Господарський суд
Чернігівської області
проспект Миру, 20                                                                                         7-99-18
РІШЕННЯ

29 травня 2007р.                                                                                 Справа № 12/64/5/3

За позовом: Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1

До відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі”
16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Глібова, 1

про стягнення 2  127 695 грн. 57 коп.

Суддя              Л.М.Лавриненко

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: не з’явився

Від відповідача: Коленченко О.О. –представник, довіреність № 05-02/07 від 05.02.2007 року.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 1 910 903 грн. 57 коп. заборгованості за поставлений природний газ., 43 335 грн. 47 коп. пені за прострочення оплати за період з 01.01.2005р. по 16.02.2005р., 133 763 грн. 24 коп. штрафу у розмірі 7% вказаної вартості., 32 485 грн. 36 коп. інфляційних витрат, 7 207 грн. 93 коп. три відсотки річних за несвоєчасні розрахунки згідно договору про перевід боргу № 01-07-3807-14/03-4267 від 30.12.2003р.

Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, але позивач  повноважного  представника в судове засідання не направив.

Представник відповідача в судовому засіданні надав клопотання про відмову здійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

В судове засідання 10.05.2007 року, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивачем було подано письмову заяву про збільшення позовних вимог до 2696002 грн. 36 коп. Також позивач просив суд стягнути з відповідача 1910903 грн. 57 коп. основного боргу, 473 556 грн. 55 коп.  інфляційних витрат, 134 443 грн. 53 коп. три відсотки річних за несвоєчасні розрахунки, 43 335 грн.47 коп. пені за прострочення оплати, 133 763 грн. 24 коп. штрафу у розмірі 7% вказаної вартості ,згідно договору про перевід боргу № 01-07-3807-14/03-4267 від 30.12.2003р.  Заява позивача про збільшення позовних вимог прийнята судом ухвалою суду від 10.05.2007 року, оскільки вона не протирічила діючому законодавству та не зачіпала нічиїх охоронюваних законом інтересів.

Представник відповідача  в судовому засіданні 10.05.2007 року надав відзив на позов в якому просив припинити провадження  на підставі п. 1-1 частини 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, в частині стягнення основного боргу у розмірі 1910903, 57 грн., відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в розмірі 43335, 47 грн. за несвоєчасне виконання зобов"язання; зменшити розмір штрафних санкцій  заявлених позивачем до стягнення з відповідача  у розмірі 7% від суми простроченого платежу понад 30 днів.

До початку судового засідання 29.05.2007 року від позивача, відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, надійшла письмова заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 226 276 грн. 91 коп. інфляційних втрат, три відсотки річних в розмірі 70 524 грн. 29 коп., 43 335 грн. 47 коп. пені та 7% штрафу в розмірі 133 763 грн. 24 коп. Подана позивачем заява  фактично є заявою про зменшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Суд прийняти заяву позивача щодо зменшення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, оскільки вона не протирічить діючому законодавству та не зачіпає нічиї охоронювані законом інтереси.

Не з”явлення в судове засідання повноважного представника  позивача не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника відповідача, дослідивши докази, які мають суттєве значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,  господарський суд встановив:

29.12.2000 року між Дочірньою компанією „Торговий Дім „Газ України” НАК „Нафтогаз України” (продавець) та Виробничим  підприємством теплових мереж „Ніжинтеплокомуненерго” (покупець) було укладено договір   № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу.

На підставі рішення  № 2 засідання спостережної Ради НАК „Нафтогаз України” від 26.12.2000 року та наказу НАК „Нафтогаз України” № 14 від 18.01.2001 року зі змінами та доповненнями, внесеними наказом НАК „Нафтогаз України” № 40 від 08.02.2001 року, ДК „Торговий дім „Газ України” було реорганізовано, і її  функції було передано Дочірній компанії  „Газ  України „Національної акціонерної компанії „ Нафтогаз України”.

У відповідності до  п. 4.1 Статуту  Дочірньої компанії  „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”,  ДК „Газ України” є правонаступником  реорганізованої  дочірньої компанії  Торговий  дім „Газ України” .

