ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2007 р.
№ 353/13-06

Вищий господарський суд  України у складі колегії суддів :

головуючий суддя
Муравйов О.В.

судді
Полянський А.Г.

Фролова Г.М.

розглянувши

касаційну скаргу
ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Трипільської філії

на
постанову від 20.03.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду

у справі
№ 353/13-06 господарського суду Київської області

за позовом
ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Трипільської філії

До
ВАТ "Цегла Трипілля"

про
узгодження розбіжностей по договору

За участю представників сторін:

позивача  –Стельникович С.А. дов. від 05.09.2006 р.

відповідача –Дубравський В.С. дов. від 01.03.2007 р.

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.01.2007 року (суддя Наріжний С.Ю.) провадження по справі припинено.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.03.2007 р. (судді –Мамонтова О.М., Мостова Г.І., Фаловська І.М.) ухвалу Господарського суду Київської області від 17.01.2007 р. залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою від 20.03.2007 р. Київського міжобласного апеляційного господарського суду, ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Трипільської філії звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, мотивуючи скаргу порушенням і неправильним застосуванням апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційної інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України прийшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити постанову суду без змін, а скаргу без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що постанова апеляційного господарського суду прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.05.2006 р. ВАТ "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Трипільської філії направило відповідачу два екземпляри проекту договору про подачу та збирання вагонів з калькуляцією на перевезення вантажу для підпису.

01.06.2006 р. відповідач направив позивачу один екземпляр підписаного та закріпленого печаткою договору № 12/06 від 06.05.2006 р. (далі - договір), два екземпляри протоколу розбіжностей до нього від 17.05.2006 р. та два екземпляри неузгодженої калькуляції.

В результаті розгляду 15.06.2006 р. протоколу розбіжностей до договору, позивач не погодився з новою редакцією пунктів 1.2, 1.6, 1.9, 1.13, 2.2, 2.3, 2.10, 3.2, 3.7 договору і відповідно до абз. 3 п. 3.4 "Правил обслуговування залізничних під'їзних колій" затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. звернувся до суду з позовом про узгодження розбіжностей до договору.

Згідно ст. 179 ГК України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Суб'єкти господарювання, які забезпечують споживачів, зазначених у частині першій цієї статті, електроенергією, зв'язком, послугами залізничного та інших видів транспорту, а у випадках, передбачених законом, також інші суб'єкти зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (послуг). Законодавством можуть бути передбачені обов'язкові умови таких договорів.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Оскільки предметом діяльності філії позивача, є зокрема надання послу з перевезення вантажів залізничним транспортом, подавання та збирання залізничних вагонів, маневрові роботи та позивач займає монопольне становище на ринку вантажних перевезень по власних під’їзних коліях, що підтверджено матеріалами справи (а.с. 74), укладення спірного договору про надання послуг залізничного транспорту по подачі та збиранню вагонів є обов'язковим для сторін.

Згідно п. 3.4. "Правил обслуговування залізничних під'їзних колій" затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 р. розбіжності, що залишилися неврегульованими, оформлюються новим протоколом і у двадцятиденний термін після дня їх розгляду передаються залізницею до господарського суду. Якщо в указаний термін розбіжності не будуть направлені до господарського суду, то договір набуває чинності в редакції підприємства.

Також Господарським кодексом України передбачено, що якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими (ч. 7 ст. 181 ГК України).

Як правомірно було зазначено в ухвалі місцевого суду, позивач пропустив встановлений вищезазначеними нормативними актами строк для звернення до суду для узгодження розбіжностей по спірному договору, оскільки провадження по справі № 353/13-06 щодо узгодження розбіжностей по договору № 12/06 від 06.05.2006 р. про подачу та забирання вагонів було порушено Господарським судом Київської області за позовом позивача лише 16.10.2006 р.

За таких обставин, місцевим господарським судом правомірно було припинено провадження у справі  на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, повторно розглядаючи справу, повно з’ясував обставини, які мали значення для правильного розгляду поданої апеляційної скарги. Висновки апеляційного суду ґрунтуються на доказах, наведених в постанові суду, та відповідають положенням чинного законодавства. Як наслідок, прийнята апеляційним господарським судом постанова відповідає положенням ст. 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення” зі змінами та доповненнями.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1115 ГПК України та частин 1, 2 статті 1117 ГПК України, касаційна інстанція на підставі вже встановлених фактичних обставин справи перевіряє судові рішення виключно на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові господарських судів. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Твердження оскаржувача про порушення і неправильне застосування апеляційним господарським судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.ст.85, 111-5 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні за згодою представників сторін оголошена вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, п. 1 ст. 1119, 11111 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного  товариства Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" в особі Трипільської філії залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року у справі № 353/13-06 Господарського суду Київської області  залишити без змін.

Поновити виконання постанови від 20.03.2007 року Київського міжобласного апеляційного господарського суду.

Головуючий    суддя                                                                   Муравйов О.В.

Судді                                                                                             Полянський А.Г.

Фролова Г.М.