ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2007 р.
№ 19/4043

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Невдашенко Л.П. –головуючого,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський смак" на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 14 травня 2007 року у справі № 19/4043 Господарського суду Хмельницької області за позовом Відкритого акціонерного товариства "Каланчацький комбінат хлібопродуктів", Херсонська область, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський смак", м. Хмельницький, про стягнення 69 213,85 грн.,

за участю представників сторін:

позивача:–Шмарьов Ю.О. (дов. від 23.07.2007р.);

–Щербак Є.А. (дов. від 23.07.2007р.);

відповідача:–не з'явився,

в с т а н о в и в:

У липні 2006 року позивач –ВАТ "Каланчацький комбінат хлібопродуктів" –пред'явив у господарському суді позов до відповідача –ТОВ "Подільський смак" про стягнення  69 213,85грн.

Вказував, що 07.12.2005р. між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу № 52-к, згідно з умовами якого він зобов'язався прийняти та оплатити поставлену відповідачем продукцію, в кількості та за ціною вказаною в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, а відповідач –здійснити поставку продукції.

Зазначав, що платіжними дорученнями перерахував на рахунок відповідача суму грошових коштів, яка визначена Специфікацією № 1 від 07.12.2005р. та Специфікацією № 2 від 10.01.2006р., проте відповідач, в порушення умов договору, здійснив поставку продукції не в повному обсязі.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору в частині поставки, позивач просив стягнути з відповідача 66 026,50грн. боргу та 3 187,35грн. пені, а всього 69 213,85грн.

Заявою від 04.10.2006р. за № 287-к позивач збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 66 026,50грн. боргу, 6 600,83грн. пені, 726,28грн. витрат по сплаті держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а всього 73 471,61грн.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 10 жовтня 2006 року (суддя Розізнана І.В.) позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 66 026,50грн. заборгованості, 660,27грн. витрат по сплаті держмита та 107,28грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 66 026,50грн. боргу, мотивоване посиланнями на невиконання відповідачем умов договору № 52-к та Специфікацій № 1 та № 2 до договору в частині поставки, та на ч. 3 ст. 612 ЦК України, згідно якої, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Рішення суду  в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення 6 600,83грн. пені, мотивоване посиланнями на невідповідність п. 7.3 договору ст. 549 ЦК України.

Постановою Житомирського апеляційного господарського суду від 14 травня 2007 року (колегія суддів у складі: Ляхевич А.А. –головуючий, Вечірка І.О., Зарудянової Л.О.) рішення суду скасовано в частині відмови у стягненні пені та прийнято нове рішення в цій його частині та змінено в частині стягнення судових витрат.

Постановлено стягнути з відповідача на користь позивача 66 026,50грн. заборгованості, 5 880,88грн. пені, 711,95грн. витрат по сплаті держмита та 116,83грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постанова в частині задоволення позовної вимоги про стягнення 5 880,88грн. пені, мотивована посиланнями на ст. 230 ГК України, якою встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та прийняти рішення про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 07.12.2005р. між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу № 52-к, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався поставити горох шліфований цілий 1-го ґатунку в кількості та строки, визначені в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору, а позивач –здійснити його оплату.

Відповідно до п. 4.1 договору, продавець (відповідач) здійснює відвантаження товару в строк та у кількості вказаній у Специфікаціях.

Згідно п. 4.2 договору, покупець (позивач) здійснює 100 % передоплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця в строки, які вказані у Специфікаціях.

Специфікацією № 1 від 07.12.2005р., яка є невід'ємною частиною договору № 52-к, погоджено поставку 200,0 тон товару в строк до 20.01.2006р. з умовою 50 % передоплати в строк до 16.12.2005р. та 50 % - в строк до 23.12.2005р.

Специфікацією № 2 від 10.01.2006р. погоджено поставку 340,0 тон товару в строк до 31.03.2006р. з умовою 100 % передоплати в строк до 20.01.2006р.

Загальна сума товару вказаного в Специфікаціях № 1 та № 2 становить  448 200грн.

Згідно ст. 11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення зобов'язань.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 7.3 договору, в разі порушення продавцем (відповідачем) строків поставки обумовлених в Специфікаціях, продавець (відповідач) сплачує покупцю (позивачу) неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення поставки від суми не поставленого в строк товару.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що позивачем виконано свої договірні зобов'язання в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями №№ 970, 984, 049, 056 та 069 на загальну суму 448 200грн., а відповідачем, в порушення умов договору та Специфікацій № 1 та № 2, здійснено поставку товару не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 66 026,50грн. та пені за шість місяців у сумі 5 880,88грн., внаслідок неналежного виконання ним зобов'язання по поставці обумовленого договором № 52-к та Специфікаціями № 1 та № 2 товару.

Дані висновки суду апеляційної інстанції  відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що не існує оригіналів Специфікацій, не заслуговують на увагу суду та спростовуються п. 9.4 договору, згідно якого, факсові копії договору, підписані сторонами по факсимільному зв'язку, мають юридичну силу до моменту заміни їх оригіналами.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань відповідача надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 1117 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський смак" залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 14 травня 2007 року у справі № 19/4043 залишити без змін.

Головуючий:                                                           Л.П. Невдашенко

Судді:                                                                      М.В. Михайлюк

Н.Г. Дунаєвська