ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.
№ 32/170 (31/146 (10/34-25/78)

Вищий господарський суд України у складі: суддя Москаленко В.С. –головуючий, судді Васищак І.М. і Селіваненко В.П.,

розглянув касаційну скаргу державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в особі Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області (далі –ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ)

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2006

зі справи  № 32/170 (31/146(10/34-25/78)

за позовом ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ

до Дніпропетровського обласного центру зайнятості, м. Дніпропетровськ (далі –Центр зайнятості)

про визнання недійсним розпорядження

та зустрічним позовом Центру зайнятості

до ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ

про стягнення 5 995 052,14 грн.

Судове засідання проведено за участю представників:

ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ –не з'яв.,

Центру зайнятості –Сідлецької С.О.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2004 року ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ звернулася до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання недійсним розпорядження Центру зайнятості від 07.10.2003 № 114.

У свою чергу, Центр зайнятості звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з СГТОВ "Дружба-Нова": донарахованих внесків до  Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі –Фонд) у сумі 139 614,86 грн., простроченої заборгованості у сумі 153 523, 98 грн. та пені у сумі 90 869, 65 грн., а всього у сумі                              5 995 052,14 грн. на підставі Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне   страхування  на  випадок  безробіття"  (далі  – Закон).

Справа розглядалася господарськими судами неодноразово.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2006 (суддя Мороз В.Ф.) первісний і зустрічний позови з даної справи залишено без розгляду.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2006 (колегія суддів у складі: Ясир С.О. –головуючий, судді                Прудников В.В., Герасименко І.М.) зазначену ухвалу місцевого господарського суду скасовано, справу передано на розгляд господарського суду Дніпропетровської області.

ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить постанову апеляційного господарського суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з неправильним застосуванням норм процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 15.06.2006 касаційну скаргу разом з матеріалами справи передано для вирішення до Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.06.2007 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДС (В) АРС МНС України в особі ПРС (В) АРЗ, а справу повернуто за належністю до Вищого господарського суду України, що мотивовано відсутністю у Вищого адміністративного суду України повноважень з перегляду судових рішень, постановлених не за правилами Кодексу адміністративного судочинства України (далі –КАС України).

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі –ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до статті 14 Основ законодавства України про загальнообов’язкове державне соціальне страхування страхові фонди є органами, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов’язкового державного соціального страхування, провадять збір та акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечують фінансування виплат за загальнообов’язковим держаним соціальним страхуванням та здійснюють інші функції згідно з затвердженими статутами.

Отже, у відповідних правовідносинах виконавчі дирекції Фондів соціального страхування, їх робочі органи виступають як суб’єкти владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом.

Відповідно до статті 34 Закону забезпечення збору страхових внесків, контроль правильності їх нарахування та своєчасності сплати віднесено до обов’язків Фонду.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону функції робочих органів виконавчої дирекції Фонду покладаються на центр зайнятості Автономної Республіки Крим, обласні, Київський і Севастопольський міські, районні, міськрайонні, міські та районні у містах центри зайнятості.

За змістом статей 38, 39 Закону центрам зайнятості надано право контролю за належною сплатою страхових внесків і стягнення відповідної заборгованості та адміністративно-господарських санкцій.

У даному випадку відповідач за первісним позовом виступає саме як суб’єкт владних повноважень у системі загальнообов’язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України до відносин з загальнообов’язкового державного соціального страхування цивільне законодавство не застосовується.

Отже, даний спір є публічно-правовим та на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів. Відповідну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 24.01.2006 зі справ №№ 1/5-90, 1/4 -89, 1/2-87, 07/296, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" (в редакції Закону України від 06.10.2005 № 2953-IV) Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. Касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний спір, який має публічно-правовий характер, місцевим та апеляційним господарськими судами в порушення вимог статей 1, 12 ГПК України після набрання чинності КАС України розглянуто в порядку господарського судочинства.

Водночас Вищий господарський суд України не має повноважень з касаційного перегляду публічно-правових спорів по суті, що знайшло відображення й у постановах Верховного Суду України від 17.01.2006 зі справи № 13/189, від 24.01.2006 зі справи № 11/268, від 21.02.2006 № 5/334-18/559 та інших.

Таким чином, розгляд господарськими судами першої та апеляційної інстанцій публічно-правового спору в порядку господарського судочинства унеможливив здійснення касаційної перевірки прийнятих ними рішень зі справи в порядку адміністративного судочинства, внаслідок чого зазначене судове рішення підлягає скасуванню згідно зі статтею 11110 ГПК України з передачею справи місцевому господарському суду для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 14.11.2006 зі справи № 10/153, від 13.02.2007 зі справ № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державної спеціальної (воєнізованої) аварійно-рятувальної служби Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи в особі Південного регіонального спеціального (воєнізованого) аварійно-рятувального загону задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2006 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 06.04.2006

зі справи  № 32/170 (31/146(10/34-25/78) скасувати.

Справу передати до господарського суду Дніпропетровської області для розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Суддя                      В. Москаленко

Суддя                                                                                                       І. Васищак

Суддя                                                                                                  В. Селіваненко