ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.07 р.                                                                             Справа № 34/82а

Господарський суд Донецької області у складі судді Кододової О.В., при секретарі судового засідання Котельниковій Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом – Комунального підприємства “Служба єдиного замовника” м. Селидове

до Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції

про визнання  частково недійсним податкового повідомлення-рішення   №/0 від 01.02.2007року за основним платежем у сумі 47325,86грн., фінансовими санкціями у сумі 9163,86грн., всього на суму 56489,72грн.

Від позивача  Чмелевська М.О., Журба Л.В. (за дорученнями)

Від відповідача Тимофєєв Е.В. (за дорученням)

СУТЬ СПОРУ: Заявлено позов Комунальним підприємством “Служба єдиного замовника” м. Селидове до Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції про визнання  частково недійсним податкового повідомлення-рішення   №/0 від 01.02.2007року за основним платежем у сумі 47325,86грн., фінансовими санкціями у сумі 9163,86грн., всього на суму 56489,72грн.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 20 лютого 2007 року за даним позовом було порушено адміністративне провадження у справі відповідно до пунктів 6,7 розділу VII „Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що  згідно  до статуту підприємства, господарська діяльність полягає саме у наданні житлово-комунальних послуг населенню та у своїй діяльності  позивач насамперед керується Законом України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004р. №1875- IV.

Позивач зазначає, що  придбані у ПП “Екологія плюс”, ПП “Техстрой” та ГКП “ПЦОЖВ”  послуги використані позивачем у власній господарській діяльності, тому на підставі пп.5.2.1 п.5.2. ст.5 Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств”, яка визначає,  що до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв’язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва,  продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 – 5.7 цієї статті  витрати на їх придбання правомірно віднесені до складу валових.

На думку позивача висновок податкового органу є помилковим про те, що такі витрати підлягають амортизації, оскільки позивач не є безпосереднім кінцевим споживачем наданих послуг з ремонту, ці поточні ремонти є складовою частиною  житлово- комунальних послуг, які він надає споживачам (власникам, наймачам, орендарям житлових приміщень). Тому до цих правовідносин відповідачем  безпідставно застосовані положення вимог п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 та п.п. 8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств”.

Відповідач у запереченнях  від 27 лютого 2007року (вхід. №02-41/8390) проти позову заперечує та зазначає, що згідно з п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8  Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов’язані  з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10% сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду.

Відповідач зазначає, що витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку на поліпшення основних фондів груп 2,3,4 чи окремих об’єктів, основних фондів, фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу. Таким чином, як стверджує відповідач, позивач зависив валові витрати в частині придбання робіт, послуг на будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонти та інші поліпшення житлового фонду м. Селидове всього на суму 178935,20грн.

Відповідач вказує, що позивачем порушені вимоги п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” без підтверджуючих документів завищені валові витрати за рахунок завищених обсягів послуг по вивозу  технічно-побутових відходів, виконаних КП “Комунсервіс” в 3 кварталі 2006року на суму 10386,25грн. та згідно цієї статті не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними платіжними та іншими документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до пункту 2-1 розділу 7 “Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами додаткові докази судом встановлено наступне.

Селидівською ОДПІ проведено виїзну планову перевірку Комунального підприємства “Служба єдиного замовника” з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 11.11.2005р. по 30.09.2006р. За результатами проведеної перевірки складено акт  від  26.01.2007року №21/8/23-6-33678766.

Актом перевірки від 26.01.2007року №21/8/23-6-33678766 встановлені порушення порядку ведення податкового обліку, а саме  п.п.11.3.1, п.11.3, ст..11, п.п.8.7.1, п.8.7, ст.8, п.п.5.3.2, п.5.3, п.п. 5.2.1, п.5.2, п.п.5.3.9, п.5.3, ст.5  Закону України від 28.12.1994р. №334/94-ВР “Про оподаткування прибутку підприємств” ( зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено податок на прибуток за 9 місяців 2006року в сумі 68168грн., в тому числі  1 квартал 2006р.- 49487грн., 2 квартал 2006р. – 28612грн., 3 квартал 2006р. – зменшення збитків у сумі 186928грн.

