ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

09.07.07                                                                                           Справа  № 11/121

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Кордюк Г.Т.

Давид Л.Л.

розглянувши апеляційну скаргу ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер” від 14.05.2007 р. без номера

на рішення Господарського суду Рівненської області від 04.05.2007 р.

у справі № 11/121

за позовом Трофімович Марії Миколаївни, м.Рівне

до відповідача-1 ВАТ “Рівненський завод тракторних агрегатів” (далі –ВАТ “РЗТА”), м.Рівне

до відповідача-2 ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер”, м.Харків

до відповідача-3 ЗАТ “Рівненський завод опалювальної техніки” (далі - ЗАТ “РЗОТ”), с.Городок Рівненського р-ну Рівненської обл.

до відповідача-4 ВАТ “Рівне-Реєстр”, м.Рівне

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1) ДПІ у м.Рівне, м.Рівне

2) ТзОВ “Фірма “Восток”, м.Харків

про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів

За участю представників:

від позивача –Ковалик Ю.А. (представник, довіреність № 1162 від 02.04.2007 р. в матеріалах справи);

від відповідача-1 –не з”явився,

від відповідача-2 –Осьмак О.В. (представник, довіреність від 01.03.2007 р. без номера в матеріалах справи),

від відповідача-3 –Грибок Л.Т. (юрист, доручення вих. № 02/03 від 02.02.2007 р. в матеріалах справи),

від відповідача-4 – не з”явився;

від третьої особи-1 –не з”явився,

від третьої особи-2 - не з”явився

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не поступало.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 04.05.2007 р. у справі № 11/121 (суддя Грязнов В.В.) позов задоволено з підстав його обгрунтованості, визнано недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу цінних паперів № К-130 Ю/Т-18 від 07.04.2004 р., укладений Трофімович Марією Миколаївною та ВАТ “РЗТА”, від імені якого діяло ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер”, ЗАТ “РЗОТ” та ВАТ “Рівне-Реєстр” звільнено від відповідальності по даній справі.

Відповідач-2 - ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер” з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, де просить рішення місцевого господарського суду скасувати повністю і припинити провадження у справі з підстав неправильного застосування норм процесуального права. Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що відповідно до ч.2 ст.1 ГПК України до господарського суду не мають права звертатися фізичні особи, які не є суб”єктами підприємницької діяльності, якою є позивач; справа не мала розглядатися за правилами ГК України в господарському суді, а за правилами ЦК України в суді загальної юрисдикції; судом першої інстанції неправомірно залучено до участі в справі ТзОВ “Фірма “Восток” без зазначення його процесуального статусу, не навівши жодного мотиву його залучення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 - ВАТ “РЗТА” просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

У відзивах на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач -  Трофімович М.М. і відповідач-3 - ЗАТ “РЗОТ” просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення з підстав, викладених у них.

Третя особа-1 - ДПІ у м.Рівне у своєму письмовому поясненні по суті апеляційної скарги зазначила, що ДПІ у м.Рівне дозвіл ВАТ “РЗТА” на відчуження акцій ЗАТ “РЗОТ” не надавала. В акті перевірки ВАТ “РЗТА” № 18/24-209/00235884 від 31.08.2004 р. з питань дотримання п.8.6 ст.8 Закону України “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-Ш зафіксовано факт реалізації вищезазначених акцій без погодження з податковим органом. За вчинене порушення підприємству нараховано штрафну санкцію відповідно до пп.17.1.8 п.17.1 ст.17 вищезазначеного Закону. Крім того, ДПІ у м.Рівне додатково повідомила, що звіти форми 1-ДФ, копії яких знаходяться в матеріалах справи, містять інформацію про отриманий платником податків дохід за звітний період і суму утриманого та перерахованого до бюджету податку з доходів фізичних осіб.

Відповідач-1, -4, треті особи своїм конституційним правом на захист прав і охоронюваних законом інтересів не скористалися, явки повноважних представників у судове засідання не забезпечили, причини неявки не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повернення поштових повідомлень з підписом про отримання ухвали (поштові повідомлення про вручення знаходяться в матеріалах справи).

