ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
ПОСТАНОВА

Іменем України

19.03.2007
Справа №2-22/2156-2007А

За позовом - Прокурора м.Керчь, діючого в інтересах держави в особі Територіального управління Державної комісія з цінних паперів та фондового ринку в АРК  (м.Сімферополь, вул. Горького,5)

До відповідача  - ЗАТ “Керченський скляний комбінат”  (м.Керчь, Індустріальне шосе, 11)

Про стягнення 170 грн.

Суддя   Яковлєв С.В.

За участю  секретаря  Дулімової В.І.

Представники:

Від позивача –   Тихончук С.Г.  – пред-к, дов.від 09.01.2007 р.

Від відповідача – Хашеітов В.Г. – пред-к, дов. від 01.11.2006 р.,

Куліченко В.М. – пред-к, дов. від 01.11.2006 р.

Сутність спору: Прокурор м.Керчь, діючи в інтересах держави в особі Територіального управління Державної комісія з цінних паперів та фондового ринку в АРК  ( далі позивач), звернувся до суду  з позовом, в якому просив стягнути з ЗАТ “Керченський скляний комбінат”  (далі відповідач)  170 грн. Вимоги мотивовані тим, що позивач  на підставі акту перевірки відповідача від  08.12.2005 р. виніс  15.12.2005 р.  постанову № 249-АР про накладення на останнього  санкцій за правопорушення  на ринку цінних паперів , згідно з якою  за ухилення від  виконання розпорядження   накладено штраф у сумі  170 грн. , який до тепершнього часу останнім не сплачений.

Представник позивача під час судового засідання, яке відбулось 20.02.2007р.,  підтримав позовні вимоги, пояснив, що відповідач вказану суму штрафу не сплатив.

Відповідач надіслав до суду відзив на позов ( вих. №9 від 07.03.2007 р.), в якому з позовними вимогами не погодився, вказавши, що відповідно до ухвали Господарського суду АРК від 26.09.2005 р. порушено провадження  у справі про його банкрутство, ведений мораторій на задоволення вимог кредиторів, у зв’язку з чим  відповідно до ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши представників сторін,   суд

встановив:

Позивач 29.06.2005 р.  виніс розпорядження № 57-АР про усунення  порушень діючого законодавства, згідно з яким  выдповыдач  у термін до 01.10.2005 р. мав  внести зміни до свого статуту згідно з вимогами діючого законодавства та до 15.10.2005 р. письмово проінформувати уповноважену особу відповідача про його виконання.

Уповноважена особа позивача провела перевірку виконання відповідачем розпорядження № 57-АР , за результатами якої склала 08.12.2005 р. Акт № 249-АР про правопорушення на ринку цінних паперів. В зазначеному акті зроблений висновок  про те, що ухилення відповідача від виконання розпорядження № 57-АР  є порушенням п.10.ст.8 Закона України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні”.

В наслідок розгляду справи про правопорушення на ринку цінних паперів позивачем 15.12.2005 р. винесено Постанову № 249-АР Про накладення санкцій за правопорушення на ринку цінних паперів , відповідно до якої  на підставі ст. 8,9, 11,12 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» за  ухилення від виконання розпорядження  на відповідача накладений  штраф у розмірі 170 грн.

.               Ст.19 Конституції України визначає, що  органи державної влади та органи місцевого самоврядування  зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади  здійснення державного регулювання ринку цінних паперів встановлені в Законі України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні”.

Відповідно до ст.  5 зазначеного закону  державне регулювання ринку цінних паперів  здійснює Державна коміссія з цінних паперів та фондового ринку.

Ст. 7 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні” визначає  основні завдання Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, до яких, зокрема, відноситься встановлення вимог  та умов  відкритого продажу (розміщення) цінних  паперів на території України, розроблення та організація  виконання заходів, спрямованих  на запобігання порушення законодавсвта  про цінні папери.