На підставі акту перевірки від 26.01.2007року №21/8/23-6-33678766  відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.02.2007р., яким позивачу визначено суму податкового зобов’язання з податку на прибуток підприємств на суму 96547грн., з них 68168грн. основного платежу та 28379грн. штрафні (фінансові) санкції.

Позивач просить визнати частково недійсним податкове повідомлення-рішення №/0 від 01.02.2007р. за основним платежем у сумі 47325,86грн., за фінансовими санкціями у сумі 9163,86грн., всього на суму 56489,72грн.

Позивач здійснює свою господарську діяльність на підставі Статуту. Основними напрямками роботи позивача згідно Статуту є : формування замовлення міської ради на надання житлово-комунальних послуг, вибір виконавця (виробника) надання  житлово-комунальних послуг та укладання договорів з виконавцем, укладання договорів з вибраними на надання житлово-комунальних послуг виконавцями (виробниками), контроль за їх виконанням, прийом виконаних робіт, здійснення через єдиний розрахунковий центр розрахунків з виконавцями (виробниками) послуг коштами, які надходять від населення та  бюджетними асигнуваннями, надання юридичної (правової,  організаційної і іншої) допомоги житлово-комунальним підприємствам, захист інтересів всіх власників житла і споживачів житлово-комунальних послуг шляхом систематичного контролю якості послуг, що надаються житлово-комунальним підприємствами, забезпечення  умов для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів житлового фонду відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечення належної експлуатації та утримання майна, що перебуває на його балансі, здійснення функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управління ним чи передачі іншому за договором повністю або частково функції управління управителю, визначення порядку утримання, експлуатації та ремонту майна на підставі рішення міської ради, укладання договорів на надання  житлово-комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд  та при будинкових територій, послуг з управління будинком, послуг з ремонту приміщень, приймання рішення щодо використання коштів капітального та поточного ремонтів, виконання окремих житлово-комунальних послуг (вивіз ТПВ, утримання будинків і споруд та при будинкової території , ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та посилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, встановлення несучої спроможності несучих елементів  конструкцій тощо).

З акту перевірки впливає, що відповідачем визначена база оподаткування (а.с.22) виходячи із збільшення валового доходу у розмірі 252224грн., зменшення валових витрат 207375грн., що вплинуло на визначення бази оподаткування у сумі 459599грн. (252224грн.+ 207375грн.) зменшеної на збитки задекларовані позивачем у 3 кварталі 2006року у розмірі 186928грн., тобто база оподаткування складає 272671грн. (459599 – 186928), а донарахований податок у розмірі 68167,75грн. (272671 х 25%).

Позивач не оспорює заниження об’єкту оподаткування у 252224грн. та зменшення валових витрат у розмірі 18054грн., всього 270278 – 186928 збитки = 84228 х25% = 21057грн. (не оспорює). Позивач оспорює зменшення валових витрат у розмірі 189321грн. (207375 – 18054), що вплинуло на донарахування податку на прибуток у розмірі  47330,25грн. (189321 х 25%), що згідно розрахунку суми яку оспорює позивач, узгодженою сторонами (а.с.119) складає 47330,66грн. Позивач у позовній заяві оспорює суму 47325,86грн.

Відповідач у акті перевірки встановив (а.с.21), що позивач у порушення п.п.8.7.1. п.8.7. ст.8 , п.п.5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” зависив валові витрати в частині придбання робіт (послуг) на суму придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення житлового фонду м. Селідове, які підлягають амортизації, всього у сумі 178935,20грн. Дане порушення встановлено ж/о №3 по рахунку 631 „Розрахунки з вітчизняними постачальниками” , відображено бухгалтерськими проводками Д-т рах.84 К-т рах.631, Головна книга за 2006р., акти виконаних робіт по ремонту житлового фонду м. Селідове ф.№КБ-2 генпідрядниками ПП”Екологія плюс”, КП „ВЦОЖФ”, ПП „Техстрой” за період з січня – червень 2006р. Додаток № 9 до акту (а.с.29 зворотна сторона, а.с.30). Між сторонами відсутній спір щодо фактичної суми виконаних робіт 178935грн.