За таких обставин суд доходить висновку, що до позивача  відповідно перейшли всі права і обов”язки  Дочірньої компанії „Торговий дім „Газ України” по договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року.

Відповідно до пункту 1.1  договору, продавець зобов’язується передати покупцю природний газ, виключно для вироблення теплової енергії для потреб населення, бюджетних установ та організацій, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Пунктом 2.1 договору визначено обсяг переданого газу  в 2001 році –22510,0 тис.м.куб., в тому числі по місяцях.

Додатковою угодою від 01.10.2001 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що продавець продає з 15.10.2001 року по 30.04.2002 року газ в обсязі  до 21570, 0 тис. куб.м.газу, в тому числі по місяцях.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. Додаткової угоди ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 221,52 грн. Загальна сума даного Договору з урахуванням ПДВ становить 4 778 186, 40 грн.

Додатковою угодою № 1 від 03.01.2001 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 211,80 грн. Загальна сума даного Договору з урахуванням ПДВ становить 4 767 618 грн.

Додатковою угодою № 2 від 01.02.2000 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 189,00 грн.

Додатковою угодою № 3 від 01.02.2000 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 221,52 грн.

Додатковою угодою № 4 від 01.03.2001 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 221,52 грн.

Додатковою угодою № 5 від 01.04.2001 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що продавець передає покупцеві в 2001 році газ в обсязі до 40 890 тис.куб.м., в тому числі по місяцях. Ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 221,52 грн. Загальна сума даного Договору на момент його підписання становить 8927 753,40 грн. Стаття 5 Договору викладена в новій редакції, відповідно до якої оплата за природний газ здійснюється виключно грошовими коштами шляхом перерахування  на рахунок продавця 100 % вартості газу не пізніше, ніж за 5 днів до початку відповідного місяця поставки газу. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу до 10 числа місяця, наступного за звітнім.

Додатковою угодою № 6 від 28.04.2001 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 221,52 грн. Стаття 5 Договору викладена в новій редакції, відповідно до якої оплата за природний газ здійснюється виключно грошовими коштами в такому порядку: передоплата в розмірі 50% від вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 25 числа місяця, що передує місяцю поставки газу, слідуючи оплати проводяться плановими платежами по 25% від запланованих місячних обсягів, до 10 та 20 числа поточного місяця споживання газу. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за звітній період) до 10 числа місяця, наступного за звітнім. Остаточний розрахунок за поставлений до 30.04.2001 року газ, здійснюється згідно затвердженого графіку погашення заборгованості до 01.07.2001 року. В разі неоплати за газ до вказаного терміну, продавець припиняє подачу газу покупцю.

Додатковою угодою № 7 від 22.06.2001 року до Договору № 6-ТЕ купівлі-продажу природного газу від 29.12.2000 року, передбачено, що ціна за 1000 куб.м.газу з урахуванням тарифу на транспортування газу мережами ВАТ по газопостачанню та газифікації становить 189 грн.

Як свідчать  матеріали справи на виконання умов договору № 6-ТЕ від 29.12.2000 року позивач здійснював постачання  природного газу в період з  01.01.2001р. по 31.12.2001р.  виробничому підприємству теплових мереж  „Ніжинтеплокомуненерго”.

21.10.2002 року між ДК „Газ України” НАК „Нафтогаз України” (кредитор), Ніжинським підприємством теплових мереж „Ніжинтеплокомуненерго” (боржник) та   КП „Ніжинтеплоенерго” (новий боржник),  було укладено договір про перевід боргу № 02/02-1549.

Відповідно до п.п. 1.1, 2.1.  договору, за згодою кредитора, боржник - Ніжинське підприємство теплових мереж „Ніжинтеплокомуненерго”  передає, а новий боржник - КП „Ніжинтеплоенерго” приймає на себе частину боргу, що виник у боржника перед кредитром за спожитий природний газ по договору № 6-ТЕ від 29.12.2000 року між ДК „Газ України” і боржником. Сума заборгованості, яку боржник переводить на нового боржника, складає 2823793,40 грн.

