ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.07                                                                                        Справа №  20/230/07

Суддя

За позовом Концерну “Міські теплові мережі” в особі Філії Концерну “Міські теплові мережі” Орджонікідзевського району, м. Запоріжжя

до Приватного підприємства “Строй-Сервіс”, м.Запоріжжя

про стягнення суми  193,70 грн.

Суддя  Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Семеренко С.О. (довіреність №4834/27 від 31.10.2006р.);

Чумак М.С. (довіреність №2555/27-19)

Від відповідача   -  не з’явився;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача на користь Концерну “Міські теплові мережі” 193,70  грн. основного боргу.

Ухвалою господарського суду від 03.05.2007р. позовна заява прийнята до розгляду,  порушено провадження у справі № 20/230/07,  судове засідання  призначено на 24.05.2007р.  За згодою представників позивача оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позивач підтримує позовні вимоги і на підставі ст.ст. 193, 276 ГК України, ст.ст. 11, 15, 16, 96, 509, 1000  ЦК України,  просить позов задовольнити, стягнути борг за період з 01.01.2004р. по 30.04.2004р. у сумі 193,70 грн.

Відповідач у судове засідання не з’явився, письмовий відзив та витребувані судом документи не надав. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином..

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст.75 ГПК України у відсутність відповідача, за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2002 р. між Концерном “Міські теплові мережі” (енергопостачальна організація, позивач) та Приватним підприємством “Строй-Сервіс” (споживач, відповідач) був  укладений договір №1598 про постачання та використання теплової енергії, згідно з яким позивач  зобов`язався постачати теплову енергію, а відповідач - оплачувати вартість спожитої теплової енергії за встановленими цінами а терміни,  передбачені умовами Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору електропостачальна організація постачає споживачу теплову енергію з тепловим навантаженням, у період та за тарифами, визначеними в цьому пункті.

Згідно з п.п. 3.2.2., 3.2.10 договору, відповідач зобов'язався виконувати умови і порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни згідно з договором. Письмово сповіщати енергопостачальну організацію про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів тощо, а також про зміну користувачів приміщень не пізніше 5 днів з моменту настання зазначених подій.

Відповідно до п. 6.5 Договору, яким обумовлено порядок розрахунків, споживач зобов`язаний за три дні до початку розрахункового періоду сплачувати вартість планової кількості теплової енергії, передбаченої договором на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця.

Із матеріалів справи слідує, що Концерн належно виконував умови договору щодо постачання відповідачу теплової енергії в період з 01.01.2004р. по 30.04.2004р., проте відповідач не  здійснив оплату поставленої теплової енергії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість  у сумі 193,70 грн. Відповідач своєчасно направляв рахунки на оплату спожитої теплової енергії, що підтверджується  відповідними реєстрами з відміткою поштового відділення.

Згідно з п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов’язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

На підставі зазначених норм суд застосовує до спірних  правовідносин сторін  відповідні норми ЦК  України, що набрали чинності з 01.01.2004р.

Відповідно до  ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов’язання має  виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов’язків (зобов’язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідач не надав суду доказів виконання зобов’язання і перерахування позивачу заявленої суми основного боргу.

Таким чином, вимоги про стягнення суми 193,70 грн. основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 49 ГПК України  судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його  неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства “Строй-Сервіс”  (69035, м. Запоріжжя, вул.40 Років Радянської України ,80, п2, п/р в ЗФ АБ  “Енергобанк”, МФО 313850, )  на користь Концерну “Міські теплові мережі” (69091, м. Запоріжжя, б. Гвардійський, 137, п/р 0001 в АКБ “Індустріалбанк”, МФО 313849, ) суму 193 грн. 70 коп. основного боргу,  суму 102 грн. витрат на державне мито та суму 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                               Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Рішення  підписано 11.06. 2007р.