ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2007                                                                                   Справа № 35/182-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді   Джихур О.В. (доповідача)

суддів: Лисенко О.М.,   Голяшкіна О.В.

при секретарі судового засідання:  Геворгян Е.М.

за участю представників сторін:

від скаржника - Воронко Ю.С., начальник юридичного відділу, довіреність № 250/5 від 02.01.07;

Браілко Л.М., юрисконсульт юридичного відділу, довіреність № 250/8  від 02.01.07;

від відповідача - не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22 травня 2007р. у справі № 35/182-07

за позовом   відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський металургійний завод ім. Петровського", м. Дніпропетровськ

до  державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

про     стягнення 1926,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 09.07.07, за згодою представника позивача, оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.07 (суддя Широбокова Л.П.) в задоволенні позову про стягнення вартості недостачі металобрухту, що надійшов позивачу по залізничній накладній № 45705536 в сумі 1926,17 грн., відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що недостача металобрухту  підтверджується фактичними обставинами справи, комерційним актом  БЛ № 081393/21 від 12.07.06, що вказує на вину залізниці в несхоронності вантажу. Але позивачем порушено шестимісячний строк, встановлений Статутом залізниць України для звернення з відповідною претензією до залізниці, у зв”язку з чим  позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач його оскаржує на  предмет невідповідності нормам матеріального права. Скаржник вказує, що положення пункту 136 Статуту залізниць України суперечить вимогам статей 256, 258, 925 Цивільного кодексу України, статті 315 Господарського кодексу України. Цивільним кодексом України передбачено застосування до даних правовідносин строку позовної давності в один рік. Цивільний кодекс України діє з 01.01.04, а в Статут залізниць України  останні зміни внесені у 2002 році, тобто Статут залізниць не приведено у відповідність до діючого законодавства.

Скаржник просить рішення скасувати, позов задовольнити.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 9805198.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників скаржника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом і підтверджується матеріалами справи, на адресу позивача 12.07.06 за залізничною накладною № 45705536 надійшов вантаж –металевий лом, вантажовідправник ВАТ  "Південний ГЗК".

Під час видачі вантажу з перевіркою згідно Правил перевезень вантажів та статтею 52 Статуту залізниць України (надалі Статут) була встановлена вагова недостача вантажу в вагоні № 65302101 в кількості 2650 кг,  про що складено  комерційний акт БЛ № 081393/21 від 12.07.06, та зроблена відмітка в залізничній накладній. За даними розділу 4 залізничної накладної на металолом нанесено маркування. Згідно комерційного акту навантаження в вагоні нижче бортів на 100–200 мм, вантаж неповністю покритий металевими листами, наявні поглиблення довжиною 2000 мм, глибиною 1000 мм, шириною 500 мм. Вантаж, якого не вистачає, у вагоні вміститися міг, решта металевих листів мають маркування вапном.

Відповідно до статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Судова колегія погоджується з висновком господарського суду, що вина залізниці в недостачі вантажу підтверджується комерційним актом БЛ №  081393/21 від 12.07.06, згідно якого вантаж у вагоні № 65302101 прибув з ознаками втрати вантажу у вигляді поглиблень та порушення маркування.

Тобто відповідач повинен нести відповідальність за недостачу продукції.

Частиною першою статті 223 Господарського кодексу України передбачено, що при реалізації в судовому порядку відповідальності за правопорушення у сфері господарювання застосовуються загальний і скорочені строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, якщо інші строки не встановлено цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 315 Господарського кодексу України для пред”явлення заявником до перевізника позовів, що випливають із перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Такої ж тривалості установлено строк для подання позовів до залізниць, зокрема, статтею 136 Статуту залізниць України передбачено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог пункту 134 цього Статуту.

Відтак, з огляду на положення статей 134, 136 Статуту залізниць України, вказаний термін позовної давності у даній справі пов’язаний з днем настання подій, що є підставою для подання позову, а саме, з днем видачі вантажу та виявлення при цьому його недостачі, засвідченої комерційним актом.

Відповідно до частини четвертої статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено у спорі, є підставою для відмови в позові.

Комерційний акт БЛ № 081393/21 складено 12.07.06, до суду з даним позовом позивач звернувся 10.04.07, тобто з пропуском встановленого Статутом залізниць України шестимісячного строку.

Відповідач заявою від 10.05.07 (а.с. 31) заявив про застосування строку позовної давності.

При наявності вказаної заяви відповідача, при відсутності поважних причин для відновлення пропущеного строку відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.07 відповідає діючому законодавству.

Доводи скаржника до наведених підстав до уваги не приймаються, судова практика у вигляді судового рішення господарського суду від 20.04.05 не може розцінюватися як судова практика в цілому по даній категорії спорів.

На підставі викладеного та, керуючись статтями 103-105  Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.05.07 по справі № 35/182-07 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                           О.В.Джихур

Суддя                                                                                 О.М.Лисенко

Суддя                                                                                 О.В.Голяшкін