З твердженням відповідача суд не може погодитися за наступних підстав:

Згідно до п.п.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Підпункт 5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”  входить у перелік обмежень і передбачає, що не включаються до складу валових витрат витрати на придбання, будівництво, реконструкцію, модернізацію, ремонт та інші поліпшення основних фондів та витрати, пов'язані з видобутком корисних копалин, а також з придбанням нематеріальних активів, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Відповідно до п.п.8.7.1 п.8.7 ст.8 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” платники податку мають право протягом звітного періоду віднести до валових витрат будь-які витрати, пов'язані з поліпшенням основних фондів, що підлягають амортизації, у тому числі витрати на поліпшення орендованих основних фондів, у сумі, що не перевищує 10 відсотків сукупної балансової вартості всіх груп основних фондів станом на початок такого звітного періоду. Витрати, що перевищують зазначену суму, розподіляються пропорційно сумі фактично понесених платником податку витрат на поліпшення основних фондів груп 2, 3, 4 чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 та збільшують балансову вартість основних фондів відповідних груп чи окремих об'єктів основних фондів групи 1 станом на початок розрахункового кварталу. Виведення з експлуатації основних фондів будь-якої групи здійснюється на підставі наказу керівника платника податку або у разі їх примусового відчуження чи конфіскації згідно із законом. Проведення будь-яких робіт, пов'язаних з поліпшенням основних фондів, без наявності вказаних вище документів не є свідченням про виведення таких основних фондів із експлуатації.

Як вбачається з матеріалів справи між КП “Служба єдиного замовника” (замовник) та ПП “Екологія плюс” (підрядник)  укладений договір №1 від 03.01.2006року (а.с.32-36) предметом якого є виконання підрядником робіт по наданню житлово-комунальних послуг у житловому секторі згідно додатку №1 до договору.  Додатками до договору виступає комунальне замовлення, в якому визначаються конкретні роботи на певний місяць, а саме: послуги диспетчерів та чергових служб, ремонтні роботи, прибирання прибуткової території, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло, водопостачання, водовідводів тощо.

Оплата згідно договору здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт, на розрахунковий рахунок  підрядника шляхом перерахування грошових коштів. Загальна сума робіт, які придбані у ПП “Екологія плюс” та надані споживачам як житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2006р. по 01.10.2006р.  складає 123413,7грн. Ця сума підтверджується відповідачем у Додатку №9 до акту перевірки.

Між позивачем та ПП “Техстрой” (підрядник)  укладений договір без номеру  від 24.05.2006року (а.с.37), предметом якого є підрядні роботи будинків та придобудинкових комунікацій  систем житлового фонду, у відповідності до затверджених локальних кошторисів. Відповідно до укладеного договору  виконані роботи приймаються за актами приймання виконаних підрядних робіт та оплачуються на підставі рахунків. Як вбачається із Додатку №9 до акту перевірки загальна сума робіт, які придбані у ПП “Техстрой” та надані споживачам як житлово-комунальні послуги складають  28890грн. (14795+14095).

Також між позивачем та Державним комунальним підприємством “Виробничий Центр  Обслуговування Житлового фонду” (підрядник)  укладений договір №37 від 01.08.2006р. (а.с.38), за якими підрядник зобов’язується виконати перелік робіт на умовах цього договору  (утримання аварійної служби, технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем, поточний ремонт, підготування до зими та інш.). Підрядник проводить ремонтні роботи у відповідності до затверджених кошторисів, а аварійні роботи на підставі наряд – замовлення. Загальна сума робіт, які придбані у ГКП “ПЦОЖФ” та надані споживачам як житлово-комунальні послуги за період з липня 2006р. по серпень2006року на загальну суму  26639,00грн.

