ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"14" серпня 2007 р.
Справа № 27/379-06-12051

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів  Михайлова М.В., Мацюри П.Ф.

(згідно з розпорядженням голови суду від 13.08.2007р. №81 здійснено заміну судді Тофана В.М. суддею Одеського апеляційного господарського суду Мацюрою П.Ф.)

при секретарі судового засідання  Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача  Ахмістов О.М. за довіреністю від 02.01.2007р. №120-08/20

від відповідача не з’явився

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Азот”

на рішення господарського суду Одеської області  від  19 березня 2007 року

у справі №27/379-06-12051

за позовом  Відкритого акціонерного товариства „Азот”

до відповідача  Державного підприємства „Одеська залізниця” в особі Шевченківської дирекції залізничних перевезень

про стягнення 10621,20 грн.  -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської області від 19 березня 2007 року  у справі №27/379-06-12051 (суддя Семенюк Г.В.) ВАТ „Азот” відмовлено у задоволені позовних вимог про стягнення з Одеської залізниці безпідставно отриманих коштів в розмірі 10621,20 грн.

Приймаючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем цілком обґрунтовано була складена накопичувальна картка №1609287, в якій нарахована плата за зберігання 2635 тон вантажу маршруту відправлення за 1 добу в сумі 10013 грн. (без ПДВ).  Такого висновку суд першої інстанції дійшов з огляду на положення п.9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №866/5087, а також п.п.2.4., 2.5. Розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво №1), затвердженого наказом Міністерства транспорту України 15.11.99 №551 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.99р. за №828/4121.

Позивач із судовим рішенням не згодний, в апеляційні скарзі просить його скасувати і прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог, з посиланням при цьому на неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи; а також на те,  що висновки, викладені у судовому рішенні не відповідають обставинам справи, та судом неправильно застосовані норми матеріального права і порушені норми процесуального права.

Так, позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував п.2.5. розділу 2 Тарифного керівництва №1, оскільки положення цього пункту застосовується у випадку оплати вантажу, що зберігався залізницею понад термін безкоштовного зберігання –більше доби. Якщо вантаж простоює в очікуванні оформлення перевезення з причин, не залежних від залізниці, то законодавцем встановлена спеціальна норма права, а саме п.9 Правил зберігання вантажів (статті 12,46 Статуту), згідно з якими, за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.  Також позивач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував п.2.4. розділу 2 Тарифного керівництва №1, так як застосування цього пункту передбачено законодавцем у випадку збереження вантажу, що надходив частинами більш ніж добу.  Окрім того, позивач посилається на те, що плата за зберігання 2635 тон вантажу згідно тарифу 1,5 грн. (п.2.4. розділу 2 Тарифного керівництва №1) за добу з однієї тони, як це зазначено у рішенні суду, буде складати 3952,5 грн. (2635тон х 1,5 грн.), а не 10013 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні просив оскаржуване судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача –без задоволення, з посиланням при цьому на те, що вимогами  п.2.5. розділу 2 Тарифного керівництва №1 передбачено, що при нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

Ухвалою від 10.07.2007р. апеляційний господарський суд задовольнив клопотання сторін і продовжив строк розгляду апеляційної скарги позивача до 14.08.2007р.

На підставі ст.77 ГПК України  у судовому засіданні оголошувалася перерва до 14.08.2007р., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, з наступних мотивів:

Як правильно встановлено  судом першої інстанції і сторонами у справі не заперечується, 16.09.2006р. о 13 год. 35 хв. на станції Черкаси затримана маршрутна відправка рідких азотних добрив (41 вагон), так як позивач (вантажовідправник)неправильно зазначив у документах вантажопідйомність вагону №50099019, а саме замість вантажопідйомності вагону 68 тон позивач зазначив 60 тон. Відправка була затримана до усунення недоліків. Означені недоліки усунуті позивачем  16.09.2006р. о 16 год. 20 хв. Тобто, час затримки вантажу склав 2 год. 45 хв.  Такі обставини справи підтверджуються наявним у матеріалах справи актом загальної форми №1175  від 16.09.2006р. (а.с.10).

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що за зберігання 2635 тон вантажу, що містив вищезазначений маршрут, відповідачем нарахована плата за 1 добу в сумі 10013 грн. (без ПДВ), що підтверджується наявною у матеріалах справи накопичувальною карткою №1609287 (а.с.12). Згідно з переліком ТехПД №2009 від 20.09.2006р.  вказана сума була списана з особового рахунку позивача (а.с.11).

