ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

06 серпня 2007 р.

№ 2-30/16920-2006

Вищий
господарський суд України у складі колегії суддів:

Карабаня В.Я. -головуючого,

Ковтонюк Л.В.,

Чабана В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали касаційної

скарги

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Південна мануфактура “Пролив”, м.Керч

на

постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.04.2007р.

у справі

господарського суду Автономної
Республіки Крим  №2-30/16920-2006

за позовом

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м.Олександрія, Кіровоградської обл.,

до

Товариства з обмеженою
відповідальністю “Південна мануфактура “Пролив”

про

про стягнення 82 948,64грн.

за участю представників сторін:

від позивача -не з'явилися;

від відповідача -не з'явилися.

У С Т А Н О В
И В:

14.12.2004р. між СПД-ФО ОСОБА_1
(продавець) та ТОВ “Південна мануфактура “Пролив” (покупець)  укладено договір НОМЕР_1, відповідно до умов
якого, продавець зобов'язувався продати та поставити товар, а покупець
-прийняти та оплатити.

11.10.2006р. СПД-ФО ОСОБА_1
звернувся до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про
стягнення з ТОВ “Південна мануфактура “Пролив” 80 000,00грн. боргу, 1
200,00грн. інфляційних, 512,88грн. річних, 1 235,76грн. пені та 2 900,00грн.
витрат на надання юридичної допомоги. Позов мотивовано тим, що свої
зобов'язання за договором позивач виконував належним чином, але  відповідач отриманий товар не оплатив,
претензію НОМЕР_2  від 14.06.2006р.
залишив без задоволення.

30.11.2006р. заявою про уточнення
позовних вимог НОМЕР_3, у зв'язку зі сплатою відповідачем заборгованості у сумі
80 000,00грн., позивач просив стягнути з ТОВ “Південна мануфактура “Пролив” 4
920,00грн. інфляційних, 812,09грн. річних та 8 294грн. витрат на надання
юридичної допомоги, від вимоги про стягнення пені -відмовився.

22.12.2006р. рішенням
господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Ловягіна Ю.Ю.) позов
задоволено частково, присуджено до стягнення з ТОВ “Південна мануфактура
“Пролив” на користь СПД-ФО ОСОБА_1 812,39грн. річних, 4 475,09грн. інфляційних.
В частині стягнення заборгованості у сумі 80 000,00грн. та пені -1 235,76грн.
провадження у справі припинено. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

11.04.2007р. постановою
Севастопольського апеляційного господарського суду (судді: Плут В.М.
-головуючий, Гонтар В.І., Щепанська О.А.) рішення місцевого суду від
22.12.2006р. змінено, присуджено до стягнення з ТОВ “Південна мануфактура
“Пролив” на користь СПД-ФО ОСОБА_1 7 976,30грн. витрат за надання послуг
адвоката. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі  ТОВ “Південна мануфактура “Пролив” посилались
на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до ухвалення незаконної постанови, тому
просили її скасувати, а законне рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Колегія суддів, беручи до уваги
межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної
скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування
судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні судових рішень,
дійшла висновку про часткове задоволення вимог касаційної скарги.

Згідно постанови Пленуму Верховного
Суду України „Про судове рішення” від 29.12.76 № 11 обґрунтованим визнається
рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної
справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є
вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Рішення попередніх судових інстанцій
зазначеним вимогам не відповідають, оскільки ухвалені усупереч вимогам ст. 43
ГПК України, у яких відсутній системний аналіз і усестороння оцінка умов
договору та письмових доказів, що містяться у матеріалах справи.

Ухвалюючи постанову про стягнення з
відповідача 7 976,30грн. витрат за надання послуг адвоката ОСОБА_2 згідно
договору доручення НОМЕР_4, апеляційним судом залишено поза увагою, без
належної правової оцінки, що зазначений договір укладений ОСОБА_3 в інтересах
СПД-ФО ОСОБА_1 01.09.2006р., в той час коли довіреність на представлення
інтересів СПД-ФО ОСОБА_1 видана ОСОБА_3 тільки 27.10.2006р. Крім того, як
убачається із матеріалів справи, представляти інтереси позивача у суді адвокат
ОСОБА_2 почала 04.12.2006р., після сплати відповідачем у добровільному порядку
заборгованості у сумі 80 000,00грн., у судове засідання 22.12.2006р. не
з'явилась. Не звернуто увагу й на те, що довіреність ОСОБА_2, якою уповноважено
останню бути представником СПД-ФО ОСОБА_1
в усіх судових органах, видано 06.11.2006р.

Що стосується рішення суду першої
інстанції, то його також не можна визнати законним та обґрунтованим, оскільки
зазначені обставини справи не були предметом судового дослідження.

Виходячи з повноважень касаційної
інстанції, рішення попередніх судових інстанцій підлягають скасуванню з
направленням справи для нового розгляду

Керуючись статтями 1115,
1117, 1119-11112 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О
В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю “Південна мануфактура “Пролив” задоволити частково.

Постанову Севастопольського
апеляційного господарського суду від 11.04.2007р. та рішення господарського
суду Автономної Республіки Крим від 22.12.2006р. у справі №2-30/16920-2006 скасувати,
а справу направити для нового розгляду.

Головуючий суддя

В.Я. Карабань

Суддя

Л.В. Ковтонюк

Суддя

В.В. Чабан