СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
РІШЕННЯ

24.07.07
Справа № 8/142

Господарський суд Львівської
області у складі судді Гутьєвої В.В.

при секретарі Габаковській Х.В.

розглянув матеріали позовної заяви:
фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1., м.Львів

до відповідача:
Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради “Бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки”, м.Львів

про визнання права власності

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2
- представник

від відповідача:
Маєвський Т.Б. - юрист

Суть спору: Позов заявлено
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, м.Львів до Обласного комунального
підприємства Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки”, м.Львів про визнання права власності на недобудоване
нерухоме майно -виробничий корпус залізобетонних виробів, який знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою від 09.07.2007 р. порушено
провадження у справі та розгляд справи призначено на 24.07.2007 р.

Представникам сторін роз'яснено їх
права та обов'язки відповідно до ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено
24.07.2007 р.

Представник позивача у судове
засідання з'явився,  вимоги суду виконав,
позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач свого представника у
судове засідання направив, вимоги суду не виконав, позовні вимоги не заперечив.

Дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази, заслухавши доводи і пояснення представників cторін, суд
встановив.

29 грудня 2005 року між ТзОВ “ППБО
“Електрон” в особі арбітражного керуючого-ліквідатора ОСОБА_3 та фізичною
особою - підрпиємцем  ОСОБА_1. було
укладено біржову угоду НОМЕР_1 про купівлю-продаж, за якою покупець (позивач)
отримав у власність нерухоме майно, а саме незавершений будівництвом виробничий
корпус залізобетонних виробів, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Львівське обласне комунальне підприємство
“Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки” повідомило, що не може
зареєструвати право власності на нерухоме майно, оскільки ці договори
купівлі-продажу підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 334
Цивільного кодексу України право власності за договором виникає з моменту
передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Даним
договором встановлено, що право власності переходить з моменту укладення угоди (п.3.1
біржової угоди). Порядок оплати та передачі майна обумовлюється біржовою угодою
купівлі-продажу. Таким чином, до позивача перейшло право власності на майно. У
частині 2 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що договори є
різновидом правочинів. Згідно ч.1 ст. 210 ЦК України, правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Частиною другою
вказаної статті визначено, що перелік органів, які здійснюють державну
реєстрацію правочинів, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних
реєстрів встановлюється законом. Станом на сьогодні такого закону не прийнято.
Кабінетом Міністрів України постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 року затверджено Тимчасовий
порядок державної реєстрації правочинів. У преамбулі вказаної постанови
вказано, що вона прийнята з метою забезпечення реалізації фізичними і
юридичними особами права на визнання державою правочинів щодо яких передбачена
державна реєстрація, до прийняття Верховною Радою України згідно із статтею 210
Цивільного кодексу України відповідного закону.

Отже, перелік органів реєстрації,
види правочинів та порядок їх реєстрації сьогодні регулюються зазначеним
Тимчасовим порядком. У частині 2 розділу “Загальні положення” Тимчасового
порядку визначено, що реєстратори -це державні нотаріальні контори, приватні
нотаріуси, які згідно з договорами, укладеними з адміністратором Реєстру,
проводять державну реєстрацію правочинів, змін, внесених до них, відомостей про
припинення їх дії. Згідно пункту 6 розділу “Державна реєстрація правочинів”, державна
реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Реєстру,
одночасно з його нотаріальним посвідченням. Реєстрація у державному реєстрі
правочинів договору, який не підлягає нотаріальному посвідченню, не
передбачена. Стаття 650 Цивільного кодексу України прямо передбачає, що
особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо
встановлюється відповідними актами цивільного законодавства. Таким актом
цивільного законодавства відповідно до ст. 4 ЦК України є Закон України “Про
товарну біржу”.
Відповідно до ст. 15 ЗУ “Про товарну біржу”, угоди, зареєстровані на
біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Ця стаття є спеціальною нормою,
яка передбачає особливості укладення договорів на біржах і має пріоритет при
застосуванні норм Цивільного кодексу України. Ст. 182 Цивільного кодексу
України передбачено реєстрацію прав на нерухоме майно. Вказана норма передбачає
реєстрацію не правочинів -договорів про перехід права власності, а прав
власності на нерухоме майно. Така реєстрація здійснюється органами системи БТІ
відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень”. Про це вказано у п. 18 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України ІНФОРМАЦІЯ_3 р.
Згідно із ст. 19 Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень”, одним з документів, на підставі якого
реєструється право власності, є договір купівлі-продажу, зареєстрований на біржі
в установленому порядку.          Як
вбачається з відмітки на біржовій угоді, вона була зареєстрована на Товарній
біржі “Наша”. Відповідно до п. 74 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних
дій нотаріусами України затвердженої наказом Міністерства юстиції України від
ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на об'єкти незавершеного будівництва виникає з
моменту державної реєстрації, якщо це передбачено законом. При посвідченні
договорів відчуження недобудованого нерухомого майна нотаріус як
правовстановлювальний документ вимагає подання рішення суду, що набрало
законної сили, про визнання права власності на недобудоване нерухоме майно,
тобто рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно також є одним
з документів, на підставі якого таке право реєструється. Право власності може
бути захищене шляхом пред'явлення позову про його визнання згідно ст. 392
Цивільного кодексу України. Позов про визнання права власності є способом його
захисту проти порушень, які полягають в запереченні, оспорюванні чи не визнанні.  Згідно ст. 331 ЦКУ, за заявою заінтересованої
особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде
встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є
незначною. Оскільки чинне законодавство не визначає розмір незначної частки,
тому суд у кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи
оцінює, чи можна визнати особу власником недобудованого нерухомого майна.
Згідно довідки, виданої ЛОБТІ та ЕО готовність незавершеного будівництва
об'єкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 складає 74%.
Відтак враховуючи, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є
незначною, суд може визнати СПД ОСОБА_1. власником недобудованого нерухомого
майна.

Враховуючи, що відповідно до п.1.3
Тимчасового положення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно Бюро
технічної інвентаризації здійснює лише державну реєстрацію об'єктів нерухомого
майна, судові витрати необхідно віднести на позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 33, 43,
49, 82, 84, 85, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю

2. Визнати право власності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 на недобудоване нерухоме майно -виробничий корпус
залізобетонних виробів, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Суддя