Згідно з п.10 ст. 8 зазначеного закону Державна комісія з цінних паперів та фондового ринку має право  надсилати емитентам , особам, які здійснюють  професійну діяльність  на ринку цінних паперів,  обов’язкові  для виконання  розпорядження про усунення  порушень законодавства  про цінні  папери.

У ст. 11 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні”  встановлена відповідальність  юридичних осіб  за правопорушення  на ринку цінних паперів, в який визначено, що за ухилення від виконання  або несвоечасне  виконання  розпоряджень Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку , її рішень про усунення  порушень щодо цінних паперів  остання має право накладати штраф у розмірі  до 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Надані сторонами документи свідчать про те, що відповідач погодився з вимогами,  викладеними в розпорядженні позивача № 57-АР від 29.06. 2005 р., але їх  у встановлений термін не виконав.

В порядку, передбаченому ст. 71 КАСУ, відповідач не надав доказів неможливості виконання вимог позивача, викладених в його розпорядженні  № 57-АР від 29.06. 2005 р., з поважних причин.

За таких обставин, керуючись ст. ст. 9,11,12 11 Закону України “Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні”, суд вважає, що позивач правомірно виніс 15.12.2005 р. Постанову № 249-АР  про накладення санкції за правопорушення на ринку цінних паперів.

Відповідачем не надані докази оскарження зазначеної постанови, що свідчить про його згоду з накладенням на нього штрафу у розмірі  170 грн.

Представник відповідача під час розгляду справи підтвердив факт несплати зазначеної суми штрафу.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд не може погодитись з твердженнями відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в зв’язку з тим, що ухвалою ГС АРК по справі № 2-8/13759-2005  від 26.09.2005 р. порушено провадження  у справі про його банкрутство, ведений мораторій на задоволення вимог кредиторів, у зв’язку з чим  відповідно до ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Згідно з п.7 ст.1 Закону України “Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”  грошове зобов’язання – це зобов’язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та інших підстав, передбачених цивільним законодавством України.

У випадку  застосування мораторію на задоволення вимог кредиторів згідно зі ст. 12 Закону призупиняється виконання боржником грошових зобов’язань, термін  виконання яких настав .В період дії мораторію не нараховуються  штраф,  пеня та інші фінансові(економічні) санкції на заборгованість, яка виникла до порушено провадження  у справі про  банкрутство.

Штрафна санкція , яка була застасована позивачем  згідно з Постановою № 249-АР , не є грошовим зобов’язанням,  неустойкою, яка нараховується за невиконання, несвоєчасне виконання  відповідачем прийнятиї на себе зобов’язань , у зв’язку з чим відсітні підстави для відмови у позові по її стягненню у випадку ведення  мораторія на задоволення вимог кредиторів відповідно до ч.4 ст.12 Закону України “Про відновлення  платоспроможності боржника або визнання його банкрутом”.

Під час судового засідання, яке відбулось 19.03.2007 р. були оголошені вступна та резолютивна частини постанови. Відповідно до ст. 163 КАСУ  постанову складено 23.03.2007р.

Керуючись ст.ст. 94, 98,   160-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Закритого акціонерного товариства “Керченський скляний комбінат”(м.Керчь, Індустріальне шосе, 11 , п/р 4001 в КФ КБ “Приватбанк” МФО324731 ,ЗКПО 31179659 та інших рахунків ) в доход Державного бюджету України ( п/р 0019, ЗКПО 24030783, МФО 824026, код платежу 23030300  ГУ ДКУ в АРК) штраф у сумі 170 грн.

У разі неподання  заяви про апеляційне оскарження, постанова набирає законної сили через 10 днів з дня її проголошення (у разі складання  постанови у повному обсязі, відповідно до ст. 160 КАСУ -  з дня складення у повному обсязі).

Якщо після подачі заяви  про апеляційне оскарження , апеляційна скарга не подана, постанова вступає в законну силу  через 20 днів після подання заяви про апеляційне  оскарження.

Постанова може бути оскаржена в порядку і строки передбачені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.