СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

10.08.2007

Справа №2-26/7866-2007

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

РІШЕННЯ

10.08.2007р.
№ 2-26/7866-2007

За позовом - Прокурора м. Алушта
(м. Алушта, вул.. Леніна, 44) в інтересах держави в особі Республіканського
комітету АРК  з охорони навколишнього
природного середовища  (м. Сімферополь,  вул.. Кечкеметська, 198)

До відповідачів - 1. Алуштинської
міської ради (м. Алушта, площа Радянська, 1)

2.
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1)

Про визнання недійсним договору
оренди землі

Суддя О. Л. Проніна

За участю представників:

Від позивача  -  не
з'явився

Від відповідачів -  1. Галенко В.А., дов. від 12.01.2007р., 2.
ОСОБА_2, дов. від 26.06.2007р.

Від прокурора - Кулибаба,
посвідчення № 07121

Сутність справи:

Прокурор міста Алушти в інтересах
держави в особі Республіканського комітету АРК
з охорони навколишнього природного середовища звернувся до
Господарського суду АР Крим з позовною заявою до відповідачів - Алуштинської
міської ради та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та просить суд визнати
недійсним договір оренди землі від 08.07.2004р., укладений між Алуштинської
міською радою та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, зареєстрований
09.08.2004р. за № НОМЕР_1, зобов'язати відповідача - Фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 повернути Алуштинській міській раді земельну ділянку, площею 0,0210 га,
яка розташована в  м. Алушта в
Приморському парку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
у порушення вимог чинного законодавства України Алуштинської міською радою
укладений договір про надання земельної ділянки Фізичній особі -  підприємцю ОСОБА_1, яка розташована в
Приморському парку, біля пам'ятника «Першого уряду республіки «Таврида»,
безпосередньо в парковій зоні, через ділянку проходять інженерні комунікації,
на відстані 20 метрів розташоване військове поховання,  а також, інші елементи декоративного
благоустрою території, що суперечить вимогам п.п. 27 ч. 2, 35 «Єдиних правил
ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць,  залізничних переїздів, правил користування
нами та охорони» та тим, що факт знаходження земельної ділянки в Приморському
парку підтверджується висновком управління архітектури та містобудування від
25.05.2002р. та 17.02.2005р., згідно яких земельна ділянка розташована  у першій зоні округу санітарної охорони -
зона строгого режиму, на якому виростають хвойні дерева.

Позивач в судове засідання не
з'явився, явку своїх представників в судове засідання не забезпечив, про
причини відсутності суду не повідомив. Про дату слухання справи повідомлений
належним чином - рекомендованою кореспонденцією.

Відповідач - Алуштинська міська
рада надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд  позов задовольнити.

Відповідач - Фізична особа -
підприємець  ОСОБА_1 відзиву на позов з
документальним обґрунтуванням своїх заперечень, у разі їх наявності, в порядку
ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, однак,
проти позову заперечував, вважає, що спірний договір, укладений відповідно до
законодавства України і законних підстав для його скасування не має та просить
відмовити в задоволенні позову.

Розгляд справи відкладався в
порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за можливе розглянути
справу за наявними  у справі матеріалами,
в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслухавши прокурора та представників сторін,
суд -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Алуштинської міської ради
від 07.05.2004року № НОМЕР_2 договір оренди земельної ділянки (реєстраційний
НОМЕР_3 від 30.07.2003 року) площею 0,0210 га, наданої під розміщення кіоску з
літним майданчиком і барною стійкою підприємцю ОСОБА_1, в м. Алушта,
Приморський парк, був поновлений до 01.01.2014 року.

Відповідно до п. 2 вказаного
рішення на підприємця ОСОБА_1 покладене зобов'язання в продовж трьох місяців з
моменту прийняття зазначеного рішення поновити договір оренди земельної
ділянки.

У виконання рішення Алуштинської
міської ради від 07.05.2004 року № НОМЕР_2 між Алуштинською міською радою
(орендодавець) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (орендар) був укладений
договір оренди земельної ділянки від 08.07.2004 року.

Відповідно до пункту 1 договору
оренди орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування
земельну ділянку несільськогосподарського призначення (зелені насадження
загального користування), яка знаходиться в межах міста Алушта, в Приморськом
парку.

Згідно пункту 2 договору оренди в
оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер 01 103 000: 01: 003:
0107) загальною площею 0,0210 га, у тому числі зелені насадження загального
користування  0,0210 га.

Пунктом 6 договору оренди
визначено, що договір оренди укладений строком до 01.01.2014 року.

Пунктами 7-11 договору оренди,
визначені: розмір орендної плати, індексації, форм платежу, строків, порядку її
внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Пунктами 12-14 договору оренди
визначені умови використання земельної ділянки.

Зокрема, пунктом 12 встановлено, що
земельна ділянка надана в оренду для розміщення кіоску з літним майданчиком і
барної стійки; пунктом 13 визначено, що за цільовим призначенням земельної
ділянки надана в оренду з метою комерційного використання; при цьому пункт 14
договору визначає умови зберігання стану земельної ділянки - зберігання зелених
насаджень на території, що примикає.

Пунктами 14, 15 договору оренди
встановлені умови і строки передачі земельної ділянки орендарю.

