ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

12.07.2007                                                                Справа №  6/123-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Пригузи П.Д. при секретарі Андреєвець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Херсонського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи  "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву, , вул. Ворошилова, 23, м. Херсон,

до Акціонерного товариства закритого типу "Молодіжний житловий комплекс", , вул. Ворошилова, 23, м. Херсон,

про стягнення 712390,47грн.

за участю

представників сторін:

від позивача: директор - Волкович Ю.М.;

від відповідача: Чижихіна Т.М., довіреність в справі;

Суть спору:

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 712 390,47грн. і витрати зі сплати державного мита та ІТЗ.

Вимоги позивача обґрунтовуються наявністю між ним і відповідачем інвестиційних угод від 18.06.03р. №28-Х, від 26.03.04р. №10-3, від  15.09.04р. №68-Х про будівництво житла в м. Херсоні, а саме: 34-квартирного житлового будинку №28 в 4-А Таврійському мікрорайоні; 30-квартирного будинку №24 по вулиці Михайловича; 80-квартирного житлового будинку №68 в 4-А Таврійському мікрорайоні (2-а черга). Згідно Інвестиційних угод позивач був зобов'язаний внести інвестиції в будівництво, а відповідач - побудувати та здати вищезазначене житло в експлуатацію. Позивач стверджує, що ним внесено інвестиції на будівництво квартир для позичальників –молодих сімей, частина яких (позичальників) в процесі будівництва відмовилися від наданих їм кредитів, у зв'язку з чим позивачем з позичальниками були укладені договори про розірвання кредитних угод. Дану обставину, посилаючись на п. 10.2 Інвестиційних угод, позивач вважає підставою для повернення йому відповідачем грошових коштів, що вносились позивачем у якості інвестицій у будівництво житла для осіб, що відмовились від кредиту та, відповідно, від житла, отже просить стягнути з відповідача суму позову.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому вказує, що позов визнає частково, посилаючись на наступні обставини.

Як стверджує відповідач, предметом інвестиційних угод (п.2.1), складених між позивачем та відповідачем, є інвестування позивачем будівництва житла; предметом договорів про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла, підписаних позивачем, відповідачем та фізичною особою - позичальником, є інвестування Фондом будівництва житла коштами позичальників (п.1). Згідно з п.10.2 інвестиційної угоди № 68-Х та п. 10.3 інвестиційної угоди № 10-3 відповідач повинен повернути в місячний термін кошти на рахунки фізичних осіб - позичальників що відмовились від отримання квартир та розірвали кредитні угоди.

Відповідач вважає, що з набранням законної сили рішенням господарського суду Херсонської області від 08.06.2007р. по справі № 6/118-ПД-07 у вище зазначені п. 10.2 інвестиційної угоди № 68-Х та п. 10.3 інвестиційної угоди № 10-3 внесено зміни, згідно яких Організація, тобто відповідач, зобов'язана на протязі 10 днів   після   відчуження   квартири  іншій   особі   (в   тому   числі   іншому позичальнику) повернути в повному обсязі кошти на зазначені Фондом рахунки».

На даний час позичальниками з різних причин розірвано 5 кредитних угод і згідно умов угод відповідач повинен повернути на рахунки позичальників 712390,47 гривень, які вже вкладені в будівництво житла. Об'єктом інвестування фізичної особи Дзюбенко Г.М. згідно з тристороннім договором між позивачем, відповідачем та фізичною особою № 10-3-8 про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла від 12.05.05р. була квартира № 8 по вул.. Михайловича, 24 в м. Херсоні (інвестиційна угода № 10-3). Об'єктом інвестування фізичної особи Островської О.В. згідно з договором між відповідачем та фізичною особою, погодженим з позивачем № 60/68-Х-ЗО про інвестування в будівництво (реконструкцію) житла від 11.04.06р. була квартира № 45 по пр. 200-річчя Херсона в м. Херсоні (інвестиційна угода № 68-Х).

З цих підстав відповідач вважає, що повернення коштів на рахунки Позичальників, що відмовились від житла, в сумі 385 114,36 грн. (Дзюбенко Г.М., Островська О.В.) можливо на протязі 10 днів після відчуження квартир іншим особам. У зв'язку з тим, що будівництво житлових будинків за адресою вул. Михайловича, 24 (Дзюбенко Г.М.) та пр.200-річчя Херсона, 68 (Островська О.В.) триває, а квартири не продані іншим особам чи іншим Позичальникам, правові підстави для повернення інвестицій позивачу відсутні.

