ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
У Х В А Л А

14.03.2007                                                                                          Справа № А7/418-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді   Стрелець Т. Г. (доповідача),

суддів:  Головка В.Г., Чохи Л.В.,

при секретарі судового засідання: Мацекос І.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Шпака О.О., довіреність № 667/01  від 14.02.07р.,  юрисконсульт;

від відповідача: Старченко Т.В., довіреність № 05/120 від 12.12.06р., заст. начальника юридичного відділу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  10.01.07р. у справі № А7/418-06

за позовом Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області, 51000, Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Театральна, 17

до Царичанської районної спілки споживчих товариств, 51000, Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Комсомольська, 109а

про стягнення 3385 грн. 69 коп.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 14.03.2007р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом в якому просить стягнути з Царичанської районної спілки споживчих товариств на свою користь заборгованість по страховим внескам на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування в сумі 3 385, 69 грн.

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2007р. по справі № А7/418-06 (суддя Коваль Л.А.) в адміністративному позові відмовлено.

Не погодившись з постановою, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції постанову Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2007р. по справі № 7/418-06 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким зобов’язати відповідача сплатити 3385 грн. 69 коп. заборгованості по сплаті страхових внесків.

Розпорядженням заступника голови суду - голови судової палати Дніпропетровського апеляційного господарського суду Неклесою М.П. від 12.03.2007р., справа № А7/418-06 передана для розгляду колегії суддів у складі: головуючий –Стрелець Т.Г. (доповідач), Головко В.Г., Чоха Л.В.

У поданій скарзі позивач зазначає, що з 01.01.2005р. набрав чинності Закон України „Про Державний бюджет України на 2005 рік”, статтею 45 якого встановлено, що у 2005 році платники єдиного податку сплачують страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування у порядку та на умовах, визначених спеціальним законодавством з питань справляння страхових внесків із сплатою юридичними особами єдиного податку в розмірі 50% діючих ставок. Відповідач в порушення вимог закону в січні 2005 року безпідставно сплатив 100% єдиного податку за грудень 2004 року. Відповідно, страхові внески Пенсійному фонду в січні 2005 року, нараховані за грудень 2004 року, відповідач не сплатив. 42% сплаченого відповідачем єдиного податку до Пенсійного фонду також не надійшли, оскільки для цього відсутні правові підстави.

Відповідач надав заперечення на апеляційну скаргу, в якому вважає постанову господарського суду Дніпропетровської області законною, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Свою позицію обґрунтовує тим, що він виконав свої зобов’язання щодо сплати єдиного податку за грудень 2004 року, а орган Державного казначейства повинен був розмежувати частину єдиного податку в розмірі 42% в рахунок сплати страхових внесків. Також, відповідач посилається на ст. 58 Конституції України, згідно якої закони не мають зворотної дії в часі. Закон України „Про Державний бюджет України на 2005 рік” не може застосуватися до правовідносин, що виникли і припинили своє існування у 2004 році.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Станом на грудень 2004 року –січень 2005року і до теперішнього часу Царичанська районна спілка споживчих товариств є платником єдиного податку.

02.01.2007р. Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області направило відповідачу вимогу про сплату боргу, в якій вимагає сплатити недоїмки зі страхових внесків в сумі 3385,69 грн. З матеріалів справи вбачається, що вказаний борг сформувався у січні 2005р., що підтвердив позивач в судовому  засіданні.

В січні 2005 року Царичанською районною спілкою споживчих товариств згідно платіжних доручень № 5 від 17.01.2005р., № 11 від 21.01.2005р., № 13 від 24.01.2005р., № 14 від 31.01.2005р. сплачено єдиний податок за грудень 2004 року в загальній сумі 9 046, 14 грн. (100% діючих ставок).

З отриманої в січні 2005 року суми єдиного податку за грудень 2004 року Управління Державного казначейства у Царичанському районі Дніпропетровської області відрахувань Пенсійному фонду України у розмірі 42% єдиного податку не здійснило.

