ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
№ 12/23-Б

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Мамонтової О.М.,

Удовиченка О.С.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона"

на ухвалу
господарського суду Херсонської області
від 15.02.2007 р.

у справі
№ 12/23-Б господарського суду Херсонської області

за заявою
Товариства з обмеженою відповідальністю "Євромаркет"

до
Закритого акціонерного товариства "Укрсклопром"

про
визнання банкрутом,

за участю ДВС у Дніпровському районі м. Херсона,

за участю представників сторін: не з'явились;

встановив:

У лютому 2004 р. ТОВ "Євромаркет" завернулося до суду із заявою про порушення справи про банкрутство ЗАТ "Укрсклопром", посилаючись на невиконання останнім своїх обов'язків про виконанню наказу суду у справі № 11/112 від 11.11.2002 р. про стягнення боргу у розмірі 196 716,32 грн.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 27.02.2004 р. заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, агентству з питань банкрутства зобов'язано надати кандидатуру арбітражного керуючого.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 15.02.2007 р.  заяву ініціюючого кредитора про вжиття заходів до забезпечення вимог кредиторів задоволено.

Заборонено будь-яким особам, у тому числі Державній виконавчій службі у

Дніпровському районі м. Херсона  при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження та здійсненні інших виконавчих дій за іншими виконавчими провадженнями про стягнення боргу з ЗАТ "Укрсклопром" здійснювати дії по арешту рахунків належних ЗАТ "Укрслопром" і стягненню з них коштів та відчуження (реалізації, передачі на реалізацію) рухомого та/або нерухомого майна ЗАТ "Укрсклопром" до вирішення справи про банкрутство.

Зобов'язано ДВС Дніпровського району м. Херсона виконати вимоги п. 8

ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" та абз. 1 ч, б ст. 12 Закону "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження.

До Вищого господарського суду України з касаційною скаргою на вказану ухвалу звернулося Міське  комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона", яке, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування норм процесуального права судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Ухвала господарського суту не в повній мірі  відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон) господарський суд за клопотанням сторін або учасника провадження у справі про банкрутство чи за своєю ініціативою  має право вжити заходи щодо забезпечення вимог кредиторів, в тому числі, передбачені ст.67 ГПК України.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що такі заходи не повинні унеможливлювати оперативно-господарську діяльність боржника, тобто не мати характеру повної заборони на здійснення перерахування коштів, передачу майна, укладення угод, необхідних для провадження такої діяльності.

Згідно з п.3 ст. 12 Закону України “ Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до винесення постанови про визнання  боржника банкрутом, відкриття  ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до затвердження господарським судом  мирової угоди, або до дня  винесення  ухвали про відмову у визнанні боржника банкрутом.

Відповідно до пп. 2, п. 3 ст. 12  Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом ” господарський суд  також  має  право  скасувати  або  змінити заходи   щодо   забезпечення   вимог   кредиторів   до   настання вищезазначених обставин,  про що виноситься ухвала,  яка може бути оскаржена в установленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, місцевий господарський суд, застосовуючи заходи забезпечення вимог кредиторів виходив з того, що існує велика вірогідність того, що деякі кредитори будуть мати змогу через Відділи державної виконавчої служби здійснити примусове виконання судових рішень шляхом стягнення коштів та реалізації майна Боржника, що суттєво позначиться на правах та інтересах кредиторів Боржника. При цьому суд посилався на думку заявника –ініціюючого кредитора .

Однак, приймаючи таке рішення суд до участі у розгляді заяви ТОВ "Євромаркет" про забезпечення вимог кредиторів не залучив стягувачів за зведеним виконавчим провадженням, зокрема заявника касаційної скарги, не зважаючи на те, що ухвала стосується прав та обов'язків стягувачів, як сторін за зведеним виконавчим провадженням. МКП "ВУВКГ м. Херсона" є стягувачем у виконавчих провадженнях по виконанню наказу господарського суду Херсонської області № 4/174 від 11.05.2005 р., наказів № 10/42-06 від 14.07.2005 р., № 3/98 від 28.12.2004 р., тобто є особою, зацікавленою у виконанні зазначених виконавчих документів.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвала суду ґрунтується лише на "думці ініціюючого кредитора", в той час як умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись на момент виконання рішення. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам. на забезпечення яких він вживається.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність правові підстави для скасування ухвали господарського суду першої інстанції про  вжиття заходів щодо забезпечення вимог кредиторів.

Керуючись ст. ст.  1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Міського комунального підприємства "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Херсона" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду Херсонської області від 15.02.2007 р. у справі № 12/23-Б  скасувати, справу передати на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Головуючий                                                                                  М.І. Хандурін

Судді                                                                                            О.М. Мамонтова

О.С. Удовиченко