Квартири, будівництво яких інвестували фізичні особи, що в подальшому відмовились від житла в будинку №28 в 4-А Таврійському мікрорайоні (Очередько О.Ю., Бондар А.М., Глушенкова О.В.), продані іншим фізичним особам. Відповідач вважає, що позивачу належить повернути кошти в розмірі 327276,72грн. із розрахунку: 140299,90 грн.  (Очередько О.Ю.) + 92  137,82 грн.  (Бондар А.М.) + 94839,00 грн. (Глушенкова О.В.) = 327 276,72 грн., який відповідачем визнається у повному обсязі.

Відповідач просить відстрочити сплату ним заборгованості  в сумі 327 276,72 грн. до 31.12.2007р.

Суд з’ясував, що з приводу розмірів грошових інвестицій, внесених позивачем для будівництва квартир позичальникам, а також грошових сум, що підлягають поверненню відповідачем між сторонами спори відсутні. Спір існує щодо підстав та строків повернення інвестиційних коштів позивачеві.

Заслухавши представників сторін, дослідивши  матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Між позивачем і відповідачем укладено інвестиційні угоди від 18.06.2003р. №28-Х (а.с.15), від 26.03.2004 р. № 10-3 (а.с.44), від 15.09.2004 р. № 68-Х (а.с.54) про будівництво житла в м. Херсоні, а саме: 34-квартирного житлового будинку №28 в 4-А Таврійському мікрорайоні; 30-квартирного будинку №24 по вулиці Михайловича; 80-квартирного житлового будинку № 68 в 4-А Таврійському мікрорайоні (2-а черга).

Згідно Інвестиційних угод позивач зобов'язався (п.2.1 угод) внести інвестиції в будівництво, а відповідач (п.2.2 угод) - побудувати та здати вищезазначене житло в експлуатацію, після чого передати його (житло) позивачеві та позичальникам на суму внесених інвестицій протягом місяця після затвердження акта державної комісії.

Як стверджує позивач і не заперечує відповідач, заплановані інвестиції для будівництва житла позичальникам-фізичним особам в сумі 712390,47 грн. внесено позивачем, чим інвестиційні зобов’язання виконано.

У зв’язку із тим, що позичальники-фізичні особи розірвали кредитні угоди із позивачем позивач надіслав відповідачеві вимогу про повернення повної суми інвестицій, обумовлюючи свої вимоги положеннями зазначених вище інвестиційних угод (п.10.2, 10.3).

Відповідач вимоги позивача визнає частково в сумі 327276,72 грн., посилаючись на рішення господарського суду, яким було змінено зобов’язання сторін інвестиційної угоди, щодо іншої частини коштів вважає, що у позивача відсутні підстави вимагати їх сплати.

Оцінивши фактичні обставини справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

У відповідності до ст.35 ГПК України встановлено підстави звільнення від доказування. Наразі, факти, що встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Господарським судом Херсонської області у справі №6/118-ПД-07 прийнято рішення від 08.06.2007р. зі спору, сторонами якого були позивач і відповідач, предметом якого були питання розрахунків між сторонами за інвестиційними угодами у разі розірвання позичальниками кредитних угод із Державною спеціалізованою фінансовою установою  "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», який є позивачем у цій справі.

Господарський суд у вказаній справі №6/118-ПД-07 встановив, що позивач є суб’єктом інвестування, який інвестує в будівництво житла із спеціальних рахунків грошові кошти, надані позичальникам державою (із державного та місцевих бюджетів) та самостійно інвестує в будівництво кошти, які частково вносяться позичальниками на вказані рахунки відповідно до угод та Положення.

Об'єктами інвестиційної діяльності є квартири, які після введення їх в експлуатацію передаються позивачем відповідачеві та позичальникам.

Гарантіями повернення кредитних коштів позичальниками на етапі будівництва є безпосереднє розпорядження відповідачем кредитними коштами та коштами позичальників, а після передачі збудованого житла у власність позичальника - застава нерухомого майна (квартири).

Відповідно до порядку, що визначений Положенням, замовником будівництва є позивач, якому делеговано повноваження із замовлення будівництва житла для молодих сімей та одиноких молодих громадян. Забудовником є відповідач, який має право розпоряджатися житловою площею у будинках, які ним будуються.

У разі розірвання кредитної угоди між Фондом та Позичальниками, відповідно до існуючої редакції п. 10.2 (10.3) Угод, позивач зобов’язаний письмово повідомити Організацію (відповідача) про це протягом 10 робочих днів.

