ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.
№ 35/68

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів :

головуючого
Овечкіна  В.Е.,

суддів
Чернова     Є.В.,

Цвігун В.Л.,

за   участю   представників:

позивача
- не з'явився,

відповідачів
третьої особи
прокуратури
- Іванченко І.С.,
- не з'явився,
- не з'явився,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні
касаційну скаргу

ЗАТ "ФБК "Дніпро-Інвест-Буд"

на постанову
від 29.09.2005 Дніпропетровського апеляційного
господарського суду

у справі
№35/68

за  позовом
ЗАТ "ФБК "Дніпро-Інвест-Буд"

до

(третя особа –
за    участю    прокуратури
1.Дніпропетровського міськвиконкому;
2.РВ ФДМ України по Дніпропетровській області
КП "Дніпропетровське МБТІ")
Дніпропетровської області

про
визнання недійсними рішення від 27.06.2002 №1294
і свідоцтва від 08.07.2002 про право власності
та визнання права власності на квартири

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського Дніпропетровської області від  12.05.2005 (суддя Широбокова Л.П.) позов задоволено частково - на підставі  ст.ст.128, 145 ЦК УРСР та ст.ст.328, 392, 393 ЦК України визнано за ЗАТ "ФБК "Дніпро-Інвест-Буд" право власності на 7 квартир: три трикімнатних (№№3, 6, 7), дві двокімнатних (№№1, 5), дві однокімнатні (8, 9), загальною площею 408,7 кв.м. в будинку  №3 по вул. Придніпровська в м.Дніпропетровську. Визнано недійсним рішення Дніпропетровського міськвиконкому від 27.06.2002 №1294 "Про оформлення права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: вул.Придніпровська, 3" в частині оформлення права власності держави в особі Верховної Ради України з видачею свідоцтва про право власності на вказані 7 квартир, а також визнано недійсним свідоцтво від 08.07.2002 про право власності на об'єкт нерухомого майна, видане Дніпропетровським міськвиконкомом та зареєстроване КП "Дніпропетровське МБТІ" в реєстровій книзі №33 ЖЮ за реєстровим №2107-152. В решті позову відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2005 (судді: Швець В.В., Чимбар Л.О., Тищик І.В.) рішення скасовано в частині задоволення позову та в позові відмовлено повністю у зв'язку з необгрунтованістю позовних вимог.

ЗАТ "ФБК "Дніпро-Інвест-Буд" в поданій касаційній скарзі просить постанову скасувати, первісне рішення залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом ст.145 ЦК УРСР та незастосування ст.128, 151, 161, 216 ЦК УРСР, 27 Житлового кодексу України та ст.ст.330, 331, 388 ЦК України, які підлягали застосуванню до спірних відносин.

Колегія суддів перевіривши фактичні обставини справи на предмет повноти їх встановлення та правильності юридичної оцінки судами попередніх інстанцій та заслухавши пояснення присутнього у засіданні представника другого відповідача, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає  частковому задоволенню, а оскаржувана постанова та рішення від  12.05.2005 –скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області з наступних підстав.

Первісне рішення про часткове задоволення позову мотивоване тими обставинами, що позивач, як добросовісний набувач, придбав спірне майно за плату на підставі укладеного з КП "Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" договору про дольову участь у будівництві від 26.12.95, в результаті виконання якого сторонами після реконструкції дошкільного комбінату №216 за рахунок коштів та матеріалів позивача було створено новий об'єкт - житловий будинок, а тому спірні квартири не можуть бути витребувані у товариства. Вказаний договір виконаний сторонами та не визнавався недійсним у встановленому порядку, в зв'язку з чим позивач набув право власності на спірні 7 квартир з моменту підписання протоколу узгодження розподілу квартир від 19.05.2001 та актів приймання-передачі квартир.

Скасовуючи рішення  про часткове задоволення позову та  відмовляючи в позові апеляційний господарський суд виходив з того, що:

При проведенні приватизації орендного підприємства "Дніпропетровський завод гірничошахтного устаткування" дитячий комбінат №216 не увійшов до статутного фонду товариства та лише залишився у нього на балансі. При цьому перехід права власності на даний об'єкт не відбувся, дитячий комбінат №216 залишився в державній власності. Державою, як власником в особі РВ ФДМ України по Дніпропетровській області, не надавалася згода та не приймалося рішення про проведення реконструкції дитячого комбінату під житло.

