СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

25 липня 2007 року
Справа № 20-4/136

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Прокопанич Г.К.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Щепанської О.А.,

за участю представників сторін:

позивача: Жиліна І.Б., довіреність б/н від 07.06.2006;

відповідачів: не з'явився;

третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Фонду комунального майна Севастопольської міської ради на рішення господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 15.06.2007 у справі № 20-4/136,

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Вогник" (вул. В.Морська, 48, м.Севастополь, 99011)

до          Фонду комунального майна Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011); (вул. Луначарського, 5,  м. Севастополь, 99001)

Севастопольської міської ради (вул. Леніна, 3, м.Севастополь, 99011)

3-тя особа:

Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна" Севастопольської міської ради  (вул. Хрустальова, 83, м.Севастополь, 99040)

про визнання права власності на 53,23 % частки об'єкту нерухомості - магазину про вул. Велика Морська/Адмірала Октябрьського, 48/1 за позивачем; припинення права власності відповідача на 46,77 % частки вказаного об'єкта нерухомості

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Севастополя (суддя Остапова К.А.) від 15.06.2007 у справі № 20-4/136 задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вогник" до Фонду комунального майна Севастопольської міської ради, Севастопольської міської ради про визнання права власності на 53,23 % частки об'єкту нерухомості та припинення права власності відповідача на 46,77 % частки об'єкта нерухомості.

Визнано за товариством з обмеженою відповідальністю “Вогник” право власності на 53,23 % частки об’єкту нерухомості –магазину по вул. Велика Морська/Адм. Октябрьського,48/1 у м. Севастополі площею 261,80 кв.м. Припинено право комунальної власності на зазначене майно. Визнано за  товариством з обмеженою відповідальністю “Вогник” право власності в цілому об’єкту нерухомості за адресою: вул. Велика Морська/Адм. Октябрьського,48/1 у м. Севастополі - реконструйоване в об’єкт нерухомості під магазин площею 261,80 кв.м в результаті внесення на депозитний рахунок суду вартості частки комунальної власності Севастопольської міської ради - вбудовані нежитлові приміщення в житловому будинку літ. “А” загальною площею 261,80 кв.м, розташовані в будинку № 48/1 по вул. Велика Морська/Адм. Октябрьського у м. Севастополі.

Не погодившись з постановленим судовим актом, Фонд комунального майна Севастопольської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, у позові відмовити, посилаючись на неповне з’ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального права.

Заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

У зв’язку з зайнятістю у іншому судовому процесі судді Гонтаря В.І.  та відпусткою судді Борисової Ю.В. 25.07.2007 за розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду Т.С. Видашенко у складі судової колегії була проведена заміна суддів Гонтаря В.І. та Борисової Ю.В. на суддів Гоголя В.І. та Щепанську О.А.

У судове засідання 25.07.2007 представники відповідачів та третьої особи не з’явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від відповідачів - Фонду комунального майна Севастопольської міської ради та Севастопольської міської ради надійшли клопотання про відкладення слухання справи у зв’язку з неможливістю явки представників.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Судова колегія вважає, що відповідачі, які є юридичними особами, повинні на свій розсуд вирішувати питання реалізації наданих їм процесуальних прав.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представника позивача судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У березні 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю "Вогник" звернулось до господарського суду з позовом до Фонду комунального майна Севастопольської міської ради, просило визнати за позивачем право власності на 71,5% частки об'єкту нерухомості –магазина по вул. В.Морська/Адмірала Октябрьского, 48/1 у місті Севастополі загальною площею 261,80 м. кв., припинити право власності відповідача на частину в зазначеному об’єкті нерухомості 28,5% та визнати за позивачем право власності у цілому на об’єкт.

Заявою від 14.05.2007 № 33/1 позивач змінив позовні вимоги та просив  визнати за позивачем право власності на 53,23% частки об`єкту  нерухомості  – магазину по вул. Велика Морська/Адмірала Октябрьского, 48/1 у місті Севастополі загальною площею 261,80 м. кв.; припинити право власності Фонду комунального майна Севастопольської міської ради на 46,77% частки вартістю 49198,00 грн. в зазначеному об`єкті нерухомості та визнати за позивачем право власності в цілому зазначеного об`єкту нерухомості в результаті внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості частки відповідача.

Ухвалою господарського суду від 04.06.2007 залучено до участі у справі в якості другого відповідача Севастопольську міську раду та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача –Комунальне підприємство “Бюро технічної інвентаризації та державної реєстрації об’єктів нерухомого майна” Севастопольської міської ради.

Письмові заперечення проти позову у матеріалах справи відсутні.

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на норми статті 778 Цивільного кодексу України.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Правовідносини сторін виникли з договору оренди № 2173 від 24.06.2007, укладеного  строком до 01.05.2007.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли  до набрання  чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що  виникли  або  продовжують  існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини сторін продовжуються після 01.01.2004, спір підлягає вирішенню на підставі норм діючого Цивільного кодексу України та спеціального законодавства, яким є Господарський кодекс України та Закон  України „Про оренду державного та комунального майна”.