Оскільки явка повноважних представників сторін і третіх осіб ухвалою суду апеляційної інстанції від 07.06.2007 р. була визнана необов”язковою, а на власний розсуд, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, то за таких обставин колегія суддів вважає за доцільне переглянути справу у відсутності представників відповідача-1, -4, третіх осіб за наявними у ній матеріалами відповідно до ст.75 ГПК України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 7 квітня 2004 року між ВАТ “РЗТА” (продавець за договором, відповідач-1 у справі), від імені якого діє ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер” (повірений), та Трофімович Марією Миколаївною (покупець за договором, позивач у справі) укладено договір купівлі-продажу цінних паперів № К-130 Ю/Т-18 (далі –договір), згідно з пп. 1.1, 1.2, 2.2, 2.3 якого продавець зобов’язується передати покупцю, а останній зобов’язується прийняти й оплатити пакет цінних паперів –простих іменних акцій ЗАТ “РЗОТ” номінальною вартістю 01 грн. в кількості 9 013 штук. Сума договору становить 3 154 грн. 55 коп., яку покупець сплачує продавцю протягом 30-ти банківських днів з моменту підписання договору. Договір чинний з дати його підписання, його дія припиняється з моменту виконання сторонами обов’язків (пп.5.1-5.2 договору). Договір підписано головою правління ВАТ “РЗТА”, уповноваженою особою ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер”, та Трофімович М.М., скріплено відбитками печаток юридичних осіб (а.с. 9, 23).

Передача-прийняття від ВАТ “РЗТА” до Трофімович М.М. простих імених акцій ЗАТ “РЗОТ” номінальною вартістю 01 грн. в кількості 9 013  штук, відсутність претензій стосовно грошових розрахунків та виконання договору в повному обсязі підтверджено актом виконання зобов’язань від 07.04.2004 р., який підписано головою правління ВАТ “РЗТА”, уповноваженою особою ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер”, та Трофімович М.М., скріплено відбитками печаток юридичних осіб (а.с.24).

Перехід прав власності на 9 013 простих іменних акцій від продавця ВАТ “РЗТА” до  покупця Трофімович М.М. відображено також і в реєстрі власників іменних цінних паперів ЗАТ “РЗОТ” (а.с.43).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області від 04.05.2007 р. у справі № 11/121 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Згідно ст.24 Закону України “Про господарські товариства” від 19.09.1991 р. № 1576-ХП з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 1576-ХП) акціонерним визнається товариство, яке має статутний фонд, поділений на визначену кількість акцій рівної номінальної вартості, і несе відповідальність за зобов’язаннями тільки майном товариства. Акціонери відповідають за зобов’язаннями товариства тільки в межах належних їм акцій.

Відповідно до ч.3 ст.27 Закону № 1576-ХП акціонерне товариство має право випускати цінні папери, при цьому закрите акціонерне товариство має право випускати лише іменні акції.

Цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає відносини між суб'єктом господарювання, який його випустив (видав), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його випуску, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам (ч.1 ст.163 ГК України).

Згідно з ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону  № 1576-ХП управління товариством здійснюють його органи. Учасник товариства є суб’єктом корпоративних прав відповідно до ст.116 ЦК України.

Предметом оспорюваного договору є належні відповідачу-1 цінні папери - акції ЗАТ “РЗОТ” як частка у статутному капіталі останнього, які всупереч положенням пп.6.2, 6.4 Статуту ЗАТ “РЗОТ” про переважне право акціонера товариства на придбаня акцій –відчужено на користь позивача –Трофімович М.М., яка стала акціонером ЗАТ “РЗОТ”. Відчуження акцій на користь осіб, які не є засновниками закритого акціонерного товариства, впливає на правомочності засновників в управлінні його справами (а.с.61-62, 70).

Частиною 3 ст.165 ГК України передбачено, що операції купівлі-продажу цінних паперів здійснюють їх емітенти, власники, а також торговці цінними паперами - посередники у сфері випуску та обігу цінних паперів.

Покликання апелянта на непідвідомчість даного спору господарському суді колегією суддів не беруться до уваги, оскільки в разі продажу цінних паперів –акцій товариства змінюється і статутний фонд останнього, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно визначив характер спору та вірно застосував норми процесуального права.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема є договори та інші правочини.

Зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України, ст.193 ГК України).