30.12.2003 року між Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” (кредитор), ТОВ „НіжинТеплоМережі” (новий боржник) та  КП „Ніжинтеплоенерго” (боржник),  було укладено договір про перевід боргу № 01-07-3807-14/03-4267.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2.  договору, боржник - КП „Ніжинтеплоенерго” передає, а новий боржник - ТОВ „НіжинТеплоМережі” приймає на себе зобов”язання боржника перед кредитором - Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”  по оплаті заборгованості, яка виникла у боржника перед кредитором згідно з договором про перевід боргу 02/02-1549 від 21.10.2002 року за спожитий природний газ по договору № 6-ТЕ від 29.12.2000 року на суму 1 921 401 грн. 57 коп., в т.ч. ПДВ –320 233,60 грн., між Кредитором і Боржником. Кредитор не заперечує проти переводу боргу Боржника на нового боржника.

Додатковою угодою № 1 до договору про перевід боргу № 01-07-3807-14/03-4267 сторони виклали п. 1.1. Договору в новій редакції, відповідно до якої    боржник  передає, а новий боржник  приймає на себе зобов’язання боржника перед кредитором - Дочірньою компанією „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України”  по оплаті заборгованості, яка виникла у боржника перед кредитором згідно з договором про перевід боргу 02/02-1549 від 21.10.2002 року за спожитий природний газ по договору № 6-ТЕ від 29.12.2000 року на суму 1 910 903 грн. 57 коп., в т.ч. ПДВ –318 483,93 грн., між Кредитором і Боржником. Загальна сума заборгованості перед кредитором складає 1 910 903,57 грн., яку новий боржник погашає шляхом перерахування коштів на рахунок кредитора до 31.12.2004 року.

Пунктом 3.1 договору  про перевід боргу  № 01-07-3807 від 30.12.2003р. сторони визначили , що заборгованість  в сумі 1921401 грн 57 коп   повинна бути погашена новим кредитором  в строк  до 31.12.2004р.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних  положень Цивільного кодексу України  передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується  до цивільних відносин , що виникли після набрання  ним чинності. Щодо цивільних  відносин, які виникли  до набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу  застосовуються  до тих прав і обов’язків, що виникли або  продовжують  існувати  після набрання  ним чинності. Аналогічна норма міститься і в п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України.

Оскільки взаємовідносини по договору від 29.12.2000 р. № 6-ТЕ купівлі-продажу газу та по договору про перевід боргу  № 01-07-3807 від 30.12.2003р.   продовжують існувати  між сторонами і після 01.01.2004р., моменту введення в дію Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, то суд при розгляді даної справи керується Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України.

З урахуванням вищезазначеного, суд доходить висновку , що до нового  боржника ТОВ „НіжинТеплоМережі” перейшли всі права та обов” зки  покупця по договору  № 6 - № 6-ТЕ  від 29.12.2000р. купівлі-продажу природного газу, у відповідності  до ст. ст 520-523 Цивільного кодексу України.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов’язання повинні виконуватись належним чином  відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно  до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Як вбачається із матеріалів справи відповідач свої зобов’язання щодо оплати поставленого природного газу виконав частково. Заборгованість за поставлений природний газ на дату пред”явлення позову становила  1 910 903 грн. 57 коп.

Після пред”явлення позову відповідачем  згідно платіжних доручень ( а.с.103- 126)  було сплачено позивачеві  в рахунок погашення  боргу 1910 903 грн 57 коп .

Як вбачається із  аналізу  платіжних доручень сплата заборгованості   в сумі 1910 903 грн 57 коп .  була здійснена шляхом проведення взаєморозрахунку  відповідно  до постанови  Кабінету Міністрів України  від 22.05.06р. № 705.

Як зазначено в договорі № 82705  про  організацію  взаєморозрахунку  відповідно  до постанови  Кабінету Міністрів України  від 22.05.06р. № 705, , заборгованість в сумі 1 910 903 грн. 57 коп. виникла у відповідача у зв’язку з різницею  в  тарифах  на теплову енергію, яка постачалась населенню.

Таким чином на дату розгляду справи основна сума боргу в розмірі 1 910 903 грн. 57 коп. за спожитий природний газ  по договору № 6 ТЕ від 29.12.2000р.  купівлі-продажу природного газу сплачена  в  повному  обсязі.

