ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"21" серпня 2007 р.
Справа № 16-11/382-06-10694

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Петрова М.С.

Суддів: Колоколова С.І., Разюк Г.П.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Радянський О.Ю., довіреність  № 732,  дата видачі : 04.10.05;

від позивача: Максаков С.М., довіреність  № 04-4/838,  дата видачі : 17.08.07;

від відповідача: Слюсар М.М., довіреність  № 407,  дата видачі : 15.09.05;

Від ЗАО ТД „Укртатнафта” -  Омельченко О.О., довіреність  № 31,  дата видачі : 20.04.07;  Горолюк С.О., довіреність  № 09,  дата видачі : 02.01.07;

Від Південної залізниці -  Григор'єв І.В., довіреність  № 624,  дата видачі : 05.06.07;

За участю працівника Одеської залізниці - Малуєва Я.Б., посвідчення  № 077464,  дата видачі : 23.12.06

від Павлиської сільради: не з’явився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений, заявив клопотання про розгляд апеляційного подання без участи представника Павлиської сільради

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційне подання Знам’янського транспортного прокурора Кіровоградської області

на рішення господарського суду Одеської області від 06.03.2007р.(підписане 21.03.2007р.)

по справі №16-11/382-06-10694

за позовом Знам’янського транспортного прокурора Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області (далі по тексту Знам’янський транспортний прокурор )

до  Одеської залізниці

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача : 1)Павлиська селищна рада; 2) ЗАО ТД „Укртатнафта”; 3) Південна залізниця

про стягнення 66600 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

13.10.2006р. Знам’янський транспортний прокурор Кіровоградської області в інтересах держави в особі Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської залізниці про стягнення збитків у сумі 66600 грн. за забруднення навколишнього природного середовища. Свої позовні вимоги Знам’янський транспортний прокурор обґрунтовує забрудненням Одеською залізницею навколишнього середовища під час транспортування вантажу, що є порушенням законодавства України про охорону навколишнього середовища.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.11.06р. процесуальний статус Павлиської селищної ради був змінений, у зв’язку з чим останню було залучено до участі у даній справі в якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 19.06.07р. та 07.08.07р. залучено до участі у справі в якості 3-тіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ЗАО ТД „Укртатнафта” та Південну залізницю.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.08.07р. відповідно до ст.25 ГПК України здійснено заміну позивача по справі з Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Кіровоградській області на її правонаступника Державну екологічну інспекцію в Кіровоградській області.

Рішенням господарського суду Одеської області від 06.03.07р. (суддя Желєзна С.П.) у позові Знам’янському транспортному прокурору відмовлено з огляду на те, що безпосередньою причиною витікання нафтопродукту з цистерни № 79558912 були недоліки завантаження та підготовки до перевезення нафтопродукту, здійснених вантажовідправником, та вантаж був прийнятий до перевезення Південною залізницею, що в свою чергу виключає вину Одеської залізниці у порушенні законодавства України про охорону навколишнього середовища. У зв’язку із тим, що відвантажування нафтопродукту  здійснювалося саме вантажовідправником, за участю Південної залізниці, у суду відсутні підстави встановлення наявності вини Одеської залізниці у неправильному завантаженні цистерни, що фактично призвело до забруднення довкілля.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Одеської області від 06.03.2007р. Знам’янський транспортний прокурор звернувся до Одеського апеляційного господарського суду  з апеляційним поданням, в якому просить скасувати оскаржене рішення господарського суду 1 інстанції, оскільки суд неправильно застосував норми процесуального права та не в повному обсязі з’ясував обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги Знам’янський транспортний прокурор посилається на те, що місцевий господарський суд в рішенні дав оцінку лише письмовим матеріалам, які надані відповідачем, а матеріали, які надані вантажовідправником не взяті до уваги, а саме акт приймання нафтопродуктів по кількості від 11.05.06 р.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, З осіб та перевіривши правильність юридичної оцінки судом 1 інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Знам’янською транспортною прокуратурою Кіровоградської області при здійсненні нагляду за додержанням законодавства про охорону навколишнього середовища при перевірці факту розливу нафтопродуктів на території станції Павлиш Одеської залізниці встановлено, що 04.05.2006 року зі станції Кагамлицька Південної залізниці закритим акціонерним товариством ТД „Укртатнафта” (вантажовідправник) відправлено в складі вантажного потягу цистерну № 79558912 з дизельним паливом для вантажоотримувача паливний склад П’ятихатки Придніпровської залізниці вагою (нетто) 105450 кг. При прийманні 04.05.2006 року до перевезення вказаної завантаженої цистерни від працівників залізниці станції Кагамлицька зауважень до вантажовідправника щодо неналежного упакування вантажу не надходило, витікання нафтопродукту встановлено не було.

Згідно із випискою з книги ХУ-3 ПКО Знам’янка Кременчуг парка Чередничин 5.05.06 р. вагон №79558912 був прийнятий до перевезення Одеською залізницею з справними ЗПУ та пломбіровочними провушинами, шайби валів обварені, течі вантажу не виявлено.

