ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.
№ 21/482

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. –головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група", м. Київ (далі –ТОВ “Українська Музична Видавнича Група” )

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2007

зі справи № 21/482

за позовом ТОВ “Українська Музична Видавнича Група”

до товариства з обмеженою відповідальністю “Студія 1+1” (далі –                          ТОВ “Студія 1+1”)

про виплату компенсації за порушення виключних майнових авторських прав у сумі 3 750 000 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

ТОВ “Українська Музична Видавнича група” – Іськової Ю.П.,

ТОВ “Студія 1+1” –Варічевої Л.С.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

ТОВ „Українська Музична Видавнича Група” звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ „Телерадіокомпанія „Студія 1+1” про стягнення компенсації за порушення виключних майнових авторських прав у сумі 3 750 000 грн.

Рішенням названого господарського суду від 18.12.2006 (суддя      Шевченко Е.О.) позов задоволено частково, відповідача зобов’язано сплатити на користь позивача компенсацію за порушення майнових авторських прав у сумі 187 500 грн., а також 18 750 грн. штрафу до державного бюджету України і 1875 грн. державного мита також у доход держави, всього –208 120 грн. Рішення мотивовано порушенням відповідачем авторських майнових прав позивача та наявністю підстав для стягнення компенсації.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2007 (колегія суддів у складі: суддя Андрієнко В.В. –головуючий, судді  Малетич М.М., Студенець В.І.) рішення місцевого суду скасовано, у позові відмовлено. Постанову мотивовано відсутністю з боку відповідача порушень під час демонстрації серіалу “Не родись вродлива” та відсутністю підстав для стягнення позивачем компенсації за порушення авторських прав.

ТОВ „Українська Музична Видавнича Група” звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду з цієї справи,  а рішення господарського суду першої інстанції залишити без змін. Скаргу мотивовано тим, що позивачу було на підставі відповідного договору передано майнові авторські права на твір “Ты далеко” у виконанні групи “Уматурман”, який було публічно сповіщено відповідачем під час демонстрації серіалу “Не родись вродливою”, без укладення відповідного договору з позивачем та виплати авторської винагороди.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судовими інстанціями у справі встановлено:

- Відповідно до Договору № 4001/06 від 22.12.2005 між ТОВ „Первое музыкальное издательство” (Росія) та Позивачем, останній набув виключне майнове авторське право на музичний твір (пісню) „Ты далеко”, автором музики та слів якого В.Є Кристовський (далі –Твір);

- 26.05.2006 під час демонстрації в ефірі телевізійного серіалу „Не родись вродлива” відбулось сповіщення Твору відповідачем;

- відповідно до договору № АСп/ГУ-023 „Об использовании правомерно обнародованных музыкальных призведений в составе аудиовизуального произведения” від 01.12.2005 ТОВ „Первое музыкальное издательство” передало невиключне право на використання Твору у складі телевізійного багатосерійного фільму „Не родись вродлива” на території усього світу ЗАО „Амедіа Студіо”. Згідно з підпунктом "д" пункту 1.4 цього договору використання Твору може відбуватися, зокрема, шляхом публічного сповіщення у складі фільму;

- відповідно до ліцензійної угоди б/н від 01.09.2005, укладеної Компанією „Innova Film GmbH” та ТОВ „Телерадіокомпанія „Студія 1+1”, останнє отримало виключне право на сповіщення телевізійного багатосерійного фільму „Не родись вродлива” на території України;

- відповідно до прокатного посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільму “Не родись вродлива” права на багатосерійний телевізійний фільм “Не родись вродлива” на території України належать компанії ТОВ “Телекомпанія “Студія 1+1”;

- сповіщення відповідачем телевізійного багатосерійного фільму „Не родись вродлива” відбулося цілком правомірно, на підставі відповідних договорів;

- сповіщення Твору, що увійшов як складова частина до іншого цілісного аудіовізуального твору (телевізійного фільму), право на сповіщення якого одержано на законних підставах, за своєю суттю не є позадоговірним використанням авторського твору і не порушує прав позивача як особи, що має виключне майнове авторське право;

Причиною спору у справі стало питання наявності чи відсутності порушення відповідачем прав позивача під час демонстрації серіалу “Не родись вродливою”, у складі якого здійснено публічне сповіщення твору.

Відповідно до статі 443 Цивільного кодексу України (далі –ЦК України) використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди. Частиною першою статті 32 Закону України „Про авторське право і суміжні права” (далі –Закон) передбачено виключне право автора та іншої особи,  яка має авторське право,  надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Відповідно до частин першої-третьої статті 440 ЦК України та частини першої статті 15 Закону автору чи іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами.

Згідно із частиною третьою статті 15 Закону виключне право особи, яка має авторське право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами, дає їй право дозволяти або забороняти, зокрема, публічне виконання і публічне сповіщення творів.

Відповідно до статті 441 ЦК України використанням твору є зокрема його публічне сповіщення, відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.

Разом з тим, відповідно до частини другої статті 17 Закону якщо   інше   не  передбачено  у  договорі  про  створення аудіовізуального твору, автори, які зробили внесок або зобов'язалися зробити внесок у створення аудіовізуального твору і передали майнові права організації, що здійснює виробництво аудіовізуального твору, чи продюсеру аудіовізуального твору, не мають права заперечувати проти виконання цього твору, його відтворення, розповсюдження, публічного показу, публічної демонстрації, публічного сповіщення, а також субтитрування і дублювання його тексту, крім права на окреме публічне виконання музичних творів, включених до аудіовізуального твору. За оприлюднення і кожне публічне виконання, показ, демонстрацію чи сповіщення аудіовізуального твору, його здавання у майновий найм і (або) комерційний прокат його примірників за всіма авторами аудіовізуального твору зберігається право на справедливу винагороду, що розподіляється і виплачується організаціями колективного управління або іншим способом.

Відповідно до пункту 6 Положення про державне посвідчення на право розповсюдження і демонстрування фільмів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.1998 № 1315, для отримання прокатного посвідчення необхідно надати нотаріально засвідчені копії (ксерокопії) угод (контрактів, договорів), інших документів, які підтверджують право даної особи на розповсюдження і демонстрування фільму, починаючи від першого власника майнових авторських прав.

Таким чином, висновок господарських судів про те, що відповідачем правомірно було публічно сповіщено Твір, узгоджується з обставинами та матеріалами даної справи.

Разом з тим, саме автор Твору має право на справедливу винагороду за сповіщення його Твору, яку може отримати особисто, через повіреного, або через організацію колективного управління правами відповідно до ст. 45, 47 Закону.

Статтею 50 Закону передбачено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21-25, 42 і 43 цього Закону обмежень майнових прав.

Способи цивільно-правового захисту авторського права і суміжних прав передбачено статтею 52 Закону, зокрема –стягнення компенсації як окремий спосіб такого захисту.

Подаючи позов, ТОВ „Українська Музична Видавнича Група” висувало вимогу про стягнення компенсації за порушення його виключного майнового права, а не про стягнення винагороди за використання Твору на користь авторів твору. Між тим підставою для стягнення компенсації за порушення майнового авторського права може бути лише неправомірне використання Твору, яке в даному випадку відсутнє.

З огляду на зазначені обставини апеляційний господарський суд дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Отже, у Вищого господарського суду України відсутні підстави для скасування законного та обґрунтованого судового рішення апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 1117, 1119 –11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2007 зі справи № 21/482 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Музична Видавнича Група" –без задоволення.

Суддя                                                                                                В. Селіваненко

Суддя                                                                                                І. Бенедисюк

Суддя                                                                                                Б. Львов