ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2007 р.
№ 47/149-06 (29/107-05)

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Рибака В.В.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ТОВ “Аромат”

на постанову
Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2006 року

у справі господарського суду
Харківської області

за позовом
ТОВ “Аромат”

до
ТОВ “Тубний завод”

про
стягнення 201 657,47 грн.,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
не з”явився,

- відповідача:
Георгієвський Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2005 року ТОВ “Аромат” звернулось до господарського суду з позовом до ТОВ “Тубний завод” про стягнення 201657,47 грн. вартості неякісної продукції, пені за неналежне виконання зобов’язань, збитків у вигляді неотриманого прибутку.

У липні 2006 року ТОВ “Аромат” подало до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог та просило стягнути 228527,29 грн.

Справа розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням господарського суду Харківської області від 19.07.2006 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2006 року рішення місцевого господарського суду від 19.07.2006 року залишено без змін, а апеляційна скарга –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями ТОВ “Аромат”  подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2006 року та рішення господарського суду Харківської області від 19.07.2006 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Доповідач: Черкащенко М.М.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних судових рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 21.04.2004 року між ТОВ “Аромат” (продавець) та ТОВ “Тубний завод” (покупець) було укладено договір №16/04-У.

Відповідно до умов договору продавець зобов'язався поставити покупцю продукцію - туби, а відповідач зобов'язався її прийняти та оплатити на умовах, що встановлені договором.

Враховуючи, що предметом договору є товар, який в подальшому покупцем використовується у своїй підприємницькій діяльності, тому суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що договір від 21.04.2004 року за правовою природою є договором поставки.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання умов договору відповідач поставив позивачу по накладним № 720 від 07.12.2004 року та № 728 від 10.12.2004 року туби поліетиленові на загальну суму 142918,29 грн., а позивач прийняв товар та сплатив 49 606,51 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що при здійсненні прийомки товару по  накладним №№ 720, 728 за якістю, на вхідному контролі було виявлено специфічний запах, про що було складено позивачем акт прийомки продукції по якості від 15.12.2004 року.

До відносин щодо поставки застосовуються Інструкція про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затв. постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 року № П-7.

Відповідно до п.18 Інструкції, що повідомлення про виклик представника виробника (відправника) повинно бути направлено йому по телеграфу (телефону) не пізніше 24 годин після виявлення невідповідності якості, комплектності, маркировки продукції, тари або упаковки продукції встановленим вимогам.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що акт про недоліки якості продукції був складений позивачем без присутності представника відповідача 15.12.2004 року об 12 год. 15 хв.

Враховуючи, що згідно довідки ХВ ВАТ “Укртелеком” від 26.09.2005 року № 26/16-115 повідомлення про виклик позивачем відповідача по телефону 13.12.2004 року та 14.12.2004 року не направлявся, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку, що складений акт від 15.12.2004 року про недоліки якості туб не є належним та допустимим доказом поставки відповідачем неякісного товару.

Судова колегія також погоджується з висновком попередніх судових інстанцій про недопустимість звіту Інституту екології й токсикології ім. Л.І. Медведя від 25.08.2005 року реєстр. № 3/8-А-7618-05-15052Е, як належного доказу, що свідчив про поставку неякісних поліетиленових туб, оскільки при відібранні зразків туб 15.12.2005 року та 09.08.2005 року для дослідження був відсутній представник відповідача та відібрані позивачем зразки не були направлені відповідачу для перевірки ним якості продукції, а також не є належним доказом висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи МОЗ України від 30.08.2005 року №05.03.02-04/38684 з урахуванням обставин встановлених судом у справі №  АС-45/583-05.

Враховуючи вищевикладене, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 228527,29 грн. вартості неякісної продукції, пені за неналежне виконання зобов’язань та збитків у вигляді неотриманого прибутку.

За таких обставин, оскаржувана постанова Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2006 року є такою, що прийнята на підставі повного та об’єктивного дослідження всіх обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому судова колегія не вбачає підстав для її скасування.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.10.2006 року у справі  № 47/149-06 залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                   Н. Кочерова

Судді                                                                                     В. Рибак

М. Черкащенко