ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.

№ 20-7/161-9/225

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:
головуючого, судді Кузьменка М.В., суддів Васищака І.М., Палій В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу приватного
підприємця ОСОБА_1 на постанову Севастопольського апеляційного господарського
суду від 26 березня 2007 року у справі № 20-7/161-9/225 за позовом
обслуговуючого кооперативу “Гаражно-будівельне товариство “Рябіна” до
приватного підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору та за зустрічним позовом
про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2006 року обслуговуючий
кооператив “Гаражно-будівельне товариство “Рябина” звернувся до господарського
суду міста Севастополя з позовом до приватного підприємця ОСОБА_1 про
розірвання договору з підстав невиконання його умов.

Відповідач позов не визнав з огляду
на те, що позивач не надав усіх відомостей, які необхідні для виконання
договору і подав зустрічний позов про внесення змін до цього договору.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 9 лютого 2007 року (суддя С. Рибіна), залишеним без змін
постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 26 березня
2007 року, первісний позов задоволено і в задоволенні зустрічного позову
відмовлено.

Приватний підприємець ОСОБА_1
просить постанову скасувати з підстав неправильного застосування апеляційним
господарським судом статей 525, 526, 611, 651 Цивільного кодексу України,
статті 188 Господарського кодексу України та ухвалити нове рішення, яким
зустрічний позов задовольнити і в задоволенні первісного позову відмовити.

Сторони належним чином були
повідомлені про час і місце судового засідання, проте позивач право на подання
відзиву на касаційну скаргу не використав і представники  сторін в судове засідання не з'явилися.

Колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

Господарським судом встановлено, що 1
серпня 2002 року сторони уклали договір, на умовах якого відповідач
зобов'язався  виконати в строк до 30
вересня 2002 року земельні роботи по вертикальному плануванню земельної
ділянки, а позивач, зокрема, надати право побудувати на території кооперативу
приміщення майстерень.

Витрати відповідача, пов'язані з
виконанням робіт, мали бути відшкодовані до 31 грудня 2003 року.

Рішенням господарського суду міста
Севастополя від 14 жовтня 2005 року у справі № 20-4/093 встановлено, що
приватний підприємець ОСОБА_1 виконала роботи на умовах договору від 1 серпня
2002 року, але гаражний кооператив “Рябіна” не повно і не своєчасного здійснив
розрахунки, що зумовило задоволення позову в частині стягнення грошових сум.

29 травня 2006 року позивач звернувся
до відповідача з пропозицією розірвати договір з підстав виконання робіт не у
повному обсязі.

За загальним правилом статті 611
Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, можливість для учасника
договору розірвати його.

Статтею 651 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших
випадках, встановлених договором або законом.

Пунктом 4 статті 849 Цивільного
кодексу України встановлено, що замовник має право у будь-який час до
закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові
плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані
розірванням договору.

Згідно з приписами статті 188
Господарського кодексу України, підприємство чи організація, які вважають за
необхідне змінити чи розірвати договір надсилають пропозиції про це другій
стороні за договором.

Якщо підприємства і організації не
досягли згоди щодо зміни чи розірвання договору, а також у разі неодержання
відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право передати спір на вирішення господарського
суду.

За обставин не виконання в повному
обсязі підрядних робіт та дотримання позивачем порядку розірвання договору
господарські суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення первісного
позову про розірвання договору підряду від 1 серпня 2002 року.

За змістом статей 33 і 34
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Всупереч вказаним статтям приватний
підприємець не надав суду доказів про те, що замовник за договором порушує
договір в частині, в яку виконавець просить внести зміни.

Отже, з урахуванням меж перегляду
справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що під час розгляду
справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі
всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки судів
відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним
застосуванням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 26 березня 2007 року у справі №
20-7/161-9/225 залишити без змін, а касаційну скаргу приватного підприємця
ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий, суддя

М. В. Кузьменко

Суддя

І. М. Васищак

Суддя

В. М. Палій