ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

15 березня 2007 р.

№ 18/335-06

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів:

Головуючого
суддів:

Кочерової Н.О. Рибака В.В.
Черкащенка М.М.

розглянув касаційні скарги

товариства з обмеженою
відповідальністю "Акай Гюр"
та фізичної особи -підприємця ОСОБА_1

на постанову

від 25.12.2006  Дніпропетровського апеляційного
господарського суду

у справі

№ 18/335-06   господарського суду Дніпропетровської
області

за позовом

фізичної особи -підприємця
ОСОБА_1

до

товариства з обмеженою
відповідальністю "Акай Гюр"

про

стягнення 4200 грн. та 5394 грн.

за участю
представників сторін:

від позивача      ОСОБА_2
дов. від 07.05.2007

від відповідача  не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2006 року фізична особа
-підприємець ОСОБА_1 пред'явив  в суді
позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Акай Гюр"  про стягнення 9594,0 грн.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що 01.03.2006 між сторонами було укладено договір оренди офісу.
Відповідно до п.4.2-4.3 договору, якщо жодна сторона в термін 5 днів до
закінчення договору не заявить намір про його розірвання, договір  автоматично пролонгується на термін один
місяць. 03.05.2006 наймач (відповідач) залишив приміщення, ключи передав
14.05.2006. Оскільки відповідач не повідомив в квітні про розірвання договору,
то  він вважається продовженим на
травень, а тому у наймача виникає обов'язок сплатити орендну плату за травень
2006 року у розмірі 4200,0 грн.

Крім того, відповідач повинен
сплатити поточний ремонт приміщення, вартість якого складає 5394,0 грн., бо
відповідачем  було завдано пошкодження
приміщенню.

Рішенням господарського суду
м.Дніпропетровська від 09.10.2006 (суддя Петрова В.І.) позов задоволено
частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "Акай Гюр" заборгованість по договору в сумі 1896,77
грн., держмито в сумі 102,0 грн., інформаційно-технічне забезпечення  процесу в сумі 23,33 грн. на користь фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1.

В решті позову відмовлено.

Задовольняючи позов частково,
господарський суд виходив з того, що орендні платежі підлягають стягненню за 14
днів квітня -час користування орендарем приміщення.

Відмовляючи в позові про стягнення
вартості  поточного ремонту,
господарський суд виходив з того, що позивач не надав суду доказів, що
відповідач пошкодив приміщення.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду  від
25.12.2006 (судді: Лисенко О.М. -головуючий, Головко В.Г., Чоха Л.В.) рішення
господарського суду скасовано частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою
відповідальністю "Акай Гюр"  на
користь фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 4200,0 грн. боргу по орендній платі за
травень 2006 року, 44,65 грн. держмита та 28,67 грн. держмита за перегляд
справи по апеляційній скарзі, 51,66 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

В решті рішення господарського суду
залишено без змін.

Скасовуючи рішення господарського
суду частково та задовольняючи позов про стягнення орендної плати за травень
2006 року в сумі 4200,0 грн. апеляційна інстанція виходила з того, що договір
оренди офісу не відповідає ст. 810, 812, 215 Цивільного кодексу, а тому є
недійсним.

Відповідачем не доведено, що
повідомлення про відмову з 11.04.2004 від договору  було направлено позивачу, а також не надано
доказів передачі позивачу  приміщення
12.04.2006, а тому орендна плата підлягає стягненню за травень 2006 року в
повному обсязі з урахуванням пунктів 4.2, 4.3, 5.2, 5.3 укладеного між
сторонами договору.

Договір оренди офісу від 01.03.2006
не містить умов, які б передбачали зобов'язання відповідача  здійснювати поточний ремонт.

Доказів, які б підтверджували, що
відповідач передав позивачу приміщення в неналежному стані суду не надано.

В касаційній скарзі фізична особа
-підприємець ОСОБА_1 просить скасувати рішення господарського суду та змінити
постанову апеляційного господарського суду, стягнути з відповідача вартість
поточного ремонту, посилаючись на неправильне застосування норм
матеріального  та процесуального права.

В касаційній скарзі товариство з
обмеженою відповідальністю "Акай Гюр"
просить рішення господарського суду та постанову апеляційного
господарського суду  скасувати та прийняти
нове рішення, яким в позові  відмовити,
посилаючись  на порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представник
сторін, перевіривши  повноту встановлених
судом обставин справи та їх юридичну оцінку, Вищий господарський суд України
вважає, що касаційні скарги підлягають частковому  задоволенню
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1117
Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин  справи
перевіряє застосування судом  першої чи
апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч.2 ст.83 цього Кодексу
господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі  позовних вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і  законних  інтересів позивачів або третіх осіб з
самостійними вимогами  на предмет спору і
про це є  клопотання заінтересованої
сторони.

Апеляційна інстанція, вказавши в
постанові, що договір оренди офісу  від
01.03.2006, укладений між сторонами, є недійсним, цих вимог  процесуального законодавства не врахувала,
сторонами клопотання про визнання договору оренди недійсним не заявлялось.

Крім того, апеляційним
господарським судом застосовані норми цивільного кодексу щодо найму (оренди)
житла, проте сторони уклали цей договір як договір найму (оренди) майна за
певну плату на певний термін.

В порушення ст. 43 ГПК України щодо
всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи судовими
інстанціями не з'ясовані обставини, пов'язані з повідомленням наймодавця
(позивача) про відмову наймача від договору оренди офісу, а тому постановлені
судові рішення щодо стягнення орендної плати за травень місяць 2006 року
не  можна визнати законними та
обґрунтованими.

Що стосується відмови в позові про
стягнення вартості поточного ремонту, то прийняті судові рішення  відповідають нормам закону і обставинам
справи.

Керуючись ст.ст.1115,
1117, 1119-11111 Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги задовольнити
частково.

Постанову від 25.12.2006
Дніпропетровського апеляційного господарського суду  та рішення від 09.10.2006 господарського суду
Дніпропетровської області у справі № 18/335-06 в частині стягнення орендної
плати, держмита, витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу скасувати
і в цій частині справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В решті судові рішення залишити без
змін.

Головуючий
Н. Кочерова

Судді:
В. Рибак

М.Черкащенко