СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 червня 2007 р.
Справа № 14/63-07/02-2а

Суддя господарського суду
Залімський І.Г.  , розглянувши
матеріали справи

за позовом:Товариства
з обмеженою відповідальністю "ФАЕТОН-ЛЮКС" , м. Вінниця

до:Виконавчого
комітету Вінницької міської ради, м. Вінниця

третя особа :  Фізична особа-підприємець  ОСОБА_1, м. Вінниця

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ
:

До господарського суду надійшла
позовна заява НОМЕР_1 від 06.06.07   ТОВ
"ФАЕТОН-ЛЮКС"   до виконавчого
комітету Вінницької міської ради
про  визнання  недійсним. договору на перевезення пасажирів
на автобусному маршруті загального користування в режимі маршрутного таксі в м.
Вінниці, укладеного  між виконавчим  комітетом Вінницької міської ради та  фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.

Розглянувши дану позовну заяву, суд
дійшов висновку, що вона підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ст.54 ГПК України
позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, зазначення доказів, що підтверджують позов, обґрунтований розрахунок
сум, що стягуються чи оспорюються, законодавство, на підставі якого подається
позов. Проте, в порушення  вказаних
норм  позивач,  оспорюючи договір НОМЕР_2 від 27.06.05,  самого договору до матеріалів справи не
додав. Разом з тим,  позивач не навів
обставин,  які б обґрунтовували  неможливість
надання   оспорюваного договору.

До того ж,  позивач,
заявивши   вимоги про визнання
недійсним договору,  укладеного  між
виконавчим  комітетом Вінницької
міської ради та  фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1,  в якості
відповідача зазначив лише виконком Вінницької міської ради,  натомість
другий контрагент по договору
-  вказаний як третя особа,  тоді як фактично є   співвідповідачем  за
даним  спором.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 12
ГПК України,    господарським судам
підвідомчі:    1) справи у спорах, що
виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів,
у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав,   2) справи про банкрутство;  3) справи за заявами органів Антимонопольного
комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами
до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах
між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у
тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками,
акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю,
управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Разом з тим, на  спори, які виникають з приводу укладання та
виконання адміністративних договорів, відповідно до п.3  ч.1 ст. 17 Кодексу адміністративного
судочинства України, поширюється   компетенція адміністративних судів.

Пунктом п. 14 ч. 1 ст. 3 КАС
України визначено, що  адміністративний
договір -  це дво- або багатостороння
угода, зміст якої складають права та обов'язки сторін, що випливають із владних
управлінських функцій суб'єкта владних повноважень, який є однією із сторін
угод.

Як вбачається із  позовної заяви  договір на перевезення, про визнання
недійсним якого просить позивач, укладено виконавчим  комітетом Вінницької міської ради   в порядку здійснення ним  самоврядних повноважень визначених  п.п.12 п.а) ч.1 с. 30  Закону України "Про місцеве
самоврядування", а, отже,
оспорюваний договір є адміністративним
в розумінні ст. 3 КАС України.

Крім того, згідно п.1 ч.1 ст. 18
КАС України, адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи
посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу
місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним
судам, підсудні  місцевим загальним судам
як адміністративним.

Отже, на даний спір поширюється
компетенція адміністративних судів і він має розглядатися в порядку
адміністративного судочинства відповідним адміністративним судом, тоді як
позовна заява НОМЕР_3 від 06.06.07 подана в порядку Господарського
процесуального кодексу України, що не узгоджується з викладеним вище.

Крім того, відповідно до  п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної
заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві
позовної заяви і доданих до неї матеріалів.

До матеріалів позовної заяви
НОМЕР_1 від 06.06.07,  як доказ
надсилання відповідачеві та третій особі
копії позовної заяви додано
фінансові чеки від 06.06.07. Проте, із зазначених  фінансових чеків не можливо встановити  копії
якої саме позовної заяви направлялись.

В свою чергу, належним доказом
направлення  копії позовної заяви
відповідачу, є бланк опису вкладення, який згідно ч.2 п.78 Правил надання
послуг поштового зв'язку заповнюється відправником у двох примірниках.
Працівник об'єкта поштового зв'язку перевіряє відповідність вкладення опису,
розписується на обох його примірниках і проставляє відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до
поштового відправлення.

Дані вимоги позивачем  не було дотримано і опису вкладення до
матеріалів справи не надано.

Керуючись п. п.  3 , 6 ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ
:

1.Позовну  заяву
НОМЕР_1  від 06.06.07   разом з доданими матеріалами   повернути позивачу.

2.У відповідності з п. 2 ст. 8
Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” від 21.10.93 р. №
7-93,  п. 13 Постанови Кабінету Міністрів
України №1258 від 21.12.05 "Про затвердження Порядку оплати витрат з
інформаційно-технічного забезпечення
судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських
справ", державне мито у сумі 85 грн., перераховане платіжним дорученням
НОМЕР_4 від 04.06.07, та кошти, внесені
для оплати витрат  з
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу  в сумі 118,  перераховані платіжним дорученням  НОМЕР_5 від 04.06.07,  підлягають поверненню.

Суддя
Залімський І.Г.