СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

27 серпня 2007 року
Справа № 2-3/330-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської О.А.,

суддів                                                                      Гоголя Ю.М.,

Горошко Н.П.,

за участю представників сторін:

позивача: Черфасова Ігоря Валентиновича (повноваження перевірені)  директора товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської";

позивача: Горбачевої Марії Петрівни, довіреність №21   від 20.08.2007,  товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської";

відповідача: Юрченко Дмитра Юрійовича, довіреність №б/н   від 27.08.2007,  сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" ;

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Соколова І.О.) від 12-19 червня 2007 року у справі № 2-3/330-2007,

за позовом           товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" (пров. Черфаса, 30, Михайлівка, Нижньогірський р-н, 97115)

до           сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" (пров. Садовий, 26, Плодове, Нижньогірський р-н, 97134)

про стягнення 29013,40грн. та за зустрічним позовом про визнання договору недійсним та стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12-19 червня 2007 року у справі №2-3/330-2007 (суддя Соколова І.О.) частково задоволено первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" про стягнення 29013,40грн.

Суд стягнув з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" 8083,50грн. заборгованості, 102,00грн. держмита та 59,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні іншої частини первісного позову було відмовлено.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12-19 червня 2007 року у справі №2-3/330-2007 (суддя Соколова І.О.) відмовлено у задоволенні зустрічного позову  сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" до товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської"  про визнання договору недійсним та стягнення.

Позивач (за зустрічним позов відповідач), не погодившись з рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення місцевого господарського суду, стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" 26328,00грн. основного  боргу, 2685,40грн. пені за порушення строків виконання зобов'язань, всього 29013,40грн., витрат за сплату держмита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Сторона посилається на те, що господарським судом при прийнятті рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач (за зустрічним позов відповідач) вказує на те, що згідно з пунктами 1.2 - 1.3 договору, відповідач зобов'язувався здійснити передоплату за 3000 кг. ячменя, виходячи з розрахунку по 1,30 грн/кг. на суму 3900,00грн., а за решту об'єму зерна =16020 кг. ячменя) - розрахуватись зерном фуражного ячменя у співвідношенні 1:1,5 у термін до 01 липня 2006, або постачанням засобів захисту рослин у термін до 01.04.2006  з розрахунку по 1,40грн/кг ячменя.

Таким чином, граничний строк будь-якої сплати за отримане зерно, встановлений договором, спливав 01 липня 2006 року.

Оскільки жодного пункту договору щодо сплати за отримане зерно відповідачем не було виконано, у своїх позовних вимогах позивач (за зустрічним позов відповідач) розраховував суму боргу як вартість зерна фуражного ячменю у кількості 19020 * 1,5=28530 т. на цю дату. За інформацією видання Кримського державного аграрного центра "Агромир", середня ціна ячменя на 01 липня 2006 року складала 1,20 грн./кг., таким чином заборгованість відповідача за придбане зерно складала   28530 кг. * 1,20 = 34236,00 грн.

Незважаючи на цю обставину, суд, який визнав договір чинним, чомусь вирішив обчислювати борг відповідача лише на момент отримання зерна у березні 2006, не враховуючи умови договору ні по співвідношенню зерна (1:1,5), ні по сплати пені за порушення строків виконання зобов'язань.

На  думку позивача (за зустрічним позов відповідача), у цьому випадку суд неповно з'ясував всі обставини справи, що й обумовило прийняття неправильного рішення.

Розпорядженням заступника голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 20.08.2007 року у складі судової колегії було здійснено заміну судді Ґонтаря В.І., у зв'язку з зайнятістю в іншому судовому процесі та судді Сотула В.В., у зв'язку з відпусткою, на суддів Гоголя Ю.М. та Горошко Н.П.

За клопотанням представників сторін, судочинство здійснювалось на російській мові.

На підставі статті 101 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши матеріали справи, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім.. Крупської" звернулось до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник"  про стягнення 29013,40грн., у тому числі 26328,00грн. основного боргу за отримане за договором від 17.03.06 насіння ярового ячменя, 2685,40грн. пені за невиконання зобов'язань. (а. с.2-4).

Від  відповідача за первісним позовом 29.01.2007 року  надійшла зустрічна позовна заява про визнання недійсним договору про поставку ярового ячменя від 17.03.2006 року та стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірми ім. Крупської" 13000,00грн. подвійного збитку, з посиланням на статті 203, 229, 230, 526, 623 Цивільного Кодексу України. (а. с. 27-29).

