СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

18 червня 2007 року
Справа № 2-2/1842-2007

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  ,

суддів                                                                      ,

,

за участю представників сторін:

позивача: Ющенко Т.А., довіреність № 021-Д від 04.01.2007;

відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" на ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 19.04.2007 та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 26.04.2007 у справі № 2-2/1842-2007

за позовом           відкритого акціонерного товариства "Крименерго" (вул. Київська, 74/6, м.Сімферополь, 95034)

до          відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" (вул. Севастопольська, 51-А, м.Сімферополь, 95013)

про стягнення 112080,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя В.І. Толпиго) від 19.04.2007 повернуто позивачу зустрічну позовну заяву відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про визнання недійсним пункту 6 Додатку № 4.2 до договору 146 від 16.12.2004 та стягнення моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.

Рішенням  господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя В.І. Толпиго) від 26.04.2007 частково задоволено позов відкритого акціонерного товариства "Крименерго" до відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" про стягнення 112080,03 грн. З відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" на користь відкритого акціонерного товариства "Крименерго" стягнуто 60689,62 грн. боргу та судові витрати.

Не погодившись з постановленими судовими актами, відкрите акціонерне товариство "Кримхліб" подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу та рішення суду першої інстанції скасувати, зустрічні позовні вимоги задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відкрите акціонерне товариство "Крименерго" вважає ухвалу та рішення суду першої інстанції такими, що відповідають вимогам закону і матеріалам справи.

У зв’язку з зайнятістю у іншому судовому процесі судді Щепанської О.А. 18.06.2007 за розпорядженням виконуючого обов’язки голови Севастопольського апеляційного господарського суду В.В. Сотула у складі судової колегії була проведена заміна судді Щепанської О.А. на суддю Горошко Н.П.

У судове засідання 18.06.2007 представник відповідача не з’явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов’язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін –це право, а не обов’язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез’явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Оскільки матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, підстав для відкладення розгляду справи не вбачається.

За клопотанням представника позивача судочинство здійснювалось російською мовою.

Розглянувши справу повторно, в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України судова колегія встановила наступне.

У січні 2007 року відкрите акціонерне товариство "Крименерго" звернулось до господарського суду з позовом до відкритого акціонерного товариства "Кримхліб", просило стягнути 112080,03 грн. за перевищення граничних величин споживання електричної енергії.

Позовні вимоги мотивовані посиланням на пункт 5 статті 26 Закону України „Про електроенергетику”.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вважає його безпідставним з огляду на відсутність договірних відносин між сторонами.

Оскаржуване рішення мотивоване посиланням на загальні принципи виконання зобов’язань, норми про відповідальність за порушення умов договору та спеціальне законодавство, яким є Закон України „Про електроенергетику”.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та відповідність висновків суду обставинам справи, судова колегія  вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню у частині задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України „Про електроенергетику” споживачі (крім населення, державних професійно-технічних навчальних  закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам п'ятикратну вартість різниці фактично спожитої і  договірної  величини.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини сторін виникли з   договору про постачання електричної енергії № 146 від 16.12.2004, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання по сплаті вартості електричної енергії та інших нарахувань відповідно до додатку № 4.2, який є невід’ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 5 додатку 4.2 до договору дата оплати встановлена до 30 числа кожного місяця.

Пунктом 6 додатку 4.2 до договору встановлено, що за підсумками розрахункового періоду, протягом 5 робочих днів від дати оплати постачальник

електричної енергії корегує граничну величину споживання електричної енергії та потужності до рівня фактично сплаченого за цей період об'єму та у разі споживання понад договірної величини у письмовому вигляді повідомляє споживача про рівень договірної величини споживання електроенергії та потужності. У залежності від рівня здійсненої споживачем оплати за розрахунковий період корегування граничної величини споживання електричної енергії може бути проведена як зі збільшенням, так і зі зменшенням, у тому числі і до нульового рівня. У разі перевищення об'єму фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії над фактично сплаченим за цей період об'ємом, постачальник електроенергії складає Акт про перевищення граничної величини об'єму споживання електричної енергії.

