КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2007                                                                                           № 18/207

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

за участю представників:

від позивача - Гуцелюк Л.І.

розглянувши  апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "ВОЗКО"

на рішення Господарського суду м.Києва від 30.05.2007

у справі № 18/207

за позовом                               Закритого акціонерного товариства "ВОЗКО"

до                                                   Страхового товариства з додатковою відповідальністю "Гарантія"

третя особа           Товариство з обмеженою відповідальністю "Асистантська компанія "Реверс"

про                                                  стягнення 164667,99 грн.

ВСТАНОВИВ:

ЗАТ «Возко» звернулося до суду з позовом про стягнення з Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія» 164 667,99 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 30.05.2007 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся  до Київського апеляційного господарського суду  з апеляційною скаргою,  в якій просить  рішення скасувати та прийняти нове рішення про  задоволення  позову.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що рішення місцевого господарського суду прийняте з неповним з’ясуванням обставин, що мають значення для справи, місцевий господарський суд неправильно застосував та порушив норми процесуального та матеріального  права.

Зокрема заявник посилається на наявність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми страхового відшкодування. Так, позивач стверджує, що судом першої інстанції при вирішення спору не було взято до уваги наявність страхового сертифікату № 003102 до договору страхування вантажу № 0031 від 01.11.2004 р. Позивач стверджує, що цим сертифікатом передбачено страхування від крадіжки, а тому відмова у виплаті страхового відшкодування є  неправомірною.

Відповідач  у судове засідання 14.08.2007 р. не з’явився, подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. Дане клопотання мотивоване тим, що відповідач не отримував копії апеляційної скарги. Розглянувши клопотання відповідача  про відкладення розгляду справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на те, що відповідач у разі відсутності у нього копії апеляційної скарги не був позбавлений права ознайомитись з матеріалами справи до судового засідання 14.08.2007 р. Крім того судовою колегією береться до уваги те, що оскільки у клопотанні про відкладення розгляду справи відповідач не зазначив про намір  подати додаткові докази, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами у відповідності до ч. 2 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила  наступне.

01.11.2004 p. між сторонами укладений генеральний договір добровільного страхування вантажів № 0031.

Згідно з яким відповідач за умовами Правил страхування вантажів МС №019 страхує вантаж позивача на час перевезення, включаючи перевантаження та зберігання на складах у пунктах перевантаження в розмірі 100% його фактичної вартості, на випадок загибелі або пошкодження, спричинених внаслідок страхових подій, передбачених Правилами страхування.

Позивач листом №1803-119 від 03.10.2006 р. повідомив відповідача про те, що в ніч з 02.10.2006 р. на 03.10.2006 р. в результаті перевезення шкіртовару з Вознесенського складу готової продукції на філію складу ЗАТ „Возко" м. Харків, була здійснена крадіжка шкіртовару на суму 164667,99 грн.

Спір у даній справи виник у зв’язку із тим, що відповідач листом №838 від 12.12.2000 р. відмовив позивачеві у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що ризик „крадіжка" згідно з умовами генерального договору добровільного страхування вантажів №0031 від 01.11.2004 р. не входить в об'єм відповідальності страховика.

Судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про страхування", страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 2 статті 8 вказаного Закону передбачено, що страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Пунктом 19.3. Правил страхування вантажів та багажу № 019, зареєстрованими Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 02.10.2003 р. №0903393, передбачено, що на вантажі, що страхуються за генеральним договором, розповсюджуються всі положення даних правил, якщо в генеральному договорі якщо не висловлене інше.

Матеріалами справи підтверджується, що Казанківським РВУ МВС України в Миколаївській області була порушена кримінальна справа за статтею 185 частиною З КК України - крадіжка.

Як вбачається  з наявного матеріалах справи страхового сертифікату  № 003102 до договору страхування вантажу № 0031 від 01.11.2004 р., страхові умови визначені відповідно  до правил страхування № 019 від 02.10.2003 р. та п. 3.1.1.

Згідно п. 3.1.1 Правил страхування вантажів та багажу  (вантажного багажу) № 019, за договором страхування, укладеним на умові «з відповідальністю за всі ризики», в межах страхової суми відшкодовуються, при дотриманні інших умов даних Правил, збитки від втрат чи пошкодження всього чи частини застрахованого вантажу та багажу, що можуть наступити внаслідок дії небезпек та випадковостей, яким наражаються вантажі при перевезенні, за винятком випадків, зазначених у п. п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 4.6 даних Правил.

Отже, враховуючи, що внаслідок крадіжки 03.10.2006 р. позивач зазнав втрати частини застрахованого вантажу на суму 164667,99 грн., відмова відповідача від виплати страхового відшкодування на вказану суму є неправомірною. При цьому судом береться до уваги те, що крадіжка не віднесена до випадків, зазначених у п. п. 4.1, 4.2, 4.4, 4.5, 4.6 Правил страхування вантажів та багажу  (вантажного багажу) № 019.

З огляду на вищенаведене  вимоги позивача про стягнення з відповідача 164667,99 грн. страхового відшкодування  є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного рішення Господарського суду м. Києва від 30.05.2007 року у справі № 18/207 підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд , -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2007 року у справі № 18/207 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

2.          Позов задовольнити  повністю.

3.          Стягнути  з  Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»(м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, оф. 13, код 21130899) на користь Закритого акціонерного товариства  «Возко»(м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Жовтневої революції, 287, код 00310781) 164667,99 грн. страхового відшкодування, 1646,68 грн. державного мита, 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Стягнути  з  Страхового товариства з додатковою відповідальністю «Гарантія»(м. Київ, вул. Костянтинівська, 56, оф. 13, код 21130899) на користь Закритого акціонерного товариства  «Возко»(м. Вознесенськ Миколаївської області, вул. Жовтневої революції, 287, код 00310781)823,34 грн. державного мита за перегляд рішення в апеляційному порядку.

5.          Доручити Господарському суду м. Києва видати накази на виконання даної постанови.

Головуючий суддя

Судді

20.08.07 (відправлено)