Відповідно із актом, складеним 5.05.06 р. на станції Бурти Південної залізниці представниками Південної та Одеської залізниці, в межах станції Бурти слідів течі дизпалива не виявлено. В той же день 5.05.06 р. на ст.Бурти Південної залізниці складено ще один акт, з якого вбачається, що теча дизпалива з вагону-цистерни №79558912 в поїзді №2961 почалася з 280 км. перегону Бурти-Павлиш і закінчилася на ст. Павлиш Одеської залізниці.

На станції Павлиш Одеської залізниці 5.05.06 р. складено акт загальної форми №2 з якого вбачається, що для усунення течі дизпалива у вагоні-цистерні №79558912 було зірвано ЗПУ №0425939 і через верхній люк внутрішнім штоком був докручений ніжній люк, після чого накладена пломба ст. Павлиш.

Вказаний акт загальної форми свідчить про те, що доступ до вантажу через верхній люк без зриву пломби був неможливим, а відповідно із цим втручання до вантажу до ст. Павлиш  з верхнього люку не було. Не було такого втручання і з ніжних зливних приборів, оскільки з акту технічної експертизи видно, що зливні прибори справні, резинові прокладки не порушені, ознак зовнішнього впливу на зливні прибори не має.

Відсутність втручання до вантажу підтверджується і довідкою №1510 про рух поїзду №2961, згідно з якою після станції Бурти (станція, на якій ще не було течі дизпалива) і до ст. Павлиш поїзд рухався без зупинок, що  фактично унеможливлює втручання до вантажу.

Вищенаведені обставини свідчать тільки про те, що теча дизпалива стала можливою тільки в результаті недостатньо щільно закручених ніжних зливних приборів при навантаженні вагону-цистерни №79558912, що спочатку не призвело до течі дизпалива, а в подальшому в процесі транспортування призвело до саморозкручування  штоку нижнього зливного прибору під впливом вібрації вагону, товчків вагонів і як наслідок до течі дизпалива.

Вказаний висновок також підтверджується і актом службового розслідування від 5.05.06 р., актом комісійної видачі вантажу на ст. Мелітополь Придніпровської залізниці від 8.05.06 р., в яких зафіксована таж сама причина течі дизпалива з вагону-цистерни №79558912.

Представник ЗАТ „ТД „Укртатнафта” не погодився із вищенаведеними висновками посилаючись на те, що при прийомі вантажу за кількістю з участю представника ЗАТ „ТД „Укртатнафта” в акті від 11.05.06 р. (а.с.46) були зафіксовані несправності вагону, що могло стати причиною течі дизпалива.

Однак, судова колегія не приймає до уваги ці доводи, оскільки проаналізувавши акт прийому нафтопродуктів від 11.05.06 р. встановила, що в цьому акті зафіксовані технічні недоліки повітряного клапану, який не має ніякого відношення до нижніх зливних приборів, оскільки слугує для скиду надлишкового тиску в цистерні. Після дослідження судом вказаного акту з цим погодився і представник вантажовідправника - ЗАТ „ТД „Укртатнафта”.

На вимогу суду до прокурора, представників позивача, 3 осіб надати відповідні докази, які б спростовували висновок Одеської залізниці про причину течі дизпалива, останні таких доказів не надали за їх відсутністю.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що вина Одеської залізниці в розливі дизпалива відсутня, а відповідно із цим у забрудненні навколишнього середовища вина Одеської залізниці також відсутня.

Відповідно до ст. 52  Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991р. 1264-XII  підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані додержуватись правил транспортування, зберігання і застосування засобів захисту рослин, стимуляторів їх росту, мінеральних добрив, нафти і нафтопродуктів, токсичних хімічних речовин та інших препаратів, з тим щоб не допустити забруднення ними або їх складовими навколишнього природного середовища і продуктів харчування.

У відповідності до ч. 4 ст. 68 Закону України „Про охорону навколишнього природного середовища” від 25.06.1991 року1264-XII  підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. При цьому, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв’язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина особи, яка заподіяла шкоду. Відсутність одного з елементів складу цивільного правопорушення, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за заподіяну шкоду оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Одеська залізниця довела належними доказами відсутність її вини у розливі дизпалива, а відповідно із цим відсутність її вини у завдані шкоди навколишньому середовищу. Прокурор же та позивач всупереч вимогам ст.33 ГПК України не спростували відповідними доказами доводи Одеської залізниці.

За таких обставин місцевий господарський суд правомірно відмовив у задоволенні позову Знам’янського транспортного прокурору, а тому апеляційне подання останнього підлягає залишенню без задоволення, оскаржене рішення господарського суду 1 інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101;103;105 ГПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційне подання Знам’янського транспортного прокурору  залишити без задоволення, рішення господарського суду Одеської області від 06.03.07 р. без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя                                                            Петров М.С.

Суддя                                                                                    Колоколов С.І.

Суддя                                                                                    Разюк Г.П.