КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2007                                                                                           № 18/92

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Кондес  Л.О.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Міхновська О.О. (довіреність  № 33 від 02.05.2007)

від відповідача - Палій О.Л. (довіреність № 95 від 16.01.2007)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська пожежно-страхова компанія"

на рішення Господарського суду м.Києва від 26.04.2007

у справі № 18/92

за позовом                               ВАТ "Комерційний банк "Національний стандарт"

до                                                   Акціонерне товариство "Українська пожежно-страхова компанія"

про                                                  стягнення 3841,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2006 року Відкрите акціонерне товариство „Комерційний банк „Славутич” (з 06.12.2006 Відкрите акціонерне товариство „Комерційний банк Національний стандарт”) звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія”  про стягнення заборгованості по виплаті страхових коштів у сумі 3841,65 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 12.04.2006 у справі № 18/92 провадження у справі припинено у зв"зку з відсутністю спредмета спору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2006 у справі 18/92 ухвалу Госодарського суду м. Києва від 12.04.2006 скасовано та матеріали справи № 18/92 передано до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2006 у справі № 18/92 постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2006 змінено, з мотивувальної частини виключено абзаци, що починаються та закінчуються словами: "Стаття 619 Цивільного кодексу України ... до особи, яка несе субсидіарну відповідальність"; " Матеріали справи... на умовах субсидіарної відповідальності"; "В роз"ясненні Вищого арбітражного суду України... неврегульованих питань". В решті постанову Київського аперляційного господарського суду від 10.07.2006 у справі № 18/92 залишено без змін.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.04.2007 у справі № 18/92 позовні вимоги задоволено повністю. З Акціонерне товариство „Українська пожежно-страхова компанія” на користь Відкритого акціонерного товариства „Комерційний банк Національний стандарт” стягнуто 3841,65 грн. страхового відшкодування у зв"язку із завданими збитками внаслідок неповернення позичальником кредиту та судові витрати.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство „Українська пожежно-страхова компанія” звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2007 скасувати, а в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування позовних вимог скаржник посилається на  те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Зокрема, відповідач посилається на пункт 8.2 кредитного договору № 151 від 21.05.2003, за яким, у разі невчасного повернення кредиту та відсотків за його користування Позичальником, відшкодування боргу проводиться шляхом звернення стягнення на предмет застави або стягнення з гаранта.

Рішенням Солом"янського районного суду від 18.10.2004 у справі № 2-320-1/04 з Фисуна Ю.С. на користь ВАТ „КБ Славутич” стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 3487,47 грн. та 354,18 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом.

Таким чином, відповідач стверджує, що інтереси позивача щодо відшкодування збитків за кредитним договором вже захищені, а отже підстав для виплати йому страхового відшкодування немає.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

28.12.2002 між Акціонерним товариством „Українська пожежно-страхова компанія” (далі - Страховик) та Акціонерним комерційним банком „Славутич” (далі Страхувальник) було укладено генеральний договір № 2 добровільного страхування кредиту.

Відповідно до умов укладеного договору, об’єктами страхування є майнові інтереси, що не суперечать чинному законодавству  України, пов’язані з фінансовими збитками Страхувальника внаслідок повного або часткового неповернення позичальником Страхувальнику кредиту та відсотків за користування кредитом на умовах, встановлених в кредитному договорі між Страхувальником та Позичальником.

Страховими випадками згідно з пунктом 4.1. договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 12.06.2003) є невиконання або виконання не в повному обсязі  Позичальником своїх платіжних зобов’язань перед страхувальником, а саме: в розмірі поточних нарахованих відсотків, протягом 15 днів з моменту настання зобов’язань; в розмірі несплаченої суми кредиту, по кінцевому терміну його погашення, згідно умов кредитного договору і внаслідок чого Страхувальнику заподіяно фінансовий збиток, в результаті якого настає відповідальність страховика по виплаті страхового відшкодування.

За правовою природою генеральний договір № 2 від 28.12.2002 є договором страхування та підпадає під дію параграфу 2 глави 35 Господарського кодексу України та главу 67 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2003 між ВАТ „Комерційний банк „Славутич” та Фисун Ю.С. (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір № 151, за яким Позичальнику було надано кредит на придбання комп’ютерної техніки у розмірі 5 644,76 грн.

Строк надання кредиту за договором складає 12 місяців, тобто до 20.05.2004.