Страхові внески за грудень 2004 року окремо до Пенсійного фонду відповідачем не сплачувалися.

Згідно Розрахунку суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за грудень 2004 року, наданого відповідачем позивачу відповідачем нараховані страхові внески в сумі 3 397, 12 грн.

Згідно ст. 1 Закону України № 3583-IV від 16 березня 2006 року „Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати  працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - I кварталу 2005 року” суми  внесків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та  звітності, які були сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством  України протягом 2004 року - I кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки в цих фондах у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23  грудня 2004 року N 2285-IV, не вважати заборгованістю. Згідно ст. 2 цього ж Закону донарахування та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської  діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 році - I кварталі 2005 року, не застосовуються.

Відповідач у складі єдиного податку сплатив страхові внески у сумі 3799,38 грн. (42% від 9046,14 грн.), що перевищує суму нарахованих страхових внесків, зазначену в Розрахунку суми страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування, що підлягають сплаті за грудень 2004 року. В зв’язку з не зарахуванням названої суми на особовий рахунок відповідача в Пенсійному фонді у зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на 2005 рік" у відповідача не виникло заборгованості по сплаті страхових внесків.

В той же час, за відсутності заборгованості відповідача по страховим внескам за грудень 2004 року, позивач за рахунок сплати відповідачем поточних сум страхових внесків, керуючись ч. 5 ст. 106 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, погасив неіснуючу недоїмку відповідача. Такі дії позивача спричинили ситуацію, коли за даними обліку, що здійснюється позивачем, у відповідача кожного місяця виникає прострочена заборгованість, яка рахується як недоїмка по поточним платежам, яку і просить стягнути на свою користь позивач.

Скаржник пояснив в судовому засіданні, що відповідач по справі і на теперішній час не здійснює окремих сплат до Пенсійного фонду, а обов’язок по розподілу та перерахуванню страхових внесків у складі єдиного податку покладено на Управління Державного бюджету України. Інших заборгованостей по сплаті до Пенсійного фонду у відповідача  на теперішній час не встановлено, хоча порядок сплати страхових внесків у відповідача не змінився.

Суд першої інстанції врахував норми пункту 1 статті 14 Закону України „Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування”, відповідно до якого фізичні та юридичні  особи  -  суб'єкти підприємницької діяльності (включаючи тих, які обрали особливий спосіб оподаткування) є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно зі статтею 15 - платниками страхових внесків.

Вказані суб'єкти зобов'язані нараховувати на суми фактичних витрат на оплату праці працівників та  допомоги  по тимчасовій непрацездатності страхові внески у розмірі 32,3 відсотка (до 31.03.2005 р. - 32 відсотки) і сплачувати їх  в установлені строки та в повному обсязі.

Згідно Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування,  обліку та  звітності суб'єктів малого підприємництва" суб'єкт підприємницької діяльності - юридична особа,  який перейшов на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, самостійно обирає одну з наступних ставок єдиного податку.

Згідно положень Указу суб'єкти підприємницької діяльності - юридичні особи сплачують єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий  рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного  казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми  єдиного податку у розмірі 42% до Пенсійного фонду України.

Сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного та фіксованого податків, у 2004 році зараховувалася в рахунок сплати страхових внесків.

Враховуючи підстави виникнення спору, викладені вище обставини, законодавчі положення, місцевий господарський суд зробив вірний і обґрунтований висновок про те, що заборгованість відповідача з оплати страхових внесків відсутня, а позовні вимоги необґрунтованими, такими, що заявлені неправомірно та не підлягають задоволенню.

Згідно з роз’ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 1 постанови від 29.12.1976 р. № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

З огляду на викладене, постанова місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для її  скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206, 254 Кодексу Адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Царичанському районі Дніпропетровської області на постанову господарського суду Дніпропетровської області від  10.01.07р. у справі № А7/418-06 залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2007р. у справі № А7/418-07-06 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо  до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Т. Г. Стрелець

Суддя
В. Г. Головко

Суддя
Л. В. Чоха