Задовольняючи позовні вимоги у частині стягнення плати за перевищення граничної величини споживання електричної енергії за період з 17.04.2005 по 17.05.2005 в сумі 60689,62 грн., суд першої інстанції виходив з того, що факт повідомлення відповідача про корегування граничної величини споживання електричної енергії та потужності до рівня фактично сплаченого - до 0 кВт/г підтверджується листом-повідомленням № 146 від 30.05.2005 та рахунком № 146/1 від 30.05.2005.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки позивачем не надано суду доказів належного надсилання (вручення) рахунку № 146 від 30.05.2005 (а.с. 17, 18), а саме - на листі-повідомлені міститься вхідний номер відповідача, але не міститься підпис особи, що його прийняла.

Крім того, рахунок № 146/1 від 30.05.2005 за перевищення граничної величини об’єму споживання електричної енергії не містить доказів як його надсилання, так і вручення відкритому акціонерному товариству "Кримхліб", а у вищезазначеному листі-повідомленні не міститься відомостей про додатки.

Відповідно до пункту 5.3 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України  № 28 від 31.07.1996 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних взаємовідносин) за підсумками розрахункового періоду   договірна (гранична)  величина  споживання  електричної  енергії коригується постачальником електричної енергії до рівня фактично оплаченої за цей розрахунковий період величини спожитої електричної енергії.

Пунктом 6.1 зазначених Правил встановлено, що договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регламентує відносини між  постачальником електричної  енергії  за  регульованим  тарифом,  що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем, та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Пунктом 9 додатку 4.2 до договору № 146 від 16.12.2004 передбачено, що розрахунки на сплату перевищення граничної величини споживання електроенергії та/або потужності, за перетоки реактивної електроенергії, пеню, 3% річних, інфляційні витрати розраховуються постачальником електричної енергії окремо та надаються споживачу. Зазначені рахунки повинні бути сплачені споживачем протягом 5 днів з дня отримання.

З системного аналізу вищенаведених норм та умов договору вбачається, що обов'язковою умовою для визначення спожитої електроенергії як несплаченої та подальшого корегування договірної (граничної) величини споживання електричної енергії до рівня фактично сплаченої є вручення постачальником споживачу рахунку на сплату фактично спожитої електричної енергії, та закінчення 5-ти денного строку з дня отримання такого рахунку.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для  скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи.

Отже рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню у частині задоволення позовних вимог про стягнення 60689,62 грн. з прийняттям нового про відмову у позові.

Одночасно судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у позові у частині стягнення заборгованості за перевищення граничної величини об’єму споживання електричної енергії за період з 17.10.2004 по 17.11.2004 в сумі 51390,41 грн., оскільки відкритим акціонерним товариством "Крименерго" не доведено факт належного повідомлення відповідача про корегування граничної величини споживання електроенергії та отримання ним листа-повідомлення № 146 від 06.12.2004.

Однак, слід зазначити, що не можна вважати належною вимогу до сплати заборгованості дії з відключення електричної енергії.

Також правильним є висновок суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про визнання недійсним пункту 6 Додатку № 4.2 до договору 146 від 16.12.2004 та стягнення моральної шкоди в сумі 20000,00 грн., оскільки відповідно до статті 60 Господарського процесуального кодексу України зустрічний позов повинен бути взаємно  пов'язаний  з первісним. Крім того, відкритим акціонерним товариством  "Кримхліб" не подано доказів сплати витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Враховуючи вищенаведене, керуючись статтями 101, 103, пунктом 3 частини 1 статті 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Кримхліб" задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Автономної Республіки Крим від 19.04.2007  у справі № 2-2/1842-2007 залишити без змін.

3. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 26.04.2007 у справі № 2-2/1842-2007 скасувати у частині задоволення позовних вимог про стягнення 60689,62 грн. боргу, 606, 89 грн. - державного мита, 63,89 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

У задоволенні позову про стягнення 60689,62 грн. боргу відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Головуючий суддя

Судді