ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.
№ 4/10-07

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової –головуючого

Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
не з’явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином

відповідача
Хоменчука С.А. дов. від 21.01.07 р.
Роботька С.Ф. дов. від 07.07 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Приватного підприємства - будівельної компанії "Поділля –Буд"

на рішення

від 16.01.2007 року господарського суду Вінницької області

у справі

№ 4/10–07 господарського суду Вінницької області

за позовом

Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави ( органа, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах) Міністерства оборони України, Командування Повітряних Сил Збройних Сил України ( військова частина А 1215 ) як правонаступник Командування Військово - Повітряних Сил Збройних Сил України

до

про

Приватного підприємства - будівельної компанії "Поділля –Буд"

стягнення 710886,6 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Військовий прокурор Західного регіону України звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом в інтересах держави ( органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах ) - Міністерства оборони України - Повітряних Сил Збройних Сил України ( військова частина А 0215 ) як правонаступник Командування Військово - Повітряних Сил Збройних Сил України ( військової частини А 0155 ) про стягнення з приватного підприємства - будівельної компанії "Поділля - Буд" заборгованості за невиконання договірних зобов'язань у сумі 710886, 60 грн., в тому числі 500000,00 грн. боргу (збитків) від невиконання зобов'язань за додатковою угодою №1193/П/03/33 від 09.12.2003 року до договору підряду №1193/П/01/26 від 07.08.2001 року щодо поставки будівельних матеріалів та виконання будівельно - монтажних робіт, 95500,00 грн. - інфляційної суми, 27433,15 грн. - 3% річних, 52893,45 грн. - штрафу згідно п. 2.3 додаткової угоди, 35000 грн. штрафу згідно пункту 2 статті 231 Господарського кодексу України та розірвання додаткової угоди № 1193/П/03/33 від 09.12.2003 року до договору підряду №1193/П/01/26 від 07.08.2001 року, укладеної командуванням Військово - Повітряних Сил Збройних Сил України (військовою частиною А 0155) з приватним підприємством - будівельною компанією "Поділля - Буд".

В судовому засіданні прокурор та позивач подали клопотання про зменшення позовних вимог та просили стягнути 500000,00 грн. збитків та розірвати додаткову угоду.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 16.01.2007 року позов Військового прокурора Західного регіону України задоволено: розірвано додаткову угоду №1193/П/03/33 від 09.12.2003 року, укладену Командуванням Військово-Повітряних Сил Збройних Сил України (військовою частиною А-0155) з приватним підприємством - будівельною компанією "Поділля-Буд" та стягнуто 500000 грн. збитків.

Приватне підприємство - Будівельна компанія "Поділля - Буд" подало до Вищого господарського суду України касаційну скаргу на рішення від 16.01.2007 року господарського суду Вінницької області, в якій просить рішення скасувати, а позов прокурора залишити без розгляду.

Свої доводи заявник обґрунтував тим, що справу було розглянуто за відсутності відповідача.

Військова прокуратура Західного регіону України заявила позов в інтересах державного органу (в/ч А-0215), що є суб'єктом підприємницької діяльності, а не в інтересах держави.

Крім того, на думку заявника, судом не враховано, що позивач надав відповідачеві вексель в якості авансованого платежу. Відповідно до приписів Закону України "Про податок на додану вартість" та Закону України "Про обіг векселів в Україні" видавати переказні і прості векселі можна лише для оформлення грошового боргу за фактично поставлені товари, виконані роботи, надані послуги. Отже спірна операція, що є предметом спору, не є фактом оплати послуг військовою частиною А-0215 виконавцю.

Судом, також, не прийнято до уваги, що постановою Вищого господарського суду України від 04.07.2006 року у справі № 2/206-05 за позовом Військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, військової частини А-0215 про розірвання додаткової угоди №Н93/П/03/33 від 09.12.2003 року до договору підряду № 1193/П/01/26 від 07.08.2001 року, укладеної між Головним командуванням ВПС ЗС України і ТОВ "Поділля-Буд" та стягнення з останнього заборгованості залишено постанову від 04.04.2006 року Житомирського апеляційного господарського суду без змін, якою позов залишено без розгляду згідно пункту 1 частини І статті 81 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши суддю –доповідача та присутніх у судовому засіданні представників відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові у даній справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга  підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 11110 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування рішення господарського суду є розгляд ним справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

Не повідомленою належним чином про час і місце засідання суду слід вважати сторону, щодо якої судом не було дотримано всіх вимог статті 64 Господарського процесуального кодексу України, якою визначено порядок надіслання учасникам процесу ухвали суду про порушення провадження у справі та зміст цієї ухвали.

Згідно з пунктом 3.5.1 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженої наказом Голови Вищого господарського суду України від 10.12.2002 року № 75 ухвала про порушення провадження у справі і призначення її до розгляду надсилається службою діловодства в день її прийняття всім учасникам процесу з повідомленням про вручення. Повідомлення з відміткою про вручення ухвали адресатові залучаються до матеріалів справи.

Проте, в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання у вказаному порядку, що є порушенням статей 64, 65 Господарського процесуального кодексу України.

В силу пункту 2 частини другої статті 11110 Господарського процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права є в будь –якому випадку підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду, якщо справу розглянуто судом за відсутності будь –якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є вимога про розірвання договору та стягнення збитків.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє відображення у статтях 3 та 627 Цивільного кодексу України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників та обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором.

Статті 611, 612 Цивільного кодексу України, якими керувався господарський суд, приймаючи рішення про розірвання договору передбачають правові наслідки порушення зобов'язання та прострочення боржника, в тому числі у вигляді розірвання договору та право відмовитись від прийняття виконання та вимагати відшкодування збитків.

Але порядок зміни або розірвання договору врегульовано статтями 651, 652 Цивільного кодексу України, які залишились поза увагою господарського суду.

Поза увагою суду, також, залишились приписи частини 2 статті 4 Господарського кодексу України, згідно з якою особливості регулювання майнових відносин суб'єктів господарювання визначаються цим Кодексом. Це означає, що Господарський кодекс має значення спеціального закону у сфері правового регулювання тих майнових відносин, учасником яких є суб'єкт господарювання і щодо регулювання яких значення загального закону має Цивільний кодекс України.

Порядок зміни та розірвання господарських договорів передбачений статтею 188 Господарського кодексу України.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 "Про судове рішення", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Прийняте судове рішення цим вимогам не відповідає у зв'язку з чим підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи господарському суду Вінницької області необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з’ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об’єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Вінницької області від 16.01.2007 року у справі № 4/10 – 07 господарського суду Вінницької області скасувати, справу направити на новий розгляд до господарського суду Вінницької області.

Касаційну скаргу Приватного підприємства - будівельна компанія "Поділля - Буд" задовольнити частково.

Головуючий                                                                                Т. Дроботова

Судді                                                                                                    Н. Волковицька

Л.Рогач