При цьому, згідно з розрахунком збору за зберігання вантажу, який відповідач надав на вимогу апеляційного господарського суду, збір за зберігання вантажу розрахований відповідачем за 1 добу зберігання на підставі п.2.1. розділу 2 Тарифного керівництва №1, виходячи із 1,5 грн. за 1 тону та із застосуванням коефіцієнту підвищення 2,565 на підставі розпорядження КМУ від 01.04.2005р. №91-4 і вказівок Укрзалізниці №ЦЗМ-10/736 від 05.04.2005р.

В свою чергу позивач вважає, що нарахування збору за зберігання вантажу повинно здійснюватися за фактичний час затримки вантажу, тобто, за 2 год. 45 хв., і посилається при цьому на положення п.9  Правил зберігання вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту 21.11.2000р. №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. №866/5087, згідно з яким, за зберігання на місцях загального користування та на коліях відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми. За розрахунком, здійсненим позивачем, збір за зберігання вантажу за 2 год. 45 хв. становить 1162 грн. (без ПДВ), а відтак,  позивач вважає, що відповідач  безпідставно списав з позивача збір за зберігання вантажу в сумі 8851 грн. (без ПДВ), що  з урахуванням ПДВ становить 10621,20 грн.

Між тим, вимогами п.2.5. розділу 2 Тарифного керівництва №1 передбачено, що  при нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

Тобто, виходячи із вимог п.2.5. розділу 2 Тарифного керівництва №1, апеляційний господарський суд вважає, що у випадку, передбаченому п.9 Правил зберігання вантажів,  неповна доба також округляється до повної при нарахуванні зборів за зберігання вантажів.

Посилання позивача на неможливість застосування п.2.5. розділу 2 Тарифного керівництва №1 у випадку, передбаченому п.9 Правил зберігання вантажів апеляційний господарський суд до уваги не приймає, з огляду на таке.

Так, вимогами ст.46 Статуту залізниць України встановлено, що одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюються з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Тобто, положеннями  цієї статті  Статуту залізниць України передбачено, що плата за зберігання вантажу  справляється  у випадку по-перше, надходження вантажу на станцію призначення, а по-друге, після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Разом з тим, вимогами п.8 Правил зберігання вантажу встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюються: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача –з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні –після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці –з моменту затримки.

Тобто,  положення п.8 Правил зберігання вантажів передбачають сплату збору за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у випадку по-перше  затримання вантажу з вини одержувача (відправника), а по-друге,  після закінчення терміну безоплатного зберігання.

Одночасно вимогами  п.9 Правил зберігання вантажу встановлено, що за зберігання на місцях загального користування та на коліях відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки. Факт затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Таким чином  положення п.9 Правил зберігання вантажу передбачають сплату збору за зберігання вантажу у випадку, коли вантажі, що завантажені у вагони (контейнери), простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у т.ч. під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці),  і в такому випадку збір сплачується з моменту ввезення вантажу та станцію до моменту закінчення затримки. При цьому, положення п.9 Правил зберігання вантажу не встановлюють  в такому випадку  терміну безоплатного зберігання вантажів.

Разом з тим, умовами укладеного між сторонами у справі договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення вантажів та надані залізницею додаткові послуги від 15.08.2004р. встановлено, що плата за перевезення і надані відповідачем послуги визначається саме на підставі Тарифного керівництва №1 з урахуванням коефіцієнтів, оголошених Укрзалізницею.

Розмір зборів за зберігання вантажів встановлений у п.2 розділу 2 Тарифного керівництва №1, а в силу вимог п.2.5. розділу 2 Тарифного керівництва №1, при нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

Таким чином при нарахуванні зборів за зберігання вантажів округлення неповної доби до повної передбачається як у випадку надходження вантажу на станцію призначення, так і у випадку затримки вантажу з вини одержувача (відправника), а також й у випадку простою вантажів в очікуванні оформлення перевезення.

З урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про обґрунтованість нарахування відповідачем збору за зберігання вантажу при його затримці за 1 добу зберігання відповідає встановленим обставинам справи, вимогам діючого законодавства, а тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже і задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Керуючись ст.ст.99,101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 19 березня 2007 року у справі №27/379-06-12051 залишити без змін, а апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Азот”  -  без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя

О.О. Журавльов

Судді

М.В. Михайлов

П.Ф. Мацюра