ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.07 р.                                                                               Справа № 15/64пн

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Богатиря К.В.

при секретарі судового засідання Щитовій Л.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “АВС” м. Донецьк ()

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство “Стандарт” м. Донецьк ()

про визнання права власності на нерухоме майно

за участю представників сторін:

від позивача: Лукін О.О. за довіреністю б/н від 12.02.2007 р.

від відповідача: Попова Г.Г. за довіреністю б/н від .03.2007 р.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 20.03.2007 р. до 22.03.2007 р., з 22.03.2007 р. до 28.03.2007 р., з 28.03.2007 до 10.04.2007 р.

До господарського суду Донецької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю “АВС” м. Донецьк  до товариство з обмеженою відповідальністю „Будівельне підприємство “Стандарт” м. Донецьк про визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 14.03.2007 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 15/64пн.

В судовому засіданні представниками сторін було заявлено письмове клопотання  про ведення судового засідання без здійснення технічної фіксації, у зв’язку з чим відповідно до статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснювалося фіксування судового процесу.

Судом, відповідно до вимог статті  81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протокол, який долучено до матеріалів справи.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким не погоджується з позовними вимогами позивача та вважає їх необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази та заслухавши у судовому засіданні пояснення представників  позивача та відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.01.2007 року, виданого Головним управлінням благоустрою та комунального обслуговування Донецької міської ради ТОВ “АВС” є власником будівлі будцеху Літ. Г-1 загальною площею 36,6 кв. м. за адресою:. м. Донецьк, вул.. Харитонова, буд. 14з. Вказане право власності на нерухоме майно було зареєстровано 19.01.2007 року КП “БТІ м. Донецька” (відповідні документи додані до матеріалів справи).

Позивачем біля вказаної будівлі будцеха на території за вказаною адресою було здійснено самовільне будівництво двох об’єктів нерухомого майна: під Літ. Г’-1 – прибудова; під Літ. Д - котельня. Фактична наявність вказаного будівництва підтверджується технічним паспортом КП “БТІ м. Донецька” від 14.02.2007 р. до якого внесені об’єкти нерухомості: будівля будцеху (Г-1) на підставі свідоцтва про власність, прибудова (Г’-1) та котельня (Д) як самовільне будівництво.

15.11.2006 р. товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство “Стандарт” звернулося до ТОВ “АВС” з пропозицією надати в оренду нерухоме майно за адресою: м. Донецьк, вул. Харитонова, буд. 14з.

12.12.2006 р. позивач назначив відповідачу час та дату укладення Договору оренди. Дана дата та час визначена на 20.01.2007 р.

Однак 20.12.2006 р. товариство з обмеженою відповідальністю “Будівельне підприємство “Стандарт” направило ТОВ “АВС” лист, в якому відповідач відмовляється від укладення договору оренди нерухомого майна на підставі того, що у позивача відсутній документ, який підтверджує право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою м. Донецьк, вул. Харитонова, 14з.

Як зазначає позивач, своїми запереченнями відповідач не визнає позивача власником об’єктів нерухомості за адресою: м. Донецьк, вул. Харитонова 14з.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Донецької міської ради від 29.03.07 р. № 827 позивачу було надано земельну дільницю площею 2,491 га в оренду строком на 5 років із земель промисловості для експлуатації нерухомого майна, визначеного як: будівля будцеха Літ. Г-1, прибудова Літ. Г’-1, котельня Літ. Д по вул. Харитонова, буд. № 14, 14з.

Одним з засобів захисту порушеного цивільного права є визнання такого права                    відповідно до  ст. 16 Цивільного Кодексу України.

Згідно статті 2 Закону України „Про власність” право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 48 Закону України “Про власність” Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.   Власник  може  вимагати  усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення  і  не  були  поєднані  з  позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.  Захист права власності здійснюється судом або третейським судом.

Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 392 Цивільного Кодексу України власник майна може  пред'явити  позов  про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою,  а також у разі втрати ним документа,  який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 331 ч. 2 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст. 19 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень” підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, є рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав, що набрали законної сили.

Згідно висновку спеціаліста будівельно-технічної експертизи № 940/23 від 26.02.2007 року Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз прибудова “Г’-1” має 100% відсотків ступеня будівельної готовності, котельня “Д” має 93% ступеня будівельної готовності, вимогам будівельних норм та правил (у тому числі протипожежних та санітарних, які містяться в ЗНіП) не суперечать. Загально-технічний стан конструкцій добрий, недоліки технічного характеру, які заважають прийняттю об’єктів до експлуатації не встановлені.

Згідно ст. 376 ч. 5 Цивільного кодексу на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Доказів порушення прав інших осіб від набуття прав власності позивачем на спірний об’єкт до суду не представлено.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, яким заперечував проти задоволення позову на підставі відсутності у позивача документу, що підтверджує право власності на нерухоме майно та просив відмовити у задоволенні позову.

На думку суду, ствердження відповідача щодо відсутності у позивача документу, підтверджуючого право власності на об’єкти нерухомого майна не є підставою для відмови у задоволенні позову.

До матеріалів справи документів про незаконність набуття позивачем права власності на зазначене майно не надано.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на об’єкти нерухомості, а саме прибудову Літ. Г’-1, котельню Літ. Д, розташовані в м. Донецьку, вул. Харитонова, 143з, є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

До суду від представника позивача надійшла заява від 22.03.07 р. про віднесення судових витрат у даній справі на позивача в повному обсязі. У зв’язку з досягненням домовленості між сторонами в добровільному порядку про розподіл судових витрат суд не застосовує загальні правила розподілу судових витрат, передбачені ст. 49 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12; 32-34; 36; 43; 82-85;  Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю “АВС” (юридична адреса: 83023, м. Донецьк, вул. Харитонова, 14; ) право власності на об’єкти нерухомого майна: прибудова Літ. Г’-1, котельня Літ. Д, що розташовані за адресою: м. Донецьк, вул. Харитонова, 143з.

У судовому засіданні 10.04.2007 р. оголошено текст рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його оголошення.

У разі  подання  апеляційної скарги або внесення апеляційного подання рішення,  якщо його не скасовано,  набирає  законної  сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

Суддя