ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" липня 2007 р.
Справа № 2/3413

За позовом  сільськогосподарського кооперативу "Поділля" с. Тарноруда Волочиського району

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Обрій плюс" с. Тарноруда Волочиського району

третя особа на стороні відповідача, без самостійних вимог: Відкрите акціонерне товариство „Державний експортно-імпортний банк України” в особі філії у м.Хмельницькому

про витребування майна власником з чужого незаконного володіння

Суддя   Дячук Т.В.

Представники сторін:

За позовом  сільськогосподарського кооперативу „Поділля” с.Тарноруда

Волочиського  району

до  товариства  з обмеженою відповідальністю „Обрій-плюс” с.Тарноруда

Волочиського  району

Суддя Дячук Т.В.

Представники  брали участь у судовому засіданні 03.07.2007р.:

від позивача : Побережний В.Т. –ліквідатор СГК „Поділля”, Шпичко Б.О. –по довіреності від 01.06.2007р.

від відповідача : Барановський С.С. –керуючий ТОВ „Обрій-Плюс”, Редько В.О. за дорученням від 10.01.2007р.

від третьої особи: Стаднік С.О. –представник ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України” по довіреності №010-01/81 від 09.01.2007р., Гринчук М.Г. –представник по довіреності №010-01/1180 від 13.02.2007р.

Рішення приймається 06.07.2007р., оскільки у судовому засіданні 03.07.2007р. оголошувалась перерва.

Суть спору : позивач, в особі ліквідатора СГК “Поділля”, заявив вимоги про повернення  майна з чужого незаконного володіння, а саме :  посіви озимої пшениці площею 280га., посіви озимого ріпаку площею 34га., посіви озимого жита площею 40га., корови 36 голів вагою 147цнт., молодняк ВРХ 42 голови вагою 72,81цнт., молодняк ВРХ 26 голів вагою 54,7цнт., коні 3 голови вагою 8,55цнт., свині 60 голів вагою 9,44цнт., всього на суму 236228грн.00коп., посилаючись на те, що по акту інвентаризації від 05.09.2005р. ТОВ “Обрій-плюс” прийнято на зберігання майно СГК “Поділля” щодо якого господарським судом Хмельницької області 12.11.2004р. порушено справу №2/305-Б про  банкрутство, а постановою від 28.04.2005р. визнано СГК “Поділля” банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру і призначено ліквідатором арбітражного керуючого Побережного В.Т. Позивачем зазначено, що  частину майна відповідач повернув, а від повернення решти майна чи його вартості відмовляється, за вказівкою керівника  ТОВ “Обрій-плюс”  виготовлено паспорти та проведено маркування  худоби,  ліквідатору  СГК “Поділля” чиняться перешкоди в реалізації худоби.

ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України”, від імені якого діє Хмельницька філія, 12.07.2006р. подано до суду заяву про вступ у справу третьою особою, без самостійних вимог, на стороні позивача, з посиланням на те, що його вимоги до СГК “Поділля” у  розмірі

97210грн.34коп. визнані  у справі №2/305-Б і підлягають задоволенню в першу чергу, як забезпечені заставою майна, а крім того, господарським судом  у справі №18/7  25.01.2005р. було прийнято рішення про звернення стягнення на заставлене майно, зокрема на майно –велика рогата худоба, посіви зернових тощо,  на повернення якого від ТОВ “Обрій-плюс” ліквідатором СГК “Поділля” подано позов.

Ухвалою від 12.07.2006р. судом допущено ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України”, від імені якого діє Хмельницька філія, до участі у справі  №2/3413 третьою особою, без самостійних вимог, на стороні позивача.

Відповідач проти позову заперечує посилаючись на те, що в 2005 році СГК “Поділля” не проводило посівів озимих культур,  а тому  доводи позивача про передачу їх на зберігання ТОВ “Обрій-плюс”  безпідставні,  поголів’я худоби  було передано на зберігання по договору відповідального зберігання від 20.11.2004р. і оскільки СГК “Поділля” не було заготовлено кормів для утримання худоби в зимовий період, ТОВ “Обрій-Плюс” вимушено було закупляти корми за свої кошти  і за весь період зберігання худоби понесено значні затрати на її утримання, лише згідно калькуляцій складених станом  на 01.05.2006р. затрати складали 365168грн., а на даний час є значно більшими і перевищують вартість заявленого до повернення  майна. Представники відповідача пояснили, що  керівником ТОВ „Обрій-плюс” неодноразово висувалась вимога до ліквідатора СВК „Поділля” про відшкодування витрат на зберігання та утримання худоби, але таке відшкодування не проведено.

Відповідач просить врахувати, п.6.1 договору відповідального зберігання від 20.11.2004р., яким передбачено, що у випадку коли депонент не має змоги відшкодувати охоронцю всі витрати, пов’язані із зберіганням та утриманням худоби, охоронець має право не повертати депоненту худобу на суму понесених затрат по утриманню худоби.