Таким чином, сторони договору про дольову участь у будівництві від 26.12.95 розпорядилися майном, яке їм не належало, договір укладено стосовно майна, власником якого ні одна з сторін не була, без погодження проведення реконструкції з власником майна - РВ ФДМ України по Дніпропетровській області, а тому вказаний договір не породжує для позивача права власності на частину реконструйованої будівлі.

Однак, колегія не може погодитися з висновками судів з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції, на підставі акта державної технічної комісії від 02.03.2001 про готовність до експлуатації завершеного будівництвом житлового будинку по вул. Придніпровська, 3  в м.Дніпропетровську, затвердженого рішенням Дніпропетровського міськвиконкому від 21.06.2001 №1488, житловий будинок введено в експлуатацію.

Предметом даного спору є, зокрема, визнання за позивачем права власності на сім квартир у вказаному житловому будинку.

Відповідно до ст.ст.379,382 ЦК України квартирою є ізольоване  помешкання в житловому будинку, призначене та придатне  для постійного проживання в ньому фізичної особи.

Отже, в результаті розгляду даного спору  прийнято рішення та постанову, що стосуються осіб, які не були залучені до участі у справі, а саме фізичних осіб, у приватній власності яких чи на умовах договору найму можуть на даний час знаходитися спірні 7 квартир в будинку №3 вул.Придніпровська, 3  в м.Дніпропетровську.

Судові рішення у даній справі істотно впливають на права та охоронювані законом інтереси фізичних осіб, які на даний момент є власниками чи наймачами спірних 7 квартир та житлові права яких можуть бути порушені.

У зв’язку  з цим касаційна інстанція вважає за необхідне  на підставі ст.11112 ГПК України  доручити суду першої інстанції при новому розгляді справи ретельно перевірити обставини  щодо можливого знаходження спірних квартир у власності чи користуванні громадян та  враховуючи вимоги ст.80 ГПК України  вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для припинення провадження у даній справі.

Окрім того, оспорюване свідоцтво від 08.07.2002 про право власності на об'єкт нерухомого майна, видане Дніпропетровським міськвиконкомом та зареєстроване КП "Дніпропетровське МБТІ" в реєстровій книзі №33 ЖЮ за реєстровим №2107-152, не є актом державного органу чи іншого органу в розумінні п.1 ч.1 ст.12 ГПК України в редакції, чинній на момент вирішення спору, оскільки, як встановив суд, воно видане саме на виконання рішення Дніпропетровського міськвиконкому від 27.06.2002 №1294, а тому не є документом, що породжує певні правові наслідки.

Відповідним правовстановлюючим документом у даному випадку є вищевказане рішення №1294, яке власне і може бути предметом адміністративного провадження.

Відповідно до вимог п.3 ст.1119 та п.3 ч.2 ст.11110 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення суду першої інстанції та постанову  суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення та постанову, що стосуються прав і обов'язків осіб, які не були залучені до участі у справі. Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування Вищим господарським судом України загаданих статей до спірних правовідносин, оскільки  відсутність залучення фізичних осіб –власників  та наймачів спірних квартир в якості третіх осіб при  прийнятті   оскаржуваного   рішення   зачіпає житлові права  громадян, а, відтак, перешкоджає правильному об'єктивному та всебічному вирішенню даного спору з врахуванням прав та охоронюваних законом інтересів всіх учасників спірних майнових правовідносин. При цьому судова колегія враховує, що згідно з ч.2 ст.11110 ГПК України викладені вище обставини є в будь-якому випадку достатньою окремою підставою для скасування рішення та  постанови  і подальшого нового розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ЗАТ "ФБК "Дніпро-Інвест-Буд" задовольнити частково.

Рішення господарського Дніпропетровської області від  12.05.2005 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 29.09.2005

у справі №35/68 скасувати з передачею справи на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Головуючий, суддя                     В.Овечкін

Судді:                                                                                                                               Є. Чернов

В.Цвігун