Пунктами 17-20  договору оренди визначені умови повернення
земельної ділянки орендодавцеві.

Пунктами 21-23 договору оренди
встановлені існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки.
Зокрема пунктом 21 визначено, що земельна ділянка не може бути передана в
суборенду, а пунктом 23 визначений обов'язок
дотримання режиму використання земель для охоронних та
санітарно-захістних зон.

Відповідно до пункту 28 договору
оренди ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його
частини несе орендар.

Пунктами 37, 38 договору оренди
встановлена відповідальність сторін.

Договір оренди земельної ділянки
від 08.07.2004 року зареєстрований в книзі записів державної реєстрації
договорів оренди землі НОМЕР_4 Алуштинської міської ради, про що зроблено запис
09.08.2004 року № НОМЕР_1.

З огляду на матеріали справи та
існуючи обставини суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 3 Земельного
кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим
Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері земельних
відносин на території сіл, селищ, міст відноситься, зокрема,  розпорядження землями територіальних громад;
надання земельних ділянок в користування із земель комунальної власності.

Статтею 80 Земельного кодексу
України визначено, що територіальні громади є суб'єктами права власності на
землі комунальної власності.

Стаття 90 Земельного кодексу
України визначає, що, власники земельних ділянок мають право продавати або
іншим шляхом відчужувати земельні ділянки, передавати їх у оренду, заставу;
самостійно господарювати на землі; споруджувати житлові будинки, виробничі і
інші будівлі і споруди.

Згідно ст. 123 Земельного кодексу
України надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування
здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Відповідно до ст. 3 Закону України
“Про оренду землі” об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у
власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.
Земельна ділянка може передаватися в оренду разом з насадженнями, будівлями,
спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Згідно ст. 4 Закону України “Про
оренду землі” орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній
власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених
законом.

Стаття 15 Закону України “Про
оренду землі” визначає істотні умови договору оренди землі відсутність яких є
підставою для визнання договору оренди землі недійсним.

Стаття 20 Закону України “Про
оренду землі” вказує на обов'язкову державну реєстрацію договору оренди землі.

З огляду на оскаржуваний договір
оренди земельної ділянки від 08.07.2004 року вбачається, що він укладений з
додержанням вимог ст. 4 - 6, 11, 17, 19 Закону України “Про оренду землі”, у
договорі визначені істотні умови договору оренди землі, яки встановлені ст. 15
Закону України “Про оренду землі”.

Відповідно до висновку № 179 від
23.05.2002 року, який був наданий Управлінням архітектури і містобудування
Виконавчого комітету Алуштинської міської ради, земельна ділянка знаходиться в
100 метрової зоні строгого санітарного режиму (паркова зона).

Відповідно умов договору, земельна
ділянка надана з метою комерційного використання для розміщення  кіоску з
літним майданчиком і барною стійкою.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі  яких господарський   суд
у  визначеному  законом
порядку  встановлює наявність  чи
відсутність  обставин, на яких
грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на  які  вона посилається як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Однак, під час розгляду даного
спору позивачем не було надано суду доказів, яки вказують на порушення правил
використання зони строгого санітарного режиму, допущених внаслідок використання
земельної ділянки за цільовим призначенням, а також порушення яких-небудь вимог
Водного кодексу України.

Суд не може прийняти до уваги
посилання позивача на Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг,
вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, яки на
думку позивача були порушені під час укладання спірного договору оренди.

Як вбачається з  п. 1
Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць,
залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. N 198, ці
правила  поширюються на автомобільні
(позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні
переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній
і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій,
що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів  і користувачів.

Земельна ділянка, надана в оренду
за спірним договором, не знаходиться в межах
смуги  відчуження та червоних
ліній  автомобільних (позаміських) доріг,
міських вулиць і доріг загального користування, залізничних переїздів, про що
свідчить висновок № 179 від 23.05.2002 року, який був наданий Управлінням
архітектури і містобудування Алуштинського міськвиконкому.

Відповідно до довідки Управління
архітектури і містобудування Алуштинського міськвиконкому від 03.04.2007 року №
78/01-10/07 земельна ділянка розташована в паркової зоні.

Отже,  посилання позивача на ці правила є
безпідставними.

Крім того, суд бере до уваги те, що
згідно  топоплану міста Алушти, та  довідки Управління архітектури і
містобудування Виконавчого комітету Алуштинської міської ради від 03.04.2007
року № 78/01-10/07 земельна ділянка не знаходиться біля пам'ятника “Першого
уряду республіки “Таврида”, а перебуває на відстані 20 метрів від нього.

Також, суд вважає, що є
безпідставним посилання позивача на відкликання Управлінням  архітектури і містобудування Алуштинського
міськвиконкому раніш наданого висновку № 179 від 23.05.2002 року тому, що як
вбачається з листа  Управлінням  архітектури і містобудування Алуштинського
міськвиконкому від 24.11.06 № 24/01-10/06 відкликання висновку відбулося після
укладання договору оренди.

За таких обставин, суд дійшов
висновку, що спірний договір оренди земельної ділянки відповідає вимогам
чинного законодавства і підстав для його скасування не має.

З огляду на викладене та керуючись
ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Проніна
О.Л.