Згідно з пунктом 4 статті 778 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок поліпшень, зроблених за згодою наймодавця (орендодавця), зроблена  нова річ, орендар стає її співвласником. Доля орендаря в праві власності відповідає  вартості його витрат на поліпшення  речі, якщо інше не встановлено  договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 24.06.1997 між позивачем та Управлінням з питань майна комунальної власності Севастопольської міської адміністрації, правонаступником якого є Фонд комунального майна Севастопольської міської ради, відповідно до рішення Севастопольської міської Ради № 4657 від 31.01.2006, укладено договір оренди № 2137, предметом якого є оренда нерухомого майна - вбудованого приміщення площею 275 кв.м, що розташоване за адресою: м.Севастополь, вул. В. Морська,48 та знаходиться на балансі Державного комунального підприємства „Ремонтно-експлуатаційне підприємство №3”.

Вартість об’єкта оренди на момент укладення договору оренди складала 78289,00 грн.

Відповідно до пункту 9.7 договору вартість поліпшень, здійснених орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів, які неможливо відокремити без шкоди для майна, не відшкодовуються.

Однак, протоколом узгодження змін до абзацу 3 пункту 9.7 договору останній  викладено в інший редакції, відповідно до якої вартість поліпшень, що здійснені орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів, які неможливо відокремити без шкоди для  майна, відшкодовуються орендарю.

Матеріали справи свідчать, що 17.05.1998 орендодавцем узгоджено проведення реконструкції та перепланування нежитлового приміщення магазину “Вогник” відповідно до кошторису на загальну суму 57913,00 грн. (а. с 13).

Вищезазначені роботи були проведені позивачем за рахунок особистих коштів, що засвідчено аудиторським висновком від 07.05.2003 (50-51), відповідно до якого фінансування всіх робіт з поліпшення орендованого майна –магазина “Вогник”, які неможливо відокремити від орендованого майна без заподіяння йому шкоди, здійснені за рахунок власних коштів товариства з обмеженою відповідальністю “Вогник” та складає 56002,00 грн., у т.ч. ПДВ.

Судом першої інстанції встановлено, що внаслідок проведених  реконструційних робіт, узгоджених з орендодавцем, змінилась площа торгових приміщень, а саме: було створено додатково шість торгівельних залів загальною площею 88,80 кв.м, тобто, у результаті виконаних робіт позивачем було створено нову річ –об’єкт нерухомості –магазин  по вул. Велика Морська/Адмірала Октябрьского, 48/1 у м. Севастополі, із торгівельними залами площею 171 кв.м. та підсобними приміщеннями площею 90,8 кв.м.

Згідно з висновком сертифікації оцінки вищезгаданого вбудованого приміщення, здійсненої приватним підприємством “Консалтингова фірма “Едвайс”, ринкова вартість спірного об’єкту станом на 01.09.1998 складає 105200,00 грн. (а. с. 80).

Розмір частки позивача у спірному об’єкті нерухомості становить  56002,00 грн., що складає 53,23 % (розмір вартості невід’ємних поліпшень орендованого  майна).

Частка місцевої громади становить  46,77 % вартістю 49198,00 грн.

Оскільки спірний об’єкт конструктивно є неподільним, його неможна розділити без втрати його цільового призначення –під магазин, подальша його  реконструкція з розділом технічно неможлива, виділення долі в натурі та спільне володіння та користування майном також неможливе, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову про визнання за позивачем права власності на 53,23% частки об`єкту  нерухомості  –магазину по вул. Велика Морська/Адмірала Октябрьского, 48/1 у місті Севастополі

Статтею 365 Цивільного кодексу України встановлено, що право особи на частку в загальному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка  є  незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім’ї.

Оскільки відповідно до квитанцій від 26.03.2007 № 36119854Тr та від 14.05.2007 № 41058779 сума 49198,00 грн. внесена на депозитний рахунок суду, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про припинення  права власності Севастопольської міської ради на частку в об’єкті нерухомості 46,77 % за адресою м. Севастополь вул.Велика Морська/Адм. Октябрьського, 41/8 у м. Севастополі вартістю 49198,00 грн.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про необґрунтоване посилання суду першої інстанції на договір оренди від 24.06.1997 на такий, що припинив свою дію внаслідок укладення 21.08.2003 договору купвлі-продажу об'єкту.

Зазначений договір купівлі-продажу у судовому порядку визнано недійсним, отже, підстави для припинення договору оренди стали відсутніми. Як свідчать матеріали справи, позивач на час звернення його до суду продовжував користуватись об'єктом оренди та сплачував за це відповідну плату.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду комунального майна Севастопольської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Севастополя від 15.06.2007 у справі № 20-4/136 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                  Г.К. Прокопанич

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

О.А. Щепанська