До матеріалів справи надано копію постанови слідчого прокуратури Волочиського району від 22.12.2006р. про відмову в порушенні кримінальної справи та копію рішення  господарського суду від 14.03.2007р. у справі №19/3422.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши у судових засіданнях пояснення представників сторін та третьої особи, судом встановлено:

Між сільськогосподарським кооперативом “Поділля” с.Тарноруда Волочиського району (депонент) та  товариством з обмеженою відповідальністю “Обрій-Плюс” с.Тарноруда Волочиського району (охоронець) укладено договір відповідального зберігання від 20.11.2004р., за яким  депонент передає, а охоронець приймає на відповідальне зберігання та утримання худобу: корови –36гол., ВРХ –71гол., свиноматки –20гол., хряки –3 гол., поросята віком до двох місяців –50гол., коні –11гол.

Умовами договору (п.2.1 підп.2.1.1, 2.1.2) передбачено, що охоронець зобов’язаний : прийняти всі необхідні міри для забезпечення зберігання та утримання худоби в період дії цього договору; повернути худобу депоненту по першій вимозі за умови, що останній компенсував всі витрати охоронця, пов’язані із утриманням худоби.

Згідно 3.2 договору депонент має право у будь-який час вимагати у охоронця повністю або частково худобу, яка знаходиться на зберіганні.

Пунктом 4.4 договору передбачено, що якщо охоронець зазнає в результаті зберігання худоби збитків, депонент повинен відшкодувати охоронцю ці збитки. Крім того, в розділі 6 “Особливі умови договору” (п.6.1) передбачено, що  у випадку, коли договір розривається за вимогою депонента, а останній не має змоги відшкодувати охоронцю всі витрати пов’язані із зберіганням та утриманням худоби, згідно виставлених охоронцем рахунків, охоронець має право не повертати депоненту худобу на суму понесених затрат по утриманню худоби.

Договір  відповідального зберігання, зі сторони  СГК “Поділля” підписано головою правління Маньківським Ю.В., а зі сторони ТОВ “Обрій-плюс”   -     керівником Барановським С.С.

Укладення і підписання сторонами, саме в 2004 році,   договору відповідального зберігання худоби підтверджено при проведенні  прокуратурою Волочиського району перевірки в порядку ст.97 КПК України, за результатами якої 22.12.2006р. прийнято постанову про відмову в порушенні кримінальної справи. При цьому, в постанові зазначено, що опитаний Барановський С.С., який працює керуючим ТОВ „Обрій-плюс”, пояснив, що  в кінці 2004 року (жовтні чи листопаді місяці) при передачі  майна СВК “Поділля” с.Тарноруда,  згідно акту передачі на збереження від 2 жовтня 2004 року ТОВ “Обрій-Плюс”  складений договір відповідального зберігання, який був підписаний з однієї сторони головою правління СГК “Поділля” Маньківським Ю.В., а з іншої сторони  - ним. Згідно умов договору ТОВ “Обрій-Плюс” прийняло на збереження все майно, в тому числі худобу –ВРХ, свині, коні. Коли почався процес ліквідації СВК “Поділля”с.Тарноруда, арбітражний керуючий Побережний В.Т. розпочав реалізацію майна СВК “Поділля” і ним реалізовано свині, коні та ВРХ але керівництво ТОВ “Обрій-Плюс” не видало ВРХ по причині заборгованості за її збереження. Опитаний прокуратурою Маньківський Ю.В. дав пояснення, що дійсно ним, як головою правління СГК “Поділля” с.Тарноруда,  в жовтні –листопаді 2004 року підписувався договір відповідального зберігання, хоч він і знав, що худоба знаходиться в банківській заставі але, оскільки всі члени СГК “Поділля” перейшли працювати в ТОВ “Обрій-Плюс” і худобу не було чим годувати,  він змушений був підписати договір відповідального зберігання.

Передача худоби на зберігання оформлена актами, зокрема: по акту 20.10.2004р. передано ВРХ (телиці) 26гол. вагою 75цнт.70кг.; по акту від 20.10.2004р. передано  свині

(основні свиноматки 20гол. вагою 28цнт.22кг.; хряки 3гол. вагою 3цнт.60кг.;поросята 50гол. вагою 1цнт.60кг.); по акту від 26.11.2004р. передано  молодняк ВРХ 42гол. вагою 72цнт.81кг.; по акту від 20.10.2004р. передано коні робочі 8гол. вагою 16цнт.95кг.; кобили 3гол. вагою 8цнт.30кг.; по акту від 20.10.2004р. передано корови 36гол. вагою 147цнт.