Оскільки  борг в сумі 1 910 903 грн. 57 коп. сплачено, суд доходить висновку, що спір між сторонами в цій частині врегульовано, предмет спору відсутній, а тому провадження у справі в частині стягнення 1 910 903 грн. 57 коп. боргу  підлягає припиненню.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, відповідно до п.2 ст.625 Цивільного кодексу України,  позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 226 276 грн. 91 коп. за період з січня 2005 року по липень  2006  року  та  3% річних в сумі 70 524 грн. 29 коп. за період з 01.01.2005 р. по 17.07.2006 р.

Законом України  „Про внесення змін  до ст. 214 Цивільного кодексу  Української РСР”  від 08.10.1999р.  було  викладено ст. 214 Цивільного кодексу  Української РСР   в новій редакції, а саме: Боржник, який прострочив виконання  грошового зобов’язання на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також  три процентів річних з простроченої суми, якщо законом або договором  не встановлений інший розмір  процентів. Пунктом 2 частини 2 зазначеного Закону  встановлено, що цей Закон  не поширюється на правовідносини, що виникають з прострочення виконання грошового зобов’язання, пов’язаного з оплатою населенням комунальних послуг.

З 01.01.2004р. введено в дію Цивільний кодекс України і статтею 625 цього кодексу передбачено, що   боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також  три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший  розмір відсотків  не встановлений  договором або законом.

У зв’язку з введенням в дію  Цивільного кодексу України  з  01.01.2004р., Закон України  „Про внесення змін  до ст. 214 Цивільного кодексу  Української РСР”  від 08.10.1999р.  втратив чинність.

Приймаючи до уваги, що  позивачем   інфляційні втрати в розмірі 226 276 грн. 91 коп. нараховані за період з січня 2005 року по липень  2006  року  та  3% річних в сумі 70 524 грн. 29 коп. нараховані за період з 01.01.2005 р. по 17.07.2006 р., тобто  після введення в дію Цивільного кодексу  України, і матеріалами справи підтверджується прострочка відповідачем взятих на себе зобов’язань щодо оплати отриманого газу, суд доходить висновку, що позивачем правомірно нараховано інфляційні втрати в розмірі 226 276 грн. 91 коп. за період з січня 2005 року по липень  2006  року  та  3% річних в сумі 70 524 грн. 29 коп. за період з 01.01.2005 р. по 17.07.2006 р., які і підлягають стягненню.

Аналогічна позиція  щодо  порядку стягнення інфляційних втрат та  трьох відсотків річних міститься в  Постанові  Верховного Суду України  від 13.03.2007р. по справі № 3322-05.

Також  позивач просить стягнути пеню з відповідача за період прострочки з 01.01.2005 р. по 16.02.2005 р. в сумі 43 335 грн. 47 коп.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов’язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов’язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов’язання застосовуються у розмірі ,передбаченому сторонами у договорі.

Пунктом  7.2. договору № 06-ТЕ від 29.12.2000 року купівлі-продажу природного газу передбачено, що за несвоєчасну оплату  спожитого газу у строки, зазначені у п. 6.1. даного Договору, Покупець сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується з наступного дня після закінчення строку остаточного розрахунку за звітній місяць.

Пунктом 4.2 договору про перевід боргу № 01-07-3807-1403-4267 від 30.12.2003р., сторони передбачили , що в разі неоплати або несвоєчасної оплати  у строки , зазначені в п.3.1  даного договору ( до 31.12.2004р.) ,  відповідач сплачує  на користь позивача  крім суми заборгованості , пеню в розмірі  подвійної облікової ставки  Національного банку  України , що діяла в період , за який  сплачується  пеня, від суми  простроченого платежу  за кожний день прострочення.

Згідно ст.1 Закону України  „Про тимчасову заборону стягнення з громадян України пені за несвоєчасне внесення плати за житлово - комунальні послуги”, заборонено  нарахування та стягнення  з громадян України пені за несвоєчасне внесення квартирної плати  за житлово- комунальні послуг в тому числі і за газ.

