ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

04 липня 2007 р.

№ 20-4/199

Вищий
господарський суд України у складі колегії
суддів:

Божок В.С.- головуючого,

Костенко Т.Ф. Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали касаційної
скарги

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

Севастопольського апеляційного
господарського суду від 02.03.2007

у справі

господарського суду м.
Севастополя

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2

до

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

про

спонукання припинення будівництва

в судовому засіданні взяли участь
представники:

від позивача:

ОСОБА_3-дов.від 28.08.06
ІНФОРМАЦІЯ_1

від відповідача:

ОСОБА_4-дов.від
21.09.06.ІНФОРМАЦІЯ_2

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м.
Севастополя від 27.10.2006 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного господарського суду від 02.03.2007 рішення господарського суду м.
Севастополя від 27.10.2006 скасовано.

Прийнято нове рішення, яким позов
задоволено.

Зобов'язано суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 припинити будівництво споруд по АДРЕСА_1 та
привести проект будівництва цієї будівлі у відповідність з вимогами чинного
законодавства, а саме, вимог Державних будівельних норм 360-92**(3.1;3.13).

Постанова мотивована тим, що
відповідачем при забудові споруди по АДРЕСА_1 порушено вимоги ст.ст. 18 та 20
Закону України "Про планування і забудову територій" № 1699-ІІІ від
20.04.2000, відповідно до яких встановлено, що при здійсненні забудови
територій на місцевому рівні повинні враховуватися приватні інтереси й
забезпечено безпечне функціонування об'єктів нерухомості, а також протипожежні
норми встановленні будівельними нормами та правилами.

Не погоджуючись з постановою
суб'єкт підприємницької діяльності -фізична особа ОСОБА_1 звернувся  до Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою і просить її скасувати посилаючись на те, що судом порушено
норми матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 18, 20 Закону
України "Про планування та забудову територій", ст.ст. 6, 10 Закону
України "Про пожежну безпеку", ст.ст. 1, 8, 9, 11, 26 Закону України
"Про архітектурну діяльність", постанову Кабінету Міністрів України
"Про порядок затвердження інвестиційних програм і програм будівництва та
проведення їх комплексної державної експертизи", ст.ст. 27, 31, 42, 105
Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального
права  при винесенні оспорюваного судового
акта, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити частково.

Господарським судом
встановлено, що СПД
ОСОБА_2 на праві приватної власності належить окрема споруда -торговельний
павільйон, площею 148,5 кв.м., розташований по АДРЕСА_1.

У серпні 2006 року -СПД ОСОБА_1
розпочав будівництво 4-х поверхової будівлі на відстані не більше 1 метра від
протипожежного виходу торговельного повільйону, який належить СПД ОСОБА_2, що
як вона вважає є порушенням протипожежних вимог.

Статтею 24 Закону України "Про
планування і забудову територій" передбачено, що фізичні та юридичні
особи, які мають намір здійснювати будівництво об'єктів містобудовування на
земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування,
зобов'язані отримувати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та
Севастопольської міської державної адміністрацій, у разі делегування їм таких
повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об'єкта містобудування (
далі -дозвіл на будівництво). Дозвіл на будівництво надається на підставі
комплексного висновку щодо відповідності запропонованого будівництва
містобудівній документації, держаним будівельним нормам, місцевим правилам
забудови.

Відповідно до вказаних норм чинного
законодавства СПД ОСОБА_1 отриманий дозвіл на будівництво об'єкту, та інші
дозвільні документи.

Колегією суддів у постанові суду
вказано, що під час здійснення будівництва не достатньо мати лише затверджену
проектну документацію, однак не вказано якого дозвільного та іншого документу
не було у СПД ОСОБА_1 для проведення будівництва, що є порушенням ст. 105
Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 10 Закону України
«Про пожежну безпеку», п.2.7 Правил пожежної безпеки, затверджених наказом
Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій № 126 від 19.10.2004 і
зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.11.2004 за № 1410/10009,
забороняється будівництво, реконструкція, технічне переобладнання об'єктів
виробничого і іншого призначення, впровадження нових технологій, випуск вогненебезпечної
продукції без попередньої експертизи (перевірки) проектної і іншої документації
на відповідність нормативним актам з пожежної безпеки. Фінансування цих робіт
може здійснюватися лише після отримання позитивних результатів експертизи.
Проектні організації зобов'язані здійснювати авторський нагляд за дотриманням
проектних рішень з пожежної безпеки при будівництві, реконструкції, технічному
переобладнанню і експлуатації запроектованих ним об'єктів.

Експертиза проектів щодо пожежної
безпеки і видача дозволу на початок робіт здійснюється органами державного
пожежного нагляду в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За постановою Кабінету Міністрів
України № 483 від 11.04.2002 «Про порядок затвердження інвестиційних програм і
програм будівництва та проведення їх комплексної державної
експертизи»відповідальними виконавцями комплексної державної експертизи є
Центральна служба Української інвестиційної експертизи (Украінвестекспертиза),
служби Укрінвестекспертизи в областях, Автономної республіки Крим, містах Києві
та Севастополі, які є спеціалізованими державними організаціями, що мають право
проводити такі експертизи. Частиною комплексної експертизи є державна
експертиза проектно-кошторисної документації на відповідність вимогам пожежної
безпеки.

За твердженням СПД ОСОБА_1 висновок
експерта № 1 від 19.01.2007, на який посилається суд апеляційної інстанції у
постанові, наданий з порушення вимог ст. 4 Закону України "Про судову
експертизу", п.п. 2.3.2, 2.3.4., 120 Інструкції про призначення та проведення
судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністра
юстиції України від 08.10.1998 за №53/5. Даний висновок не може бути висновком
відповідної експертної організації щодо відповідності проекту вимогам чинного
законодавства, оскільки сам проект експертом не розглядався і прийнятий без
врахування проектної та кошторисної документації на об'єкт.

Пунктами 1,3,4 ст.42 Господарського
процесуального кодексу України встановлено, що
висновок судового експерта повинен містити докладний опис проведених
досліджень, зроблені в результаті їх висновки і обгрунтовані відповіді на
поставлені господарським судом питання. Висновок подається господарському суду
в письмовій формі, і копія його надсилається сторонам. У випадках недостатньої
ясності чи неповноти висновку судового експерта господарський суд може
призначити додаткову судову експертизу. При необхідності господарський суд може
призначити повторну судову експертизу і доручити її проведення іншому судовому
експерту.

Відповідачем у судовому засіданні
Севастопольського апеляційного господарського суду було заявлено клопотання про
залучення до розгляду у справі проектної організації у якості третьої особи,
однак, воно було відхилено судом. Також судом відхилено клопотання про
проведення повторної експертизи.

Зважаючи на те, що відповідно зі
ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна
інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не
були встановлені у рішенні або постанові господарського суду, вирішувати
питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над
іншими, тому рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа
передачі на новий розгляд господарському суду.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, викладених у пункті 1 постанови від 29.12.1976 № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи,
вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин.

При новому розгляді справи
принагідно повно та всебічно вияснити всі обставини справи, дати їм належну
правову оцінку та постановити законне та обґрунтоване рішення.

На підставі  викладеного, керуючись ст. 1115,
п.3 ст. 1119  - ст.11111
Господарського процесуального
кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну  скаргу
задовольнити частково.

Постанову від 02.03.2007
Севастопольського апеляційного господарського суду  та рішення від 27.10.2006 господарського суду
м. Севастополя  зі  справи
№20-4/199 скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до господарського суду м.Севастополя.

Головуючий
В.С. Божок

Судді
Т.Ф.Костенко

Г.П.Коробенко