ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"22" червня 2007 р.                                        Справа № 17/78

м. Чернігів                                                                                         «22 »червня 2007 року

Суддя Кушнір І.В. розглянув у відкритому судовому засіданні за участю:

Секретаря судового засідання: Чепурна О.В.

Представника позивача: Мозирко В.О. –головний держподатінспектор, дов.№1372/32-0817 від 19.06.07р.;

Представника відповідача: не з`явився.

матеріали справи №17/78

За ПОЗОВОМ: Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації  України

01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка, 1

До ВІДПОВІДАЧА: Відкритого акціонерного товариства “Укроптбакалія”

14000, м. Чернігів, вул. Любецька, 189

Про стягнення 29482,64 грн. штрафних санкцій

СУТЬ СПОРУ:

Департаментом САТ ДПА України пред’явлено позов до ВАТ „Укроптбакалія” про стягнення 29482,64 грн. штрафу за зберігання, транспортування, реалізацію фальсифікованих алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору, накладеного рішенням Позивача про застосування фінансових санкцій №000038 від 29.03.2006р.

Відповідач відзив на позов не надав, представника для участі в судовому засіданні не направив, хоча двічі належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (поштові повідомлення про вручення поштового відправлення №359080 та №516959 свідчать про вручення ухвали, повістки, копії позову з додатками 07.02.07р.та 13.06.07р. відповідно).

Клопотань від Відповідача про відкладення чи зупинення провадження у справі також не надійшло.

Разом з тим, від Відповідача надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду по даній справі від 12.06.07р., якою поновлено провадження у справі та визначено дату судового розгляду.

По-перше, згідно ч.4 ст.186  Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ):

«Заява про апеляційне оскарження ухвали суду  першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи,  яка її оскаржує, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється  з дня  отримання нею копії ухвали.  Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається  протягом  десяти  днів  після  подання заяви про апеляційне оскарження.»

Відповідно до ч.1 ст.188 КАСУ:

«Суд  першої інстанції  після  одержання  всіх апеляційних скарг у справі від осіб, які  подали  заяви про апеляційне оскарження, або через три дні після закінчення строку на подання апеляційної скарги надсилає їх разом зі справою до адміністративного суду апеляційної інстанції».

З врахуванням викладеного, дана справа підлягає направленню до адміністративного суду апеляційної інстанції 12.06.07р. + 5 днів + 10 днів + 3 днів = 02.07.07р. з врахуванням вихідних днів.

Тобто, на даний час даний строк направлення справи до адміністративного суду апеляційної інстанції не наступив.

По-друге, згідно ч.ч.1,2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007р. №8 «Про незалежність судової влади»:

«12. Оскарження судових рішень допускається у випадках, порядку та з підстав, визначених законом.

Оскарження ухвал або інших процесуальних актів суду, якими не завершується провадження у справі (про прийняття заяв і скарг до розгляду, про призначення судових засідань, про виклик осіб, про витребування документів та інших доказів тощо), крім випадків, прямо передбачених процесуальним законом, не допускається.»

Частиною 5 ст.156 КАСУ, яка визначає порядок поновлення провадження у справі після зупинення, не передбачено можливості оскарження ухвали про поновлення провадження у справі, тобто оскарження вищевказаної ухвали суду від 12.06.07р. не допускається.

З урахуванням викладеного, а саме, що оскарження вищевказаної ухвали суду від 12.06.07р. не допускається та, що на даний час даний строк направлення справи до адміністративного суду апеляційної інстанції не наступив, жодних клопотань від Відповідача не надійшло, суд не вбачає ні перешкод для розгляду судової справи в день судового засідання 22.06.07р., ні підстав для зупинення провадження у справі на даний день засідання.

З приводу неявки представника Відповідача та можливості розгляду справи за його відсутності, суд відмічає наступне.

Як зазначено вище, Відповідач двічі належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, проте, відзив на позов не надав, представника для участі в судовому засіданні не направив, жодних письмових пояснень поважності причин неможливості надання відзиву та явки представника до суду не надіслав. Клопотань від Відповідача про відкладення розгляду справи також не надійшло.

Разом з тим, крім апеляційного оскарження ухвали про поновлення провадження у справі від 12.06.07р., аналогічно Відповідачем оскаржувалася ухвала суду про відкриття провадження у даній справі від 06.02.07р. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.03.07р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за зазначеною апеляційною скаргою Відповідача, з тих підстав, що КАСУ не передбачено можливість оскарження ухвали про відкриття провадження у справі.

