ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.07.07 р.                                                                               Справа № 36/293

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Донспецресурс”, м.Донецьк

До відповідача: Закритого акціонерного товариства „Орендне підприємство „Шахта „Жданівська”, м.Жданівка, Донецька область

про стягнення 97206,40 грн.

Суддя Мальцев М.Ю.

Представники:

від позивача: Винниченко М.В. за довіреністю

від відповідача: Ковальова Л.П. за довіреністю

В судовому засіданні 29.11.2007р. була оголошена перерва до 04.12.2007р. для надання сторонами додаткових документів

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Донецької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю „Донспецресурс”, м.Донецьк  з позовом до Закритого акціонерного товариства „Орендне підприємство „Шахта „Жданівська”, м.Жданівка, Донецька область про стягнення 97206,40  грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір оренди №1554 від 21.12.04р.,  договір №10/84-пр від 11.10.04р., копії актів прийомки виконаних підрядних робіт, копії довідок вартості виконаних підрядних робіт, розрахунок позовних вимог.

У зв”язку з хворобою судді Будко Н.В. розпорядженням заступника голови господарського суду Донецької області від 02.10.06р. справу №36/293 передано на розгляд судді Мальцеву М.Ю.

16.10.06р. позивач надав заяву про зменшення позовних вимог в частині стягнення 3% річних та суми інфляції, а саме просить суд стягнути з відповідача борг у сумі 78668,93 грн., 543,14 грн.- 3% річних, 157,33 грн. – суми інфляції.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив що проти задоволення позову в частині стягнення боргу у сумі 78668,93 грн. не заперечує, в іншій частині задоволення  позовних вимог заперечує посилаючись на  ст. 530 ЦК України.

08.11.06р. позивач надав пояснення в якому зазначив, що позивачем була направлена на адресу відповідача претензія №82, що підтверджується квитанцією.

Ухвалою господарського суду  Донецької області від 04.12.06р. зупинено провадження по справі у зв”язку з надсиланням господарським судом матеріалів до слідчих органів.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 06.02.07р. ухвалу господарського суду Донецької області від 04.12.06р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 06.02.07р. та ухвалу господарського суду Донецької області від 04.12.06р. Справу передано до господарського суду Донецької області для розгляду по суті.

Ухвалою заступника голови господарського суду Донецької області від 19.06.07р. продовжений строк вирішення спору до 19.07.07р.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

Між ДП „Шахтарськантрацит” ВП „Шахта „Жданівська” та позивачем був укладений договір  №10/84-пр від 11.10.04р. (надалі Договір),  згідно з яким  заказник доручає, а виконавець (позивач) бере на себе зобов’язання виконувати роботи, передбачені цим Договором.

Позивач виконав свої зобов’язання за договором, що підтверджується актами прийомки виконаних підрядних робіт, які додані до матеріалів справи.

21.12.04р. між Регіональним відділом Фонду державного майна України по Донецькій області та відповідачем був укладений договір №1554 (надалі Договір 1.), згідно з яким орендодавець  передає, а орендар  (відповідач) приймає в строкове платне користування майно, що належить до державної власності – цілісний майновий комплекс „Відособлений підрозділ „Шахта „Жданівська” ДП „Шахтарськантрацит”, склад і вартість якого визначено у відповідності з додатками №1,2,3 до договору оренди, протоколом про результати інвентаризації та передавальним балансом (п.1.1. Договору 1.).

Згідно п.1.6. Договору 1.   орендар (відповідач) виступає правонаступником усіх прав та обов’язків реорганізованого Підприємства згідно передавального балансу.

Договір 1. набрав чинності 01.01.05р., тому виконані роботи позивачем у січні 2005р. за Договором були здані відповідачу, як правонаступнику ДП „Шахтарськантрацит”, що підтверджується актом приймки виконаних підрядних робіт за січень 2005р.

Строк виконання грошового зобов’язання Договором №10/84-пр від 11.10.04р. не встановлений.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідач надав відзиви на позовну заяву, в яких зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення  боргу за виконані роботи у сумі 78668,93 грн. визнає.

Відповідно до п.5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Детально дослідивши усі матеріали справи суд робить висновок, що визнання позову відповідачем в частині стягнення суми основного боргу не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, тому позовні вимоги в частині стягнення боргу у сумі 78668,93 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач вимагає стягнення з відповідача  трьох відсотків річних у сумі 543,14 грн. за період з квітня 2006р. по червень 2006р. та інфляційної суми у розмірі 157,33 грн. за період з квітня 2006р. по  червень 2006р.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він направив на адресу відповідача претензію №82 від 24.03.06р. про погашення заборгованості, що, на його думку, підтверджується копією опису вкладення у ц/л та фіскальним чеком №4329 від 31.03.06р.

Відповідач надав пояснення, в яких зазначив, що претензія №82 від 24.03.06р. ним не була отримана. В обґрунтування своїх пояснень позивач посилається на те, що  у описі, який пред’явлений позивачем, як доказ надіслання претензії №82, вказаний лише один документ – претензія, але претензія №82 від 24.03.06р. включає додаток – лист №11/65 від 03.03.06р. Також, відповідач зазначає, що маса зазначена у квитанції відповідає масі  конверта, 1 листа А-4 та опису, при вкладанні  в конверт 2-х листів А-4 маса листа та його вартість буде більшою. Таким чином, відповідач вважає, що  за квитанцією №4329 від 31.03.06р. позивачем була надіслана відповідачу саме претензія №45 від 16.02.06р., яка не стосується предмету спору.

Крім того, відповідачем була надана належним чином завірена копія журналу вхідної кореспонденції підприємства відповідача, зі змісту якого вбачається що 04.04.06р. відповідачем була отримана саме претензія №45 від 16.02.06р., яка не стосується предмету спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський   суд   оцінює   докази   за своїм  внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному об'єктивному розгляді  в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,керуючись законом.

З огляду на зазначене, суд робить висновок, що позивачем не доведений факт отримання відповідачем саме претензії №82 від 24.03.06р., таким чином строк виконання грошового зобов’язання за Договором №10/84-пр від 11.10.04р. у відповідача не наступив, а оскільки немає прострочення виконання грошового зобов’язання  у розуміння ст. 625 ЦК України, відтак не має підстав для стягнення 3% річних та суми інфляції.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та суми інфляції необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню в порядку, що передбачений  ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.4-2, 4-3, 33, 36, 43, 49, 77, 78, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, Прикінцевими положеннями Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Донспецресурс”, м.Донецьк до Закритого акціонерного товариства „Орендне підприємство „Шахта „Жданівська”, м.Жданівка, Донецька область  про стягнення 79369,40  грн. задовольнити частково у сумі 78668,93 грн.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства „Орендне підприємство „Шахта „Жданівська”, м.Жданівка, Донецька область  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Донспецресурс”, м.Донецьк:  78668,93 грн. – основного боргу, 786,69 грн. - витрати по сплаті державного мита; 95,50 грн. - витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня

його прийняття (підписання).

Текст рішення оголошено в судовому засіданні 19.07.07 р.

Суддя