Суд зазначив, що сторонами не правильно тлумачаться наслідки відмови позичальника від отриманого кредиту, передбачені у п. 10.2 (10.3) Угод. Суд вважає, що розірвання кредитного договору з позичальником не тягне за собою розірвання інвестиційної угоди на будівництво житла, оскільки позичальник не є замовником будівництва. Відповідно до типових умов при розірванні кредитної угоди виникають лише зобов’язання для відповідача (Фонду), який зобов’язаний повернути на протязі трьох місяців позичальникові інвестовану ним  частку у будівництво із визначеними відрахуваннями. Можливість чи необхідність (обов’язок) розірвання інвестиційної угоди між її сторонами у зв’язку із розірванням кредитної угоди між Фондом і позичальником не передбачені Положенням, а зазначена у абзаці третьому п.10.2 (10.3) можливість відповідача перерахувати кошти позивачеві (забудовнику) після укладання нової кредитної угоди між Фондом та новими Позичальниками на умовах цієї інвестиційної угоди вказує на те, що інвестиційна угода не може бути розірвана до завершення будівництва. Так само, суд вважає, що розірвання кредитної угоди із конкретним позичальником не змінює цільового призначення раніше наданих кредитних коштів, оскільки вони (кошти) використані за їх призначенням - для будівництва житла для молоді.

Відповідно до п. 27 Положення термін використання кредитних коштів на будівництво (реконструкцію) житла обумовлюється у кредитному договорі і не повинен перевищувати терміну будівництва (реконструкції) житла, який визначається відповідно до законодавства.

За змістом п.33 Положення встановлено, що коли до завершення будівництва Фонд не уклав нової кредитної угоди з новим позичальником, кошти, що були інвестовані у будівництво та надійшли в результаті відмови від наданих кредитів або розірвання кредитного договору зараховуються до відповідного бюджету в порядку, передбаченому абзацами першим та другим цього пункту, та використовуються на подальше надання кредитів.

В резолютивній частині вказаного рішення № 6/118-ПД-07 визначено, що Організація вправі залучити до участі в будівництві житла замість осіб, які розірвали кредитні угоди, іншу особу і, у такому разі, зобов’язана на протязі 10 днів після відчуження квартири іншій особі (в тому числі іншому позичальнику) повернути в повному обсязі кошти на зазначені Фондом рахунки.

Таким чином, між сторонами існують зобов'язання, які передбачають безумовне перерахування інвестованих у будівництво коштів на рахунки позивача за тими квартирами, які або передані іншому позичальнику, або відчужені іншим особам. Строк перерахування таких коштів встановлено у 10 днів з моменту передачі (відчуження) квартир, від яких відмовився позичальник.

Оскільки відповідачем закінчено будівництво в будинку №28 в 4-А Таврійському мікрорайоні у м. Херсоні, позивач не уклав кредитних угод із іншими позичальниками, а  квартири, будівництво яких інвестував позивач і фізичні особи, що в подальшому відмовились від житла в цьому будинку (Очередько О.Ю., Бондар А.М., Глушенкова О.В.), продані іншим фізичним особам, то відповідач повинен виконати свій обов’язок щодо повернення інвестиційних коштів позивачеві в сумі 327276,72грн.

За таких обставин вимоги позивача підлягають задоволенню частково у сумі 327276.72грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не має правових підстав для односторонньої відмови від зобов'язань за інвестиційними угодами та вимагати повернення повної суми інвестицій, внесений у будівництво.

Судові витрати розподіляються між сторонами пропорційно задоволених вимог.

Суд, обговоривши з учасниками провадження клопотання відповідача щодо відстрочки виконання ним рішення по сплаті заборгованості  в сумі 327 276,72грн., враховуючи інтереси позивача відхилив клопотання.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства закритого типу "Молодіжний житловий комплекс", , вул. Ворошилова, 23, м. Херсон, на користь Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву, , вул. Ворошилова, 23, м. Херсон, інвестиційні кошти в сумі 327276,72грн. (триста двадцять сім тисяч двісті сімдесят шість гривень 72 копійок);  витрати із сплати державного мита в сумі 3272,77грн. (три тисячі двісті сімдесят дві гривень 77 копійок) та витрати з інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у сумі  54,21грн. (п'ятдесят чотири гривень 21 копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Суддя                                                                                      П.Д. Пригуза

Дата підписання повного тексту рішення –13.07.2007р.