн. 61 коп. заборгованості
по відсоткам за користування кредитом по кредитному договору від 28.07.2003 та
додатковим угодам до нього, які нараховано банком по 05.03.2006, вірно визнано
судами обгрунтованими, оскільки їх нарахування відповідає ст.ст. 536, 1054 ЦК
України та п.п. 1.2, 7.1, 7.2 кредитного договору.

Підстав, за яких боржник міг би
бути звільнений від сплати відсотків за користування кредитом, законодавством
не передбачено.

Також касаційна інстанція погоджується,
що на підставі ст.625 ЦК України підлягають стягненню 42635 грн. 15 коп.
інфляційних за основною сумою боргу за період з 01.11.2004 по 28.02.2006 та за
відсотками з 01.08.2003 по 31.12.2006.

Підстав для зменшення суми
інфляційних нарахувань також законодавством не передбачено.

Згідно п.5.1 кредитного договору за
несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків по ньому позичальник сплачує
банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за
кожен день прострочки від суми непогашеної заборгованості.

Суди встановили правомірність
нарахування пені в розмірі 8375 грн. за несвоєчасне погашення кредиту за період
з 20.02.2005 по 27.04.2005 та 4668 грн. 64 коп. пені за несвоєчасне погашення
відсотків за період з 20.02.2005 по 10.10.2006, що відповідає п.5.1 кредитного
договору.

Викладені в касаційній скарзі
доводи спростовуються встановленими судами обставинами та матеріалами справи,
тому не можуть бути прийняті касаційною інстанцією до уваги.

Беручи до уваги вищенаведене,
колегія суддів Вищого господарського суду України встановила, що оскаржувані
рішення господарського суду Сумської області та постанова Харківського
апеляційного господарського суду у справі № 3/123-06 підлягають залишенню без
змін за п.1 ст.1119 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 1115,
1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В :

Касаційну скаргу СПД - фізичної
особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Сумської області від 08 лютого 2007 року та постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 20 березня 2007 року у справі № 3/123-06 залишити без
змін.

Головуючий
С. Самусенко

Судді                                                                                          Н.
Кочерова

І. Плюшко