Господарський суд проаналізував зібрані у справі докази, заслухав пояснення сторін дійшов висновку щодо обґрунтованості вимог позивача і тому вважає, що вони підлягають задоволенню.

Відповідач у запереченнях до позову підтверджує (а.с.70 зворотна сторона), що згідно даних бухгалтерського обліку позивача (головна книга, баланс підприємства) станом на 01.01.2006року,01.04.2006року, 30.06.2006року, сукупна балансова вартість основних фондів дорівнює нулю, тобто позивач не був власником житлового фонду (будинків, споруд та при будинкових територій) по якому були проведені послуги капітального та поточного ремонту та послуги по утриманню при будинкових територій.

Однак статутною діяльністю позивача є надання житлово-комунальних послуг, вибір виконавця (виробника) надання  житлово-комунальних послуг та укладання договорів з виконавцем, укладання договорів з вибраними на надання житлово-комунальних послуг виконавцями (виробниками), контроль за їх виконанням, прийом виконаних робіт.

Тобто позивачем здійснюється забезпечення функціонування житлового фонду, що відповідно до  Закон України “Про житлово-комунальні послуги” від 24.06.2004р. №1875-IV,  визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відносини між учасниками згідно до ст. 19 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідачем  у акті перевірки встановлено (а.с.21), та позивачем  не оспорюється, що станом на 01.01.2006року балансова вартість всіх груп основних фондів позивача станом на 01.01.2006року дорівнює нулю. У розділі 3.1.3 акту перевірки відповідач підтверджує, що амортизація за період, який перевірявся, не нараховувалися.

Згідно до п.1.32 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”  господарська діяльність це будь-яка діяльність особи, направлена на отримання доходу в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, у разі коли безпосередня участь такої особи в організації такої діяльності є регулярною, постійною та суттєвою. Під безпосередньою участю слід розуміти зазначену діяльність особи через свої постійні представництва, філіали, відділення, інші відокремлені підрозділи, а також через довірену особу, агента або будь-яку іншу особу, яка діє від імені та на користь першої особи.

Тобто, позивач здійснюючи свою господарську діяльність отримує дохід від надання житлово – комунальних послуг за договорами укладеними з власниками квартир та несе витрати на надання житлово-комунальних послуг виконавцями (виробниками) на підставі укладених договорів.  Враховуючи, що основні засоби не знаходилися на балансі позивача та не амортизувалися, відсутні підстави обмежувати валові витрати підпунктом 5.3.2 п.5.3 ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, який пов’язує  з основними фондами, які підлягають амортизації, згідно із статтями 8 і 9 та підпунктом 7.9.4 цього Закону.

Крім того, відповідач у акті перевірки встановив (сторінка 20 акту), що позивач у порушення п.п.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” зависив валові витрати за рахунок завищених об’ємів послуг по вивозу технічно побутових відходів, виконаних КП „Комунсервіс” в 3 кварталі 2006року на суму 10386,25грн. у тому числі: липень 2006р. - 4241грн. та серпні 2006р. – 6145,25грн.

Валові витрати виробництва та обігу відповідно до ст. 5 Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. №334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями, це  сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Відповідно до п.п.5.2.1  п.5.2  ст.5 Закону України  “Про оподаткування прибутку підприємств” від 28.12.1994р. №334/94-ВР в редакції Закону України від 22.05.1997р. №283/97-ВР із змінами та доповненнями (далі Закон України “Про оподаткування прибутку підприємств” ) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Згідно до п.п.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” не належать до складу валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Однак, відповідач у акті перевірки (сторінка акту 20) зазначає, що порушення встановлено за даними бухгалтерського обліку, рахунками та шляховими листами за липень, серпень 2006р., угодою №1 від 01.06.2006року з КП „Комунсервіс”

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем (Замовник) та Комунальним підприємством „Комунсервіс” (Виконавець) був укладений договір від 01.06.2006року (а.с.39-40). Пункт 2.1 договору передбачає, що Виконавець визначає плату за надані послуги зп цінами та тарифами, які діє на момент розрахункового періоду. На момент укладення договору вартість послуг по вивозу побутових відходів складає 1183грн. (в т.ч.ПДВ) 1 кубм. (згідно рішення Селідівської міської ради від 28.01.2004р. №16).

