ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"06" березня 2007 р.
Справа №  3/563/06

м. Миколаїв

За позовом:
Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

До відповідача:
Сільськогосподарське рибоводне приватне підприємство “Амур-Аква”, м. Миколаїв,
вул. Селікатна,267

Про стягнення 50000 грн.

За зустрічним позовом:
Сільськогосподарського рибоводного приватного підприємства “Амур-Аква”, м.
Миколаїв, вул. Селікатна,267

До відповідача:
Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

Про визнання недійсним договору.

Суддя  Смородінова О. Г.

П
Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача (за первісним
позовом), відповідача (за зустрічним позовом) : ОСОБА_2, за довіреністю;

Від
відповідача (за первісним позовом), позивача (за зустрічним позовом): Яковішин
Я.М., за довіреністю, Бухтарей Л.Ф. за довіреністю;

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом стягнути з відповідача заборгованість в сумі 50000 грн. за
договором НОМЕР_2 від 13.07.04р.

Позовні вимоги позивача ґрунтуються
на договірних стосунках між сторонами та акту виконаних робіт від 30.07.04року.

Відповідач звернувся з  зустрічним позовом до позивача в якому
просить визнати недійсним договір НОМЕР_2 від 13.07.04р. мотивуючи тим, що
спірна угода підписана особою, яка не мала на те повноважень.

В судовому засіданні двічі
оголошувалась перерва до 15.02.07р. та 06.03.07р.

06.03.07р. за згодою сторін, на
підставі ст. 85 ГПК України суд оголосив вступну та резолютивну частини
рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2004 року між сторонами було
укладено договір НОМЕР_3 за умовами якого СР ПП «Амур-Аква»як замовник доручає,
а ПП ОСОБА_1, як виконавець, приймає на себе зобов'язати надати
інформаційно-консультативні послуги зазначені
п. 1.1 договору. Ціна договору визначенна в сумі 50000 грн. Оплата за
послуги повинна здійснюватися згідно акту виконаних робіт.

Матеріали справи свідчать, що
30.07.04р. сторонами було підписано акт виконаних робіт за НОМЕР_1 відповідно
до якого приватний підприємець просе стягнути з СРПП «Амур-Аква»грошову суму в
розмірі 50 000 грн.

СРПП «Амур-Аква»стверджує, що
договір НОМЕР_3 про надання інформаційно-консультаційних  послуг від 13.07.04р., підписаний з боку СРПП
особою, яке не мала на те відповідних повноважень, що суперечить вимогам ч.2
ст. 207 Цивільного кодексу і є підставою для визнання  такого договору недійсним.

Пунктом другим статті 203
Цивільного кодексу України (який діяв на день укладення спірної угоди)
передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності.

Ця вимога стосується юридичних
осіб, їх органів та представників, що вчиняють правочини від імені юридичної
особи.

Такий висновок відповідає змісту
статті 92 Цивільного кодексу України, яка встановлює правила щодо дієздатності
юридичної особи.

Таким чином, позивач вважає, що
коли волю від імені юридичної особи виявила фізична особа, що не має належного
повноваження відповідно до закону та установчих документів повинна
застосовуватися частина 2 статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно частини першої статті 215
Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені, в тому числі,  частиною другою статті 203 Цивільного кодексу
України

Відповідно до частини першої статті
207 Господарського кодексу України, зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону може бути на вимогу однієї із сторін визнане судом недійсним.

Сільськогосподарське рибоводне
приватне підприємство «Амур-Аква»стверджує, що йому стало відомо про існування
спірного договору про надання інформаційно-консультативних послуг від
13.07.2004 року НОМЕР_3 та акта виконаних робіт НОМЕР_1 від 30.07.2004 року вже
після отримання позовної заяви фізичної особи підприємця - ОСОБА_1 про
стягнення 50 000,00 грн.

В матеріалах господарської справи
№3/563/06, є копія спірного договору та акту виконаних робіт підписані з боку
позивача заступником директора позивача - Копецьким І.Р., що діяв, як зазначено
в договорі та акті виконаних робіт, на підставі Статуту позивача та наказу №23
про прийняття на роботу.

Дослідивши статут СРПП
«Амур-Аква»суд встановив, що відповідно до пункту 4.1, керівництво
підприємством здійснюється власником у відповідності із Статутом підприємства.
Для поточного керівництва діяльності підприємства власник може наймати
директора підприємства по контракту, в якому визначаються всі умови найму (п.
4.4 Статуту).

