ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

"19" червня 2007 р.
Справа № 5/189-07

Суддя Господарського суду Київської
області Подоляк Ю.В., розглянувши справу

за позовом

Фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1,АДРЕСА_1

до

Новопетрівської сільської ради
Київської області,
с. Нові Петрівці

про

визнання договору дійсним

за участю представників:

позивача:

ОСОБА_1 - підприємець,ОСОБА_2.
-дов. від 12.03.2007р.

відповідача:

Булан Л. Г. -дов. № 623 від
01.09.2006 р.

суть спору:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява Фізичної особи -підприємця  ОСОБА_1 (далі -Позивач) до Новопетрівської
сільської ради Київської області (далі -Відповідач) про визнання договору
дійсним.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на ст. 220 ЦК України та зазначає, що при укладанні
договору оренди комунального майна сторони домовились щодо усіх істотних умов
договору, відбулося його виконання, але відповідач ухиляється від нотаріального
посвідчення договору.

В судовому засіданні представник
позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені
в позові.

Представник відповідача, присутній
в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що
відповідач використовує приміщення надане йому за спірним договором оренди не
за призначенням,  нотаріально він не
посвідчений, а тому не може вважатися дійсним.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін присутніх в судовому засіданні,
дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Позивач у справі 14.01.2006 р.
звернувся до Новопетрівської сільської ради з заявою про надання в оренду
приміщення площею  29 м. кв.,
розташованого в будинку культури за адресою: АДРЕСА_2, для використання під
перукарню терміном на 5 років.

Зазначена заява була розглянута на
сесії Новопетрівської сільської ради, на якій було прийнято рішення від
10.03.2006р № НОМЕР_1, яким вирішено здати в оренду приміщення в будинку
культури на другому поверсі позивачу під перукарню та заключити договір оренди
строком на три роки з 23.03.2006 р. по 23.03.2009 р.

Між сторонами у справі 01.03.2006
р. було укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або
іншого майна), що належить до комунальної власності (далі -Договір), відповідно
до умов якого, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне
користування окреме індивідуально визначене майно приміщення Будинку культури,
площею 29 м. кв. розміщене за адресою: АДРЕСА_2, що знаходиться на балансі Новопетрівської
сільської ради, вартість якого визначена експертним шляхом і становить 1440
грн. Майно передається в оренду з метою організації дозвілля дітей та юнацтва в
позаурочний час та для зберігання музичної апаратури (п. 1.1 договору).

На виконання умов договору
відповідач передав, а позивач прийняв вказане приміщення, що підтверджується
актом приймання-передачі, якій підписаний сторонами у справі.

Відповідно до умов договору орендар
-позивач, зобов'язується та має право використовувати орендоване майно
відповідно до його призначення та умов цього договору (п. 5.1, 61 договору).

Пунктом 10.1 договору встановлено,
що він укладений строком на три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 793
Цивільного кодексу України, в редакції яка діяла на час укладання договору, договір
найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на
один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 220 зазначеного Кодексу
встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх
істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося
повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його
нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі
наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Позивач зазначає що відповідач
ухиляється від нотаріального посвідчення договору та стверджує, що при його
укладанні сторони домовились щодо усіх істотних умов договору та відбулося його
виконання, в зв'язку з чим просить суд визнати договір оренди індивідуально
визначеного (нерухомого або іншого майна), що належить до комунальної власності
від 01.03.2006р. дійсним.

Разом з тим позивач не надає до суду
доказів, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач звернувся до позивача з листом № 48 від 03.02.2007 р., яким попросив
останнього звільнити займане приміщення будинку культури в зв'язку з тим, що
договір оренди є недійсним, оскільки не посвідчений нотаріально, орендоване
приміщення використовується не за призначенням.

Відповідно до п. 3 ст. 180 ГК
України, при укладенні господарських
договорів сторони зобов'язані у будь -якому разі узгодити  предмет, ціну та строк дії договору.

Статтею 628 Цивільного кодексу
України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до
актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 638 зазначеного
Кодексу договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови
про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 760 зазначеного
Кодексу предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні
(неспоживна річ).

Судом досліджено договір та
встановлено, що предметом договору є
передача в оренду вищезазначеного майна з метою організації дозвілля
дітей та юнацтва в позаурочний час та для зберігання музичної апаратури.

Також судом встановлено, що
відповідно до умов договору відповідач має право та зобов'язаний
використовувати орендоване майно відповідно до його призначення та умов
Договору.

Разом з тим позивач використовує
займане приміщення під перукарню. Зазначене не заперечується позивачем та
підтверджується матеріалами справи.

Таким чином суд приходить до
висновку, що при укладанні договору оренди сторони не домовилися щодо усіх
істотних умов договору, зокрема мети використання займаного приміщення, в
зв'язку з чим позивач в порушення п. 5.1 договору, відповідно до якого
відповідач зобов'язався використовувати орендоване майно відповідно до його
призначення та умов договору, використовує орендоване приміщення не для
організації дозвілля дітей та юнацтва в позаурочний час та для зберігання
музичної апаратури, а під перукарню.

Ввраховуючи вимоги ст. 33
Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень суд приходить до висновку, що вимоги позивача є
недоведеними та необґрунтованими в зв'язку з чим відмовляє в їх
задоволенні.

Керуючись ст. 124 Конституції
України, ст.ст. 43, 33, 44, 49, 75, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В позові відмовити.

Дата підписання рішення
16.07.2007р.

Суддя