Факт виконання послуг по вивозу технічних побутових відходів відповідач підтверджує у запереченнях від 26.02.2007року (вхід. №02-41/8390 від 27.02.2007р.) (а.с.71). Однак, відповідач зазначає, що в шляхових листах КП „Комунсервіс” вказує марку  автомобілю: ГАЗ-53, державний номер 25-50 ДОТ, кількість поїздок виконано, та обсяг вивезених технічних побутових відходів. Відповідач стверджує, що згідно технічного паспорту ГАЗ – 53 кузов вміщує технологічно 7,5 м.куб. Виходячи з даних шляхових листів, актів виконаних робіт, рахунків та  технічних характеристик автомобілю, яким КП „Комунсервіс” вивозив технічно – побутові відходи, відповідачем було встановлено завищення обсягів по вивозу технічно – побутових відходів.

Тобто, згідно твердження відповідача валові витрати позивача на суму 10386,25грн. були підтверджені документально, однак вони не були прийняті до уваги у зв’язку із висновком податкового органу про завищення обсягів по вивозу технічно – побутових відходів виходячи із технічного паспорту ГАЗ – 53 кузов якого вміщує технологічно 7,5 м.куб.

Такі доводи відповідача не можуть бути прийняті судом за тих підстав, що акт перевірки не містить  факту цього порушення. Крім того, відповідачем донарахування податкових зобов'язань було здійснене  внаслідок самостійного визначення обсягів виконаних робіт контрагентом позивача, що відповідно до п.1.20.10 ст.1 Закону України „Про оподаткування прибутку підприємств”  повинно здійснюватися за процедурою, встановленою законом для нарахування податкових зобов'язань за непрямими методами.

Відповідачем не надано доказів визнання у судовому порядку договорів або господарських зобов'язань недійсними.

З огляду на вищенаведене спростовується висновки акту перевірки про документальне не підтвердження відповідно до п.п.5.3.9. п.5.3. ст.5 Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств” валових витрат на суму 10386,25грн.

Завданням адміністративного судочинства (п.1 ст.2 КАСУ) є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.2 ст.71 КАСУ  адміністративних справах про протиправність рішень,  дій чи  бездіяльності  суб'єкта  владних  повноважень  обов'язок  щодо доказування правомірності  свого  рішення,  дії  чи  бездіяльності покладається    на   відповідача,   якщо   він   заперечує   проти адміністративного позову.

Відповідач  належними доказами не довів правомірність прийняття спірного податкового повідомлення – рішення №/0 від 01.02.2007року за основним платежем у сумі 47325,86грн., фінансовими санкціями у сумі 9163,86грн., всього на суму 56489,72грн.

Відповідно до ст.94 КАСУ якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

18.06.2007р. судом була оголошена вступна та резолютивна частина постанови,  після виходу суду з нарадчої кімнати.

Керуючись Законом України „Про оподаткування прибутку підприємств”, ст. 2, 17, 71, 86, 94, 153, 159-163, 185-186 КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов Комунального підприємства “Служба єдиного замовника” м. Селидове до Селидівської об’єднаної державної податкової інспекції  про визнання  частково недійсним податкового повідомлення-рішення   №/0 від 01.02.2007року за основним платежем у сумі 47325,86грн., фінансовими санкціями у сумі 9163,86грн., всього на суму 56489,72грн. задовольнити повністю.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення   №/0 від 01.02.2007року в частині визначення податкового зобов’язання з податку на прибуток у сумі 47325,86грн. та фінансових санкцій у сумі 9163,86грн., всього на суму 56489,72грн.

Присудити з державного бюджету України на користь Комунального підприємства “Служба єдиного замовника” (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Гоголя,13, р/р 4592 в ДРУ Приватбанк м. Донецьк, МФО 335496, ) судовий збір у розмірі 3,40грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова виготовлена у повному обсязі 25.06.2007року.

Суддя