З даних двох оскаржень ухвал суду, можливість оскарження яких чинним КАСУ не передбачено, суд вбачає, що Відповідач не бажає скористатися своїм правом можливості направлення представника  до суду та надання письмових пояснень по справі, а, навпаки, всупереч вимогам ч.2 ст.49 КАСУ, недобросовісно користується  належними йому процесуальними правами і намагається вищезазначений чином затягнути розгляд справи та уникнути стягнення з нього штрафних санкцій.

За таких обставин, суд доходить висновку, що неявка представника Відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши представника Позивача, дослідивши надані письмові докази, суд -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2005р. працівниками Регіонального управління ДААК ДПА в Чернігівській області була проведена перевірка складу, який розташований за адресою: м. Чернігів, вул.Любецька, 189, та який належить ВАТ „Укроптбакалія”.

За результатами перевірки складено акт перевірки №250011/25/26/0248/21-320 від 19.12.2005р.

Як вбачається із акту, перевіркою було встановлено, що на складі зберігалася горілка виробництва ЗАТ “Чернігівський ЛГЗ, а саме:

1. Настоянка  “Карат-медова з перцем” 0,5л, дата виготовлення 11.11.05р., по ціні 7,96 грн., в кількості 149 пляшок.

2. Горілка особлива “Карат-аметист” 0,5л, дата виготовлення 23.09.05р., по ціні 8,09 грн., в кількості 394 пляшки.

3. Горілка особлива “Карат-сапфір” 0,5л, дата виготовлення 03.10.05р., по ціні 8,64 грн., в кількості 504 пляшки.

4. Горілка “Карат-класична” 0,5л, дата виготовлення 18.11.05р., по ціні 7,96 грн., в кількості 360 пляшок.

5. Настоянка „Карат-лимон” 0,5л, дата виготовлення 27.10.05р., по ціні 7,31 грн., в кількості 570 пляшок.

6. Горілка “Карат-посольська” 0,5л, дата виготовлення 11.11.05р., по ціні 10,08 грн., в кількості 340 пляшок.

7. Горілка “Карат-гранат” 0,5л, дата виготовлення 05.10.05р., по ціні 8,09 грн., в кількості 424 пляшки.

8. Горілка “Карат-пшенична” 0,5л, дата виготовлення 07.11.05р., по ціні 7,96 грн., в кількості 425 пляшок.

9. Горілка особлива “Карат-ізумруд” 0,5л, дата виготовлення 03.10.05р., по ціні 8,64 грн., в кількості 403 пляшки.

Згідно акту, вищезазначена горілка маркована марками акцизного збору з візуальними ознаками фальсифікації.

Як вказано в акті перевірки, вбачаються ознаки порушення, передбаченого абз.3 ч.4 ст.11 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, ч.2 ст.7 Закону України “Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби”, п.20 Положення про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору з голографічними захисними елементами і маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Як вбачається з акту відбору експериментальних зразків від 19.12.05р., співробітниками СОБНОТ ЧМВПМ УПМ ДПА в Чернігівській області вилучено:

1. Настоянка  “Карат-медова з перцем” з акцизною маркою серії 04 ААБФ №080560.

2. Горілка особлива “Карат-аметист” з акцизною маркою серії 04 ААБО №002390.

3. Горілка особлива “Карат-сапфір” з акцизною маркою серії 04 ААБЙ №002921.

4. Горілка “Карат-класична” з акцизною маркою серії 04 ААБК №080630.

5. Настоянка „Карат-лимон” з акцизною маркою серії 04 АААБ №002618.

6. Горілка “Карат-посольська” з акцизною маркою серії 04 ААБМ №080390.

7. Горілка “Карат-гранат” з акцизною маркою серії 04 ААБЗ №004003.

8. Горілка “Карат-пшенична” з акцизною маркою серії 04 АААР №002537.

9. Горілка особлива “Карат-ізумруд” з акцизною маркою серії 04 ААБД №03994.

Решта зазначених в акті перевірки алкогольних напоїв вилучена співробітником ЧМВПМ УПМ ДПА в Чернігівській області згідно протоколу вилучення від 09.12.05р.