Законом України „Про реструктуризацію заборгованості з квартирної  плати, плати за жилого-комунальні послуги, спожиті газ  та електроенергію” передбачена   реструктуризація заборгованості з квартирної плати ( плати за  утримання житла) та плати за комунальні  послуги і тому числі і газопостачання  терміном  до 60 місяців.

Статтею 5 зазначеного Закону передбачено, що  на суму реструктуризованої заборгованості  не нараховується пеня  житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість  перед постачальниками  енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг.

У відповідності  до ст. 614 Цивільного кодексу України, особа яка порушила зобов”язання несе відповідальність  за наявності її вини.

Суд при прийнятті рішення враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість-одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Враховуючи вищевикладене  та приймаючи до уваги , що заборгованість, на  яку нарахована пеня, це є вартість газу, який поставлявся  для забезпечення  теплопостачання населення,  яке в свою чергу звільнено від  відповідальності за несвоєчасну оплату послуг теплопостачання, і на даний час відповідачем сума основного боргу сплачена в повному обсязі,  суд доходить висновку про відсутність вини відповідача у прострочці оплати отриманого газу, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Позивач посилаючись на те, що є суб’єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, з загальнодержавною формою власності, просить стягнути з відповідача на свою користь, відповідно до ч.2 ст.231 Господарського кодексу України, в зв’язку з простроченням грошового зобов’язання понад 30 днів, штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості у сумі  133 763 грн. 24 коп.

З наданих матеріалів вбачається, що позивач належить до  державного сектору економіки з загальнодержавною формою власності.

Частиною 2 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення  строків  виконання зобов”язання  понад 30  днів додатково стягується штраф в  розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки  прострочка виконання зобов”язання у відповідача настала з 01.01.2005р., після введення в дію Господарського кодексу України , то  позивачем правомірно нараховано штраф в сумі  133763 грн 24 коп.

Приймаючи до уваги, що постачання газу здійснювалось для забезпечення  теплопостачанням населення , а населення в свою чергу звільнено від відповідальності за оплату комунальних послуг, а тому суд  вважає з  можливе зменшити уму штрафу на 90 %.

Відповідно штраф підлягає стягненню в сумі  13 376 грн. 32 коп.

Враховуючи, що відповідач в порушення ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України взяті на себе зобов'язання не виконав, заборгованість за поставлений природний газ  в установлений строк не сплатив, суд з урахуванням вищезазначеного, доходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в  частині стягнення  3 % річних в сумі   70 524 грн. 29 коп.,  інфляційних втрат в сумі 226 276 грн. 91 коп., 7 % штрафу в розмірі 13 376 грн. 32 коп.,  в частині стягнення 1 910 903 грн. 57 коп. боргу провадження у справі підлягає припиненню, в решті позовних вимог відмовити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті держмита в сумі  4271грн 08 коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу  в розмірі     118      грн.

Керуючись ст.ст. 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, п.п.4, 5 Прикінцевих положень Господарського кодексу України, ст.ст. 520-523, 525, 526, 546, 549, 625  Цивільного кодексу України, п. 4 Прикінцевих та Перехідних  положень Цивільного кодексу України,   ст.ст. 22, 49, п.1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85  Господарського  процесуального кодексу України,  господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1 910 903 грн. 57 коп.  припинити.

2. Позовні вимоги задовольнити  частково.

3.Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „НіжинТеплоМережі”, 16600, Чернігівська область, м. Ніжин, вул. Глібова, 1 (р/р 260011167 в Ніжинському філіалі  АППБ „Аваль”,  МФО 353531, ) на користь Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” ,  04116 м. Київ, вул. Шолуденка, 1 (р/р 14 в ГОУ ПІБ України, МФО 300012, )   70 524 грн. 29 коп. трьох відсотків  річних ,  226 276 грн. 91 коп. інфляційних втрат,   13 376 грн. 32 коп. штрафу,   4271 грн.  08   коп. держмита та      118    грн.   витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

СУДДЯ                                                                      Л.М. Лавриненко

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 31.05.2007р.

СУДДЯ                                                                      Л.М. Лавриненко