Позивач за первісним позовом мотивував свої вимоги, посилаючись на договір про постачання ярового ячменю, який було укладено з відповідачем 17.03.06. Позивач стверджував, що відповідно до умов цього договору передав відповідачу насіння   ярового ячменю сталкер 2-ї репродукції у кількості 19020 кг, але, відповідач не виконав умови договору, не сплатив позивачеві вартість отриманих насінь ярового ячменя Сталкер II репродукції, що на думку позивача, є підставою для стягнення з нього заборгованості та пені на загальну суму 29013,40 грн. Позивач у процесі розгляду справи, неодноразово уточнював свої позовні вимоги.

Заява позивача за первісним позовом від 04.05.07 (остання) містить в собі збільшення позовних вимог до суми 39179,12грн. (34236,00грн. основного боргу, 4943,12 грн. пені за порушення строків виконання зобов'язань). Цю заяву про збільшення позовних вимог позивач за первісним позовом також обґрунтовує  посиланням на умови договору від 17.03.06.

Представник сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник"  у  поясненнях пояснив,   що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" можуть бути задоволені лише частково у розмірі 8083,50грн., що становить вартість отриманого сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Буревестник"  ячменю у кількості 19020 кг, виходячи із ціни на яровий ячмінь -425 грн./тону, на підставі довідки ТПП Криму.

Позивач за зустрічним позовом також неодноразово змінював предмет позову.

Остання заява позивача за зустрічним позовом була спрямована до господарського суду 02.04.07.

У цій заяві позивач - сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник"  просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірми ім. Крупської" 6500,00грн. збитків, посилаючись на те, що відповідач за зустрічним позовом порушив умови договору про постачання ярового ячменю від 17.03.06, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" замість 20 тонн ярового ячменю Сталкер II репродукції поставило сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Буревестник"    19020 кг ячменю фуражного.

У зв'язку з цим, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник"  вважає, що товариство зазнало збитків у розмірі 6500,00грн., які підлягають відшкодуванню.

Судова колегія розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи,  17.03.2006  між товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" (постачальник) та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Буревестник"  (отримувач) було укладено договір на постачання ярового ячменя. (а. с. 7).

Відповідно до пункту 1.1. товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" було зобов'язано поставити сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Буревестник" яровий ячмінь «Сталкер репродукції у кількості 20 тон за ціною 1300,00грн. за 1 тону.

Сторони пунктом І.2. та пунктом 1.3. договору  узгодили між собою порядок розрахунків, а саме: розрахунок отримувач проводить у сумі 3900,00грн. за 3 тони ярового ячменя передоплатою (пункт 1.2. договору), а за останні 17 тон ярового ячменя сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник" проводить розрахунок фуражним ячменем у строк до 01.07.2006  (у співвідношенні 1:1,5)  в кількості 25,5 тони або засобами захисту рослини (гербіцидами) взаєморозрахунком до 01. 04.2006  (виходячи із вартості ячменя - 1400 грн. за 1 тону) на суму 23800,00грн.

Отже, укладаючи цей договір, сторони чітко встановили в ньому предмет угоди - постачання позивачем відповідачу ярового ячменя Сталкер II репродукції у кількості 20 тон, а також порядок розрахунків.

Проте, у процесі розгляду справи було встановлено, що як позивач, так і відповідач за первісним позовом при виконанні цього договору допустили його порушення, фактично змінивши умови договору, як у частині предмету договору, так і частині порядку розрахунків за отриманий ячмінь.

У первісній позовній заяві, на підтвердження своїх вимог, товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" посилалось на накладну №7-а сх без дати, у відповідності з якою, позивач відпустив відповідачу 19020 кг насіння ячменю "Сталкер" за ціною 1083 грн. (без податку на додану вартість) на загальну суму з податком на додану вартість 24726 грн. (а. с. 9).

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що даний документ не може бути прийнятий  у якості безспірного доказу тому, що у цій накладній відсутній підпис одержувача - представника сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник". Крім того, ця накладна не містить дати відпустки насіння ячменю.

Проте, у матеріалах справи є т.т. накладні №105 від 18.03.06  та № 108 від 18.03.06, з яких вбачається, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник" отримало від товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім.. Крупської"    ячмінь фуражний у загальній кількості 19020 кг ( а. с. 10, 12).

Ці т.т. накладні є єдиними документами, що підтверджують факт відпустки позивачем відповідачу 19020 кг насіння фуражного ячменю, так як на них є підписи представників товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської"    та сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник".

Представники сторін погоджувались з тим, що позивачем на виконання умов договору від 17.03.06  фактично було відпущено відповідачу насіння ячменя у кількості 19020 кг, але позивач стверджував, що він відпустив відповідачу насіння ярового ячменя "Сталкер", а відповідач, з посиланням на вказані т.т. накладні, пояснював, що отримав ячмінь фуражний, а тому зазнав майнові збитки.