Статутом позивача не передбачено
можливість поточного керівництва діяльності підприємства заступником директора,
таким чином, Копецький І.Р. не міг діяти на підставі Статуту підприємства
позивача, як про це зазначалось у договорі та акті виконаних робіт. Отже,
Копецький І.Р. не мав права за статутними документами укладати договір та
підписувати акт виконаних робіт, оскільки не був уповноважений на це позивачем,
як цього вимагає стаття 207 Цивільного кодексу України.

Посилання у договорі та акті
виконаних робіт на Наказ №23 про прийняття Копецького І.Р. на роботу, як на
документ, що надає право останньому укладати від імені позивача будь-які угоди
є також безпідставним, так як в матеріалах справи є документальні докази які
спростовують право Капецького І.Р. підписувати угоди 13.07.04 року.

Згідно пункту 9.1. Роз'яснення
Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/111 „Про деякі
питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними", угода, укладена представником юридичної особи або керівником
її відособленого підрозділу без належних повноважень на її укладення або з
перевищенням цих повноважень, повинна бути визнана недійсною як така, що не
відповідає вимогам закону. Оскільки сторона, з якою укладено угоду, знала або
повинна була знати про відсутність у представника другої сторони відповідних
повноважень, то її засновані на цій угоді вимоги до другої сторони (від імені
якої укладено угоду) задоволенню не підлягають. При цьому припущення про те, що
сторона, з якою укладено угоду, знала або повинна була знати про відсутність у
представника юридичної особи або керівника її відособленого підрозділу
повноважень на укладення угоди, ґрунтується на її обов'язку перевіряти такі
повноваження.

В згаданому наказі йдеться мова про
право Копецького І.Г. щодо підписання документів за умови відсутності директора
позивача за зустрічним позовом.

Отже, відповідач за зустрічним
позовом мав пересвідчитися про відсутність директора позивача за зустрічним
позовом, так як тільки за цієї підстави у Капецького І.Г., згідно наказу №23,
виникає право підпису документів. Матеріали справи, а саме платіжні квитанції,
свідчать саме про те, що керівник підприємства -Бухтарей А.А. був присутній на
роботі 13.07.04р. саме коли укладався спірний договір, отже за правилами
Статуту та внутрішніх наказів, зокрема Наказу №23, саме  Бухтарей А.А.
мав право й можливість підписувати угоди в цей день.

У відповідності до частини 7 статті
179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються по
правилам встановленим Цивільним кодексом України, з урахування особливостей,
передбачених Господарським кодексом України.

Частиною 1 статті 181
Господарського кодексу України встановлено, що господарський договір за
загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.

При цьому слід враховувати, що
згідно частини другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається
таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.
Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на
це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Копецький І.Р. не мав права
укладати Договір та підписувати Акт виконаних робіт, оскільки не був
уповноважений на це позивачем, як цього вимагає стаття 207 Цивільного кодексу
України.

Враховуючи, те, що з боку позивача
договір про надання інформаційно-консультативних послуг від 13.07.2004 року
НОМЕР_3, підписаний особою, яка не мала відповідних на це повноважень, то такий
договір суперечить вимогам частини 2 статті 203
Цивільного  кодексу України і
відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України є недійсним.

Згідно частини першої статті 216
Цивільного кодексу України, у разі недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього
правочину.

Але, позивач за зустрічним позовом
цілком обґрунтовано вважає, що при визнанні договору про надання
інформаційно-консультативних послуг від 13.07.2004 року НОМЕР_3 недійсним,
правові наслідки передбачені статтею 216 Цивільного кодексу України не
застосовуються відповідач за зустрічним позовом не надав суду доказів виконання
ним договору НОМЕР_3 на суму 50000,00 грн.

ПП ОСОБА_1 не надав суду належних
доказів, які б підтвердили схвалення позивачем за зустрічним позовом договору
після його укладення.

Таким чином, на підставі вищенаведеного,
круючись ст. ст. 44, 49, 60, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1.          В задоволенні первісного позову
відмовити.

2.          Зустрічний позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про
надання  інформаційно-консультативних
послуг від 13.07.2004 року за НОМЕР_3 укладений між сільськогосподарським
рибоводним приватним підприємством «Амур-Аква», м. Миколаїв та фізичною особою
-підприємцем ОСОБА_1, м. Миколаїв

Рішення
набирає законної сили після закінчення 10 денного строку з дня його підписання.

Рішення підписано 16.03.07 року.

Суддя
О.Г. Смородінова