Про вилучення вищевказаних алкогольних напоїв та відібрання експериментальних зразків співробітниками ЧМВПМ УПМ ДПА зроблена відмітка і в акті перевірки.

Як вбачається з наданого Позивачем  протоколу експертизи вилучених марок №357-12-05 від 20.12.05р., проведеної Управлінням по контролю за виробництвом цінних паперів, акцизних марок та документів суворої звітності Міністерства фінансів України, вищезазначені марки є підробленими.

Відповідно до абз.3 ч.4 ст.11 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів” від 19.12.95р. №481/95-ВР (далі –Закон №481):

“Алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством.”

Згідно ч.2 ст.7  Закону України “Про акцизний збір на алкогольні напої та тютюнові вироби” від 15 вересня 1995 року N329/95-ВР (далі Закон №329):

“Наявність марки акцизного збору на пляшці (упаковці) алкогольних напоїв та пачці (упаковці) тютюнових виробів є однією з умов для ввезення на митну територію України і реалізації їх споживачам.

Забороняється ввезення, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та реалізації на території України алкогольних напоїв та тютюнових виробів, на яких немає марок акцизного збору встановленого зразка.”

Згідно ч.4 п. 20 Положення про виробництво, зберігання, продаж марок акцизного збору з голографічними захисними елементами і маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2003 р. N567 (далі Положення):          “Алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог цього Положення або марками, що не відповідають виду продукції та місткості тари та/або не видавалися безпосередньо виробнику (імпортеру) зазначеної продукції, вважаються немаркованими.”

Згідно абз.13 ч.2 ст.17 Закону №481, за порушення норм даного Закону до суб’єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зберігання,   транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв та тютюнових  виробів,  алкогольних  напоїв  та тютюнових  виробів без марок акцизного збору встановленого зразка або  з  підробленими  марками  акцизного  збору  -  100  відсотків вартості товару, але не менше 1700 гривень.

Відповідно п.5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст.17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.03р.

“Підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

·          акт перевірки додержання суб'єктом підприємницької діяльності встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

·          матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.”

Відповідно до п.6 даного порядку:

“Рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (Департамент з питань адміністрування акцизного збору і контролю за виробництвом та обігом підакцизних товарів Державної податкової адміністрації, його регіональні управління та їх територіальні підрозділи, Мінекономіки), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Державної податкової адміністрації, Держкомстату, Держспоживстандарту у межах їх компетенції, визначеної законодавством.

На підставі вищевказаного акту перевірки, Позивачем прийнято рішення №000038 від 29.03.2006р. про застосування до Відповідача фінансових санкцій в розмірі 29482,64 грн. за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору.

Згідно п.13 Порядку рішення про застосування фінансових санкцій можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Дане рішення було оскаржене Відповідачем до суду.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.10.06р. по справі №6/182а в позові про скасування вищенаведеного рішення про застосування штрафних санкцій до ВАТ „Укроптбакалія” було відмовлено. Дане судове рішення, згідно ч.5 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, набрало законної сили з моменту його проголошення.

Таким чином, рішення №000038 від 29.03.2006р. про застосування до Відповідача фінансових санкцій в розмірі 29482,64 грн. за зберігання та реалізацію алкогольних напоїв з підробленими марками акцизного збору на даний момент є чинним.

Згідно ч.1 ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України:

“Обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі,  що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших  справ,  у  яких беруть  участь  ті самі особи або особа,  щодо якої встановлено ці обставини.”

Таким чином, законність та обґрунтованість вищевказаного рішення вже були предметом розгляду справи №6/182а та їм була надана відповідна оцінка Київським апеляційним господарським судом, а тому вони не вимагають повторного їх розгляду.

Зазначений факт є додатковою підставою, що підтверджує висновок суду про можливість розгляду даної справи без участі представника Відповідача.

Згідно ч.5 ст.17 Закону №481 у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.

Відповідно до п.п.10, 11 Порядку, у разі невиконання суб'єктом підприємницької діяльності рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду. Суми фінансових санкцій, стягнені відповідно до цього Порядку, зараховуються до державного бюджету.

В зв’язку з несплатою Відповідачем добровільно суми штрафних санкцій в розмірі 29482,64 грн., Позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.216 Господарського кодексу України від 16.01.03р., який набрав чинності з 01.01.04р.:

“Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.217 даного Кодексу:

1. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

2. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

3. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції.

4. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.”

Згідно ст.238 Господарського кодексу України:

“За  порушення  встановлених  законодавчими  актами  правил здійснення господарської діяльності  до  суб'єктів  господарювання можуть  бути  застосовані  уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції,   тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані  на  припинення   правопорушення   суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.”

Згідно ст.239 даного Кодексу:

“Органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання  такі адміністративно-господарські санкції:

·          вилучення прибутку (доходу);

·          адміністративно-господарський штраф;

·          стягнення зборів (обов'язкових платежів);

·          зупинення операцій за рахунками суб'єктів господарювання;

·          застосування антидемпінгових заходів;

·          припинення експортно-імпортних операцій;

·          застосування індивідуального режиму ліцензування;

·          зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності;

·          анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності;

·          обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання;

·          скасування   державної  реєстрації  та  ліквідація   суб'єкта господарювання;

·          інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.»

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.241 вищевказаного Кодексу:

“Адміністративно-господарський штраф –це грошова сума, що сплачується суб'єктом  господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених  правил  здійснення  господарської діяльності.

Перелік   порушень,   за  які  з  суб'єкта  господарювання стягується штраф,  розмір і порядок  його  стягнення  визначаються законами,  що  регулюють  податкові  та  інші  відносини,  в  яких допущено правопорушення.”

Штрафні санкції за порушення норм Закону №481 за своєю правовою природою є вищевказаними адміністративно-господарськими санкціями.

На підставі вищенаведеного, суд не приймає доводи Позивача, що дія вищенаведених статей Господарського кодексу України не розповсюджується на застосовані до Відповідача штрафні санкції.

Згідно ст.250 Господарського кодексу України:

“Адміністративно –господарські санкції можуть бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом  шести  місяців  з дня  виявлення  порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб'єктом встановлених законодавчими  актами  правил здійснення господарської діяльності,  крім випадків,  передбачених законом.”

З огляду на те, що адміністративно-господарські санкції загалом, і штрафні санкції за порушення Закону №481 зокрема, є конфіскаційними, оскільки своїм наслідком мають вилучення державою у суб’єкта господарювання основних чи оборотних фондів, іншого майна, їх застосування, відповідно до ст.41 Конституції України, можливе лише за рішенням суду . З врахуванням цього і звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення сум адміністративних санкцій в разі відмови суб’єкта господарювання від їх сплати в добровільному порядку повинно бути в межах строків, встановлених ст.250 ГК України.

Даний висновок підтверджується висновками, викладеними в листі Голови Вищого адміністративного суду на ім`я Голови ДПА України Брезвіна А.І. та в Постанові  Вищого адміністративного суду від 12.10.06р. по справі №10/255.

Як вбачається з акту перевірки, порушення Відповідачем чинного законодавства виявлене 19.12.05р., тобто шість  місяців  з дня  виявлення  порушення спливли 19.06.06р., один рік з дня порушення Відповідачем –19.12.06р.

Спірне рішення винесено Позивачем 29.03.06р., тобто Позивачем не порушено вищевказані строки, передбачені ст.250 Господарського кодексу України при прийнятті рішення про застосування фінансових санкцій.

Разом з тим, сам позов датований 30.01.07р., до суду надійшов 05.02.07р.

Таким чином, Позивачем порушено обидва вищевказані строки, передбачені ст.250 Господарського кодексу України, при зверненні до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій згідно вищевказаного рішення.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.94, 158-163, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Дана Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку. Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява.  Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі. Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції. Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження. Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

3. Дана Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано  заяву  про  апеляційне  оскарження,  але апеляційна  скарга  не  була  подана  у  строк,  встановлений  цим Кодексом,  постанова або  ухвала  суду  першої  інстанції  набирає законної сили після закінчення цього строку. У  разі  подання  апеляційної скарги судове рішення,  якщо його  не  скасовано,  набирає  законної  сили   після   закінчення апеляційного розгляду справи.

4. Дана Постанова після набрання законної сили,  є обов'язковою для осіб,  які беруть  участь  у  справі,  для  їхніх правонаступників,  а також для всіх органів,  підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини,  які  були  встановлені постановою,  що набрала законної  сили,  в  одній  адміністративній   справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Суддя                                                                                                      І.В. Кушнір