Судом першої інстанції також було встановлено, що до отримання 19020 кг ячменя фуражного відповідач не здійснив ніякої передоплати. Не здійснив він і оплати за фактичне отримане 18.03.06  насіння ячменю фуражного.

Даний факт відповідач пояснює тим, що позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірми ім. Крупської" не виставило йому рахунки на оплату ячменя фуражного, не спрямовував будь-яких листів з питань сплати, а відразу звернувся з позовом до господарського  суду Автономної Республіки Крим.

На підставі викладеного, апеляційна інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом - товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірми ім.. Крупської" підлягають задоволенню частково, а саме: з відповідача сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" на користь позивача підлягає стягненню вартість фактично отриманого відповідачем ячменя фуражного у кількості 19020 кг у розмірі 8083,50грн.

При цьому було враховано, що відповідно до пункту 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо друге не встановлено договором, законом чи не випливає з характеру відношень сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні - покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 671 Цивільного кодексу України також передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами.

Якщо покупець не відмовився від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору, він зобов'язаний сплатити його за ціною, погодженою с продавцем.

Вище було зазначено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" не прийняло необхідних заходів щодо погодження ціни на поставлений відповідачеві ячмінь фуражний, а тому відповідач повинен сплатити товар за ціною, яка на момент укладання договору застосувалась щодо аналогічного товару (пункт 5 статті 672 Цивільного кодексу України).

Відповідно до  довідки ТПП Криму від 02.02.07  у березні 2006, тобто на дату складання спірного договору, ціна на ячмінь фуражний складала 400-450 грн. за 1 тону, тобто середня ціна складала 425 грн./ тону.

Отже, вартість отриманого відповідачем фуражного зерна у розмірі 19020 кг складає 8083,50грн. (19020 кг X 425 грн.) і ця сума підлягає стягненню з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Буревестник" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської".

Також судова колегія погоджується з висновками місцевого суду про те, що в іншій частині вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" про стягнення вартості отриманого відповідачем насіння слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю вимог.

Крім того, не підлягають також задоволенню вимоги позивача за первісним позовом у частині стягнення з відповідача пені за порушення строків виконання зобов'язань у розмірі 4943,12грн. на підставі пункту 2.1. договору від 17.03.06, оскільки, зміняючи умови договору (предмет та порядок розрахунків), сторони у даній справі не встановили конкретні строки щодо розрахунку за отриманий відповідачем ячмінь фуражний у кількості 19020 кг, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за прострочку виконання своїх зобов'язань за вказаним договором.

Розглянувши вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" 6500,00грн. збитків, та приймаючи до уваги той факт, що сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник" прийняло від товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" товар, який не відповідав умовам договору від 17.03.06  (19020 кг фуражного ячменя замість 20 тон ярового ячменя "Сталкер" II репродукції у кількості 20 тон), суд  першої інстанції, обґрунтовано на думку судової колегії, не знайшов законних підстав для стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" 6500 грн. збитків згідно з статтею 610, пунктом 4 статті 611 Цивільного кодексу України, на які посилався позивач за зустрічним позовом.

Як було вказано вище, кожна з сторін за договором припустилася порушення його умов, а тому сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник" не має законних підстав для стягнення збитків з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" у розмірі 6500,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи, у процесі розгляду справи, сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Буревестник" зняло  вимоги щодо визнання недійсним договору від 17.03.06  у порядку статті 230 Цивільного кодексу України, які були викладені у зустрічному позову від 29.01.07, але, не відмовився від позову у цій частині у встановленому порядку.

Проте, суд першої інстанції, правомірно на думку апеляційної інстанції, також не знайшов законних підстав для визнання договору від 17.03.06 недійсним за підставами, викладеними у зустрічному позові.

Позивач за зустрічним позовом посилався на те, що при укладанні спірного договору товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім.. Крупської" навмисно ввело другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Так, на думку позивача, у момент відпустки насіння товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" було відомо про відсутність у нього насіння ярового ячменю Сталкер II репродукції, а тому під відомом ярового ячменю "Сталкер" було передано ячмінь фуражний.

Однак, це ствердження не було підтверджено належними доказами та не найшло свого підтвердження під час розгляду справи.

За викладених обставин, суд першої інстанції відповідно до норм чинного законодавства визнав, що вимоги позивача за зустрічним позовом не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, судова колегія не може прийняти до уваги посилання позивача (за зустрічним позов відповідача), які було викладено в апеляційній скарзі, оскільки вони суперечать чинному законодавству та спростовуються доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12-19 червня 2007 року у справі № 2-3/330-2007 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма ім. Крупської" залишити без задоволення.

Головуючий суддя                                                  О.А. Щепанська

Судді                                                                                Ю.М. Гоголь

Н.П. Горошко