ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

21.06.07                                                                                           Справа  № 02/31-92

м. Львів

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді                                                  Галушко Н.А.

суддів                                                                      Процика Т.С.

Юрченка Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства «Володимир –Єлена»,          м. Володимир-Волинський від 08.05.2007 року (далі ПП «Володимир –Єлена»,          м. Володимир-Волинський)

на постанову Господарського суду Волинської області від 17.04.2007 року

у справі № 02/31-92

за позовом: громадянина Байрака Володимира Івановича, м. Володимир-Волинський (далі гр.. Байрак В.І., м. Володимир-Волинський)

до відповідача 1: ПП «Володимир –Єлена», м. Володимир-Волинський

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна»,             с. Новосілки Володимир-Волинського району (далі ТзОВ «Україна»,                   с. Новосілки)

про визнання договору купівлі - продажу недійсним та витребування майна з чужого володіння

За  участю представників сторін:

від позивача: гр.. Байрак В.І.

від  відповідача - 1: Пащук В.І. - представник

від  відповідача - 2: Федоров О.В. - представник

Права та обов’язки представникам сторін відповідно до ст. 22 ГПК України роз’яснено.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 17.04.2007 року у справі № 02/31-92 частково задоволено позовні вимоги гр.. Байрак В.І., м. Володимир-Волинський: визнано недійсним договір купівлі –продажу нежитлового приміщення площею 296 кв. м. за адресою м. Володимир –Волинський, вул.. Ковельська, 132/1, укладений між ТзОВ «Україна»та ПП «Володимир –Єлена»від 01.09.2005 року № 9, в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що спірний договір купівлі –продажу № 9 від 01.09.2005 року укладений з порушенням ст. 203 ЦК України та Статуту ТзОВ «Україна», що є підставою відповідно до ст. 215 ЦК України для визнання його недійсним; право одного із засновників ТзОВ «Україна»гр.. Байрака В.І. на звернення до суду з даним позовом ґрунтується на положеннях ст. 167 ГК України, ст. 16 ЦК України, ст.1, п. 4 ст. 12 ГПК України.

ПП «Володимир –Єлена»не погоджуючись із таким рішенням суду, подало апеляційну скаргу від 08.05.2007 року, в якій просить рішення суду скасувати, провадження у справі припинити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що даний спір не підвідомчий господарському суду, оскільки виник не з корпоративних відносин, а пов'язаний з діяльністю товариства. Також скаржник посилається на ту обставину, що суд першої інстанції прийняв рішення у відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Представник ТзОВ «Україна»в судовому засіданні доводи наведенні позивачем у відзиві на апеляційну скаргу підтримав.

Вивчивши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, судовою колегією встановлено наступне:

ТзОВ «Україна»створено згідно рішення учасників від 28.10.1994 року, протокол № 4 та зареєстровано рішенням виконкому Володимир –Волинської міської ради № 141 від 03.11.1994 року.

Згідно договору купівлі –продажу приміщення від 18.12.1995 року             № 2/3268 та додаткової угоди від 20.02.1996 року до даного договору, Представництвом ФДМ України в м. Володимир –Волинський передано у власність ТзОВ «Україна»нежитлове приміщення загальною площею 293 кв. м. за адресою м. Володимир –Волинський, вул.. Ковельська, 132/1, яке орендоване ТзОВ «Україна»; товариство зобов’язувалось за придбаний об’єкт внести крб. та кошти п’ятдесяти приватизаційних сертифікатів в сумі крб.

Між ТзОВ «Україна»та ПП «Володимир –Єлена»укладено договір купівлі –продажу № 4 від 01.09.2005 року нежитлового приміщення загальною площею 296 кв. м. за адресою вул.. Ковельська, 132/1.

Визнаючи даний договір недійсним господарський суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірний договір укладено з недодержанням вимог п. 1, 2 ст. 203 ЦК України .

Пунктами 1, 2 ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як встановлено судом першої інстанції, договір підписаний за директора ТзОВ «Україна»Никонюка В.С. не уповноваженою на це особою.

Відповідно до п. 2 ст. 98 ЦК України рішення про відчуження майна товариства на суму, що становить п'ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом. Належних доказів дотримання товариством зазначеної норми, сторонами суду не подано.

Подана скаржником ксерокопія виписки із протоколу № 1 зборів учасників ТзОВ «Україна»від 11.02.2004 року не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст. 34 ГПК України.

Відповідно до ст. 210, 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладаються у письмовій форма і підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, такий правочин вважається вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Спірний договір нотаріально не посвідчений та не здійснена його державна реєстрація.

Щодо посилань скаржника в апеляційній скарзі на ту обставину, що даний спір не підвідомчий господарському суду, судова колегія зазначає наступне. Господарський суд першої інстанції, приймаючи рішення у даній справі обґрунтовано виходив з того, що відповідно до п. 4 ст. 12 ГПК України, із змінами внесеними Законом України від 12.12.2006 року № 483-V, господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Пунктом 1 ст. 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Оскільки в результаті укладення між відповідачами 1 та 2 договору купівлі –продажу приміщення від 01.09.2005 року № 9 порушено корпоративні права учасника ТзОВ «Україна»Байрака В.І., то він правомірно звернувся до господарського суду за захистом порушеного права відповідно до ст. 16 ЦК України, ст.ст. 1, 12 ГПК України.

Не заслуговує також на увагу і посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції прийняв рішення у відсутності сторони, яка не була належно повідомлена про дату та час розгляду справи. Як вбачається із клопотання про відкладення розгляду справи (а. с. 69), яке судом першої інстанції відхилене як безпідставне, ПП «Володимир –Єлена»належним чином було повідомлено про дату та час розгляду справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доводи, наведенні скаржником в апеляційній скарзі є помилковими і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

За таких обставин апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що ухвала Господарського суду Волинської області є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В :

1.          Рішення Господарського суду Волинської області від 17.04.2007 року у справі № 02/31-92 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Справу повернути місцевому господарському суду.

Головуючий-суддя                                                             Галушко Н.А.

Суддя                                                                                          Процик Т.С.

Суддя                                                                                          Юрченко Я.О.