При розгляді справи  №19/3422 господарським судом  (рішення від 14.03.2007р.) встановлено і враховано, що акти прийому передачі, які підписані сторонами про передачу на зберігання відповідачу ТОВ “Обрій-плюс” майна від 20.10.2004р. та пояснення, які відібрані слідчим прокуратури за наслідками проведеної в порядку ст.97 КПК України перевірки, свідчать про те, що цивільні правовідносини щодо зберігання майна у сторін виникли в жовтні 2004 року, тобто з моменту фактичної передачі майна, оскільки відповідно до п.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Аналізуючи матеріали справи, надані докази, доводи і заперечення сторін, оцінюючи їх у сукупності, господарським судом враховується наступне :

Згідно ст.ст.936, 953 Цивільного кодексу України за договором зберігання  одна сторона (зберігач) зобов’язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажедавцеві у схоронності на першу вимогу поклажодавця.

Статтею 952 цього Кодексу  передбачено обов’язок поклажодавця відшкодувати зберігачеві збитки, завдані властивостями речі, переданої на зберігання, якщо зберігач приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати про ці властивості.

Договір відповідального зберігання  від 20.11.2004р. підписано повноваженими особами - керівниками сторін при передачі майна на зберігання, що проводилась на протязі жовтня -листопада 2004 року. Зазначений договір  у встановленому порядку не був визнаний недійсним, а тому є чинним.

Оскільки за  договором від 20.11.2004р.  на зберігання і утримання передавалась худоба, що потребує  кормів, спеціального догляду тощо, і передача худоби на утримання ТОВ „Обрій-плюс” була вимушеною в зв’язку з тим, що в четвертому кварталі 2004 року СГК „Поділля” фактично припинило свою господарську діяльність, про що сторонам було відомо,

тому ними було внесено  до договору розділ 6 „Особливі умови договору”  (п.6.1), в якому передбачено, що у випадку, коли договір розривається за вимогою депонента, а останній не

має змоги відшкодувати охоронцю всі витрати пов’язані із зберіганням та утриманням худоби, згідно виставлених охоронцем рахунків, охоронець має право не повертати депоненту худобу

на суму понесених затрат по утриманню худоби.

Порушення ухвалою господарського суду від 12.11.2004р. справи №2/305-Б про банкрутство та винесення судом постанови від 28.04.2005р. про визнання  СГК „Поділля” банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури додатково підтверджують фінансову неспроможність позивача.

Статтею 594 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов’язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов’язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов’язання. При триманням речі можуть забезпечуватись інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи зазначене, зокрема, умови  договору, калькуляції  на підтвердження витрат ТОВ „Обрій-плюс” на утримання худоби, згідно яких станом на 01.05.2006р. витрати склали 365168грн., відповідачем  використано передбачене договором право не повертати худобу на суму понесених затрат на її утримання.

Відповідно ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 34 цього Кодексу  встановлено належність і допустимість доказів, зокрема, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В матеріалах справи відсутні достатні докази про те, що на зберігання ТОВ „Обрій-плюс” було передано саме ту худобу, що перебувала в заставі ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України” за договором застави №700Z61 від 26.03.2001р. В договорі від 20.11.2004р.  та в актах приймання-передачі худоби  відсутня будь-яка інформація, що ця худоба, перебуває  в заставі банку. Письмове  погодження заставодержателя на  передачу худоби відсутнє.

Третьою особою ВАТ „Державний експортно-імпортний банк України” не надано  суду доказів які б підтверджували як зі сторони банку здійснювався контроль за заставним майном, чи перевірялась його наявність, стан та умови зберігання, а також  чи вчинялись інші дії на реалізацію його прав як заставодержателя,  згідно п.2.1 підп.2.1.1-2.1.9 договору застави  №700Z61 від 26.03.2001р.

В матеріалах справи відсутні належні докази про передачу від СГК „Поділля” до ТОВ „Обрій-плюс”  в 2004 році  посівів озимої пшениці площею 280га., посівів озимого ріпаку площею 34га., посівів озимого жита площею 40га.

Позивач у позовній заяві  посилається на акт від 05.09.2005р.інвентаризації майна залишеного для погашення кредиторської заборгованості боржника СГК „Поділля”. Однак, такий акт  не  підтверджує факту приймання-передачі майна від СГК „Поділля” до ТОВ „Обрій-плюс” у жовтні-листопаді 2004 року, а лише фіксує результати інвентаризації майна банкрута, проведення якої віднесено до повноважень ліквідатора   ст.25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання  його банкрутом”.

На підставі викладеного, суд, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 45,47, 33,43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -                                 В И Р І Ш И В :

В позові  сільськогосподарського кооперативу „Поділля” с.Тарноруда Волочиського  району до    товариства  з обмеженою відповідальністю „Обрій –плюс”

с.Тарноруда Волочиського  району (третя особа на стороні відповідача, без самостійних вимог: відкрите акціонерне товариство “Державний експортно-імпортний банк України” в особі філії у м.Хмельницькому ) про витребування майна власником з чужого незаконного володіння  відмовити.

Суддя                                                                      Т.В. Дячук

Віддруковано 4  примірники :

1 - до справи;  2 –позивачу; 3 –відповідачу ;  4 -  третій особі.