На виконання умов договору Позичальником заборгованість за кредитом погашена частково на загальну суму 2157,29 грн. Решта заборгованості за кредитом на суму 3487,47 грн. та заборгованість за користування кредитом у сумі 354,18 грн. не оплачена.

За правовою природою кредитний договір № 151 від 21.05.2003 є договором кредиту, на який розповсюджується дія параграфу 2 глави 71 Цивільного кодексу України.

21.05.2003, у відповідності до Генерального договору добровільного страхування кредиту від 28.12.2002 № 2, між Акціонерним товариством „Українська пожежно-страхова компанія” (далі - Страховик) та Акціонерним комерційним банком „Славутич” (далі Страхувальник) було укладено договір страхування кредиту серії КРС № 132, за яким Страхувальник передав, а Страховик прийняв на страхування ризик неповернення або повернення не в повному обсязі кредиту та процентів за його користування, наданого Страхувальником Позичальнику згідно з кредитною угодою від 21.05.2003 № 151 для придбання Позичальником комп’ютерної техніки.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов’язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Пунктом 2.3 договору серії КРС №132 встановлено, що страхове відшкодування виплачується Страховиком у розмірі непогашеної Позичальником на день складання страхового акта суми. Якщо страхова сума становить певну частину  від суми наданого кредиту (та відсотків за користування), страхове відшкодування виплачується у такій же частині від визначених по страховому випадку збитків.

Відповідно до пункту 5.2 генерального договору № 2 від 28.12.2002 у разі настання страхового випадку, вказаного в пункті 4.1 цього договору Страхувальник зобов’язаний повідомити про це Страховика протягом 5 банківських днів з моменту настання страхового випадку.

У зв’язку з настанням страхового випадку за договором страхування кредиту серії КРС № 132 від 21.05.2003, а саме Банку завдано фінансовий збиток на загальну суму 3841,65 грн. внаслідок невиконання Фисуном Ю.С. своїх платіжних зобов’язань по кінцевому терміну погашення за кредитним договором, 01.06.2004 Позивачем було направлено на адресу відповідача відповідне повідомлення № 1051/09, яке було отримано відповідачем 07.06.2004, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 38).

Таким чином, позивачем не порушено строки повідомлення щодо страхового випадку, оскільки позивач вчасно повідомив відповідача. Дана обставина відповідачем не оспорювалась.

Відповідно до статті 8 Закону України „Про страхування” страховий випадок – подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов’язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Статтею 990 Цивільного кодексу України та статтю 25 Закону України „Про страхування” встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України та статі 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Однак, відповідач зобов’язання за договором не виконав належним чином, чим порушив вимоги зазначених вище статей та договору.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення заборгованості  по кредиту у сумі 3 487, 47 грн. та заборгованості по сплаті відсотків у сумі 354,18 грн. підлягають задоволенню, оскільки заявлені вимоги підтверджені наявними в матеріалах справи документами, а саме Договором страхування серії КРС № 132, генеральним договором № 2, повідомленням про настання страхового випадку.

Підставою для скасування судового рішення відповідач, зокрема, зазначає те, що оскільки Рішенням Солом"янського районного суду від 18.10.2004 у справі № 2-320-1/04 з Фисуна Ю.С. на користь ВАТ „КБ Славутич” стягнута заборгованість за кредитним договором у сумі 3487,47 грн. та 354,18 грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, інтереси позивача щодо відшкодування збитків за кредитним договором вже захищені. Проте, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що правовідносини, що виникли між Банком та Позичальником на підставі кредитного договору № 151 від 21.05.2003 мають різну правову природу походження, ніж правовідносини, що виникли між Банком та Страховиком на підставі договору страхування № КРС № 132 від 21.05.2003. Також, посилання відповідача на пункт 8.2 кредитного договору № 151 від 21.05.2003, за яким він навіть не є стороною, як на підставу  для відмови у виплати страхового відшкодування є помилковим та безпідставним.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, викладене свідчить про те, що в даному випадку має місце неналежне виконання договірних зобов’язань відповідачем - акціонерним товариством „Українська пожежно-страхова компанія”.  Висновки Господарського суду м. Києва відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, рішення є законними та обґрунтованими.

Твердження відповідача про порушення і неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства „Українська пожежно-страхова компанія” на рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2007 у справі № 18/92 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва від 26.04.2007 по справі № 18/92 залишити без змін.

Матеріали справи № 18/92 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя

Судді