ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
УХВАЛА

19 червня 2007 р.

№ 2-206/2006

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого, судді                    Кузьменка М.В.,

судді                                        Васищака І.М.,

судді                                        Палій В.М.,

розглянувши
касаційну скаргу ОСОБА_1

на                    рішення Калінінського
районного суду м.Горлівки Донецької області
від

27.12.2006р. та
постанову Донецького апеляційного господарського суду

від 17.04.2007р.

у справі          №2-206/2006

за позовом          ОСОБА_1

до                       1) Відкритого
акціонерного товариства "Концерн Стірол";

2) ОСОБА_2;

3) ОСОБА_3;

4) ОСОБА_4

про                     стягнення дивідендів,
визнання дій ВАТ "Концерн Стірол" по виданню

наказу недійсними,
відновлення в правах акціонера,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Вищого
господарського  суду України з касаційною
скаргою  на рішення Калінінського
районного суду м.Горлівки Донецької області від 27.12.2006р. та постанову
Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. у справі
№2-206/2006.

Вказана скарга не може бути
прийнята до розгляду і підлягає поверненню скаржникові з таких підстав.
Доповідач: Палій В.М.

Основні вимоги, що пред'являються
до форми і змісту касаційної скарги, викладені у статті 111 Господарського
процесуального кодексу  (ГПК) України.
Так, зокрема, відповідно до ч.4 названої статті, до касаційної скарги додаються
докази сплати державного мита.

В силу ст.46 ГПК України, державне
мито сплачується в доход держаного бюджету в порядку і розмірі, встановлених
законодавством України, при цьому, відповідно до ст.45 ГПК України, позовні
заяви і заяви про оскарження рішень, ухвал, постанов господарського суду
оплачуються державним митом, крім випадків, встановлених законодавством.

Розмір державного мита визначений
Декретом Кабінету Міністрів України “Про державне мито”, а порядок сплати
-Інструкцією про порядок обчислення та справляння державного мита, яка
затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України від 22
квітня 1993р.  №15.

За змістом ст.2 Декрету Кабінету
Міністрів України “Про державне мито”, одним з об'єктів справляння державного
мита є касаційна скарга на рішення та постанови суду.

Розмір ставок державного мита
визначений ст.3 вказаного Декрету. Зокрема, відповідно до підпункту “г” п.2
вказаної норми,  ставка державного мита з
касаційних скарг на рішення та постанови
встановлена у розмірі 50 відсотків ставки,  що підлягає сплаті у разі подання заяви для
розгляду спору в першій інстанції, а із спорів майнового характеру -50
відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

Так, в силу підпункту “а” п.2 ст.3
Декрету, з позовних заяв майнового характеру ставка державного мита встановлена
у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 6 і не більше 1500
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відповідно до підпункту “б”
п.2 ст.3, з позовних заяв немайнового характеру -5 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян.

У даній справі заявлено позовні
вимоги як немайнового характеру: визнання незаконними дії відповідача 1,
зобов'язання відповідача 1 поновити позивача в правах акціонера та здійснити
для цього операції щодо передачі у власність акцій,  так і майнового характеру:  стягнення з відповідача 1 дивідендів за
1999-2000р. у сумі 3033,39 грн.

Відповідно до оскаржуваної
постанови Донецького апеляційного господарського суду від 17.04.2007р. залишено
без змін рішення Калінінського районного суду м.Горлівки Донецької області від
27.12.2006р. у даній справі. Зазначеним рішенням у задоволенні позову
відмовлено.

Як вбачається з поданої скарги,
ОСОБА_1 оспорює ухвалені у справі судові акти у повному обсязі та просить їх
скасувати, ухваливши нове рішення.

Отже, до касаційної скарги,
скаржником мали бути додані докази сплати державного мита, обчисленого виходячи
із ставок державного мита з касаційних скарг, з урахуванням ставок державного
мита, встановлених для позовів як майнового (51,0 грн.), так і немайнового
характеру (42,50 грн.)

Разом з тим, до касаційної скарги
скаржником додана квитанція №152 від 14.05.2007р., відповідно до якого до
державного бюджету сплачено державне мито лише у сумі 42,50 грн. за позов
немайнового характеру, тобто менше ніж встановлено.

Допущене скаржником порушення є
підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись п.4    статті 1113 ГПК України, колегія
суддів

УХВАЛИЛА:

1. Касаційну скаргу  ОСОБА_1
на рішення Калінінського районного суду м.Горлівки Донецької області від
27.12.2006р. та постанову Донецького апеляційного господарського суду від
17.04.2007р. у справі №2-206/2006  та
додані до неї документи повернути.

2. Видати ОСОБА_1 довідку на
повернення з державного бюджету 42,50 грн. державного мита, перерахованого
відповідно до квитанції №152 від 14.05.2007р.

Головуючий, суддя
М.В.Кузьменко

Суддя
І.М.Васищак

Суддя
В.М.Палій