Як на підставу позовних вимог позивач посилається на такі обставини, як перебування з 08.09.2000 р. всього майна та майнових зобов’язань ВАТ “РЗТА” в податковій заставі, а також порушення Господарським судом Рівненської області справи № 9/83 про визнання банкрутом ВАТ “РЗТА” і набрання сили ухвалою від 12.12.2003 р., яка передбачала накладення арешту на все майно та майнові кошти, які належать ВАТ “РЗТА”, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с.77-78, 105-106). Позивач вважає, що відповідачу-1 на момент укладення оспорюваної угоди було відомо про права третіх осіб на майнові права товариства, однак останній про це позивача не повідомив. Позивач не знав і не міг знати про права третіх осіб на цінні папери, які придбавались за договором.

Така позиція ВАТ “РЗТА” суперечить приписам ст.659 ЦК України, яка встановлює, що продавець зобов’язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (права наймача, право застави, право довічного користування тощо).

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (чч. 1, 5 ст.203 ЦК України).

Згідно з ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення пра-вочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п’ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

В Державному реєстрі застав рухомого майна 08.09.2000 р. зареєстровано запис про заставу номер 57-811 про податкову заставу усіх активів ВАТ “РЗТА”. Застовадавцем є ДПІ у м.Рівне (а.с.77). Пункт 1.7 ст.1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 р. № 2181-Ш з наступними змінами та доповненнями (далі –Закон № 2181-Ш) встановлює, що активи платника податків –це кошти, матеріальні та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі на праві власності чи повного господарського відання, а п.1.17 роз’яснює термін податкова застава - це спосіб забезпечення податкового зобов'язання платника податків, не погашеного у строк. Податкова застава виникає в силу закону. У силу податкової застави орган стягнення має право в разі невиконання забезпеченого податковою заставою податкового зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами у порядку, встановленому законом. Пріоритет заставодержателя на задоволення вимог із заставленого майна встановлюється відповідно до закону.

Пріоритет податкової застави по відношенню до пріоритетів інших обтяжень (включаючи інші застави) встановлюється відповідно до закону. Надання майна, що перебуває у податковій заставі, у наступну заставу або його використання для забезпечення дійсної чи майбутньої вимоги третіх осіб не дозволяється (пп.8.4, 8.6.3 ст.8 Закону № 2181-Ш).

Як вбачається пояснення ДПІ у м.Рівне по суті позовних вимог, відчуження акцій ЗАТ “РЗОТ” дозволи ВАТ “РЗТА” не надавались. Крім того, в акті перевірки ВАТ “РЗТА” № 18/24-209/00235884 від 31.08.2004 р. зафіксовано факт реалізації вищевказаних акцій без погодження з податковим органом, за що товариству нараховано штрафну санкцію (а.с. 90, аналогічне пояснення подано і в суд апеляційної інстанції).

Трофімович М.М. просить визнати недійсним договір на підставі п.1 ст.230 ЦК України, вказуючи, що останній укладено під впливом обману –замовчування відповідачем-1 обставин знаходження відчужуваного майна під судовим арештом і в податковій заставі.

Стаття 230 ЦК України передбачає правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення..., такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В порушення п.8.5 ст.8 Закону № 2181-Ш, згідно з яким платник податків, активи якого перебувають в податковій заставі, зобов’язаний письмово повідомити наступних кредиторів про таку податкову заставу та про характер і розмір забезпечених цією заставою податкових зобов’язань, відповідач-1, укладаючи договір, не повідомив Трофімович М.М. про існування податкової застави.

Зазначені обставини дають підстави суду зробити висновок, що при укладенні договору з Трофімович М.М. ВАТ “РЗТА” свідомо приховало факт існування податкової застави і судового арешту, ввівши позивача в оману, уклавши з ним договір.

Узгодження операцій із заставленими активами врегульовано пп.”а” п.8.6.1 ст.8 Закону № 2181-Ш, відповідно до якого платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій... купівлі чи продажу, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом.

Проте, відповідач-1 не звертався до податкового органу із заявою про погодження операції продажу майна, яке перебуває у податковій заставі. Іншого матеріалами справи не встановлено та скаржником не спростовано.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що оспорюваний договір вчинено під впливом обману, що є підставою для визнання його недійсним.

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Рівненської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Рівненської області від 04.05.2007 р. у справі № 11/121 залишити без змін, а апеляційну скаргу ЗАТ “Торговець цінними паперами “Восток-Маклер” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                     М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                      Л.Л.Давид