ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"23" серпня 2007 р.
Справа № 30/503-05-12014

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Величко Т.А.

суддів  Бойко Л.І., Жукової А.М.,

при секретарі судового засідання Храмшиній І.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Сєміног Л.В.

від відповідача: не з’явився

від 3-ої особи: Сєміног Л.В.

від прокуратури: Клюкін К.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Виконавчого комітету Одеської міської ради

на рішення господарського суду Одеської області від "14" березня 2006 р.

у справі №30/503-05-12014

за позовом Заступника Прокурора Суворовського району м.Одеси   в інтересах держави  в особі Виконавчого комітету Одеської міської ради

до  Приватного підприємства "Бриз";

за участю 3-ї особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Одеської міської ради

про знесення самочинного будівництва

встановив:

Заступник прокурора Суворовського району м.Одеси   в інтересах держави  в особі Виконавчого комітету Одеської міської ради звернувся до господарського суду з позовом до ПП „Бриз” про зобов’язання здійснити знос самочинно збудованого бару „Саванна” на території КП „Гідропарк „Лузанівка”, мотивуючи свої вимоги тим, що у відповідача відсутня дозвільна документація, чим грубо порушені встановлені законом вимоги щодо проведення містобудівної діяльності, суттєво порушені будівельні норми та правила.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.03.06р. позовні вимоги заступника прокурора Суворовського району м. Одеси залишені без задоволення.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.06р. рішення господарського суду першої інстанції змінено, виключено з нього посилання на ГПК України, оскільки спір за участю виконавчого комітету Одеської міської ради повинен розглядатися за правилами КАСУ.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 27.06.07р. постанова Одеського апеляційного господарського суду  від 25.04.06р. скасована, справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. За висновком касаційної інстанції, між сторонами у справі виник спір про право, що в свою чергу виключає її розгляд в порядку адміністративного судочинства.

При новому розгляді, колегія суддів, перевіривши наявні матеріали справи (фактичні обставини справи) на предмет правильності їх юридичної оцінки господарським судом та заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню підлягає, виходячи з такого.

Господарським судом встановлено:

- наданий у якості доказу порушення законодавства відповідачем лист Інспекції ДАБК  від 28.10.2005р. №4133/вих, згідно якого на території гідропарку „Лузанівка” без дозволу Інспекції збудовані об’єкти, не містить вказівки на бар „Саванна”, про знесення якого йде мова в позовній заяві заступника прокурора;

-  лист Інспекції ДАБК  від 20.01.2006р. за №120/вих про ненадання інспекцією дозволу на будування, реконструкцію кафе –бару „Саванна” (двоповерховий капітальний об’єкт, загальною площею 70 кв.м), не оформлення вводу в експлуатацію не є доказом порушення норм законодавства щодо будівництва об’єкту. Вказаний в цьому  листі об’єкт не відповідає за своїми характеристиками об’єкту, що належить відповідача;

- згідно рішення господарського суду Одеської області  від 24.10.05р. по справі №25/272-05-9049 за ПП „Бриз” визнано право власності  на самочинно збудоване двоповерхове нежитлове приміщення кафе „Саванна”  на 20 місць з літнім майданчиком загальною площею 191 кв.м. за адресою: м. Одеса, гідропарк „Лузанівка”;

- акт перевірки дотримання земельного законодавства, від 18.01.2006р. не містить підпису особи, яка перевірялась і відсутні докази надсилання даного акту поштою.

Вказані обставини, а саме –необґрунтованість та не підтвердженість матеріалами справи позовних вимог  про знесення самочинно побудованого об’єкту, стало підставою для відмови в їх задоволенні.

З обґрунтованістю висновків суду погодитися не можна.

За загальними правилами судового процесу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу  своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Виходячи з цього, позивач повинен був  довести, що будівництво бару „Саванна” на території КП „Гідропарк „Лузанівка” здійснено ПП „Бриз” за відсутності передбаченої законодавством необхідної документації, правовстановлюючих документів на земельну ділянку, дозволу Одеської міської ради на будівництво, проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт. В свою чергу, відповідач повинен був довести наявність у нього дозвільних і правовстановлюючих документів на будівництво бару „Саванна”.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які докази в обґрунтування позиції відповідача в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.76 №11 „Про судове рішення”, судове рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. В ч.3 ст.376 ЦК  України зазначено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що  не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Факт наявності рішення господарського суду Одеської області від 24.10.05р. по справі №25/272-05-9049 за позовом  ПП „Бриз” до ТОВ „Південна будівельна компанія”, за яким за ПП „Бриз” визнано право власності на самочинно збудоване двоповерхове нежитлове приміщення кафе „Саванна” не може бути безперечною підставою для відмови в позові, оскільки відповідно до  ст.129 Конституції України та ст.4 ГПК України рішення у справі має ухвалюватися на підставі Закону і має бути законним і обґрунтованим.

В позовній заяві заступник прокурора посилався на те, що самочинне будівництво здійснено на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Згідно ч.4 ст.376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Таким чином, вказана норма містить приписи щодо знесення майна особи, яка здійснила самочинне будівництво, за її рахунок і вищевказане рішення господарського суду Одеської області від  24.10.05р. у справі №25/272-05-9049 не замінює собою наявності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, дозвільних документів на будівництво.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого об’єктів до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До  завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані  в процесі будівництва (створення майна) (ч.3 цієї статті).

Відповідачем не надано жодних доказів в обґрунтування правомірності будівництва спірного об’єкта.

Як вбачається із наданих скаржником додаткових доказів, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.07р., у справі №16-25/272-05-9049, залишеною без змін постановою Вищого господарського Суду України від 16.05.07р., рішення господарського суду Одеської області від 24.10.05р. –скасовано.

Судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанції встановлено, що будівництво нерухомого майна –бару „Саванна” здійснено самочинно,  земельна ділянка у встановленому порядку не надавалася під уже збудоване нерухоме майно, а тому  ПП „Бриз” не набуло права власності на нього, що і стало підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст.33 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, яка визначає повноваження   у   сфері  регулювання  земельних відносин та охорони навколишнього природного  середовища, до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, такі делеговані повноваження (ч.1 п.”б”): здійснення   контролю   за   дотриманням   земельного  та природоохоронного законодавства,  використанням і охороною земель, природних  ресурсів  загальнодержавного  та  місцевого   значення, відтворенням лісів (п.п.1), вирішення   земельних   спорів  у  порядку,  встановленому законом (п.п.5).

Вказані повноваження делеговані позивачу рішенням Одеської міської ради  від 10.03.99р. №94-ХХІІІ, яким було затверджено Положення про виконавчий комітет Одеської міської Ради.

За приписами ст.376 ЦК України самочинним вважається будівництво, яке було здійснене на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Згідно даної норми, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка  здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом зазначені вище вимоги закону не були взяті  до уваги, в зв’язку з чим судове рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги заступника прокурора Суворовського району м. Одеси –задоволенню.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України,

колегія суддів постановила:

Рішення господарського суду Одеської області від 14.03.06р. у справі №30/503-05-12014 –скасувати, позов задовольнити.

Зобов’язати ТОВ „Бриз” знести самочинно побудований бар „Саванна” на території КП „Гідропарк „Лузанівка” за свій рахунок.

Стягнути з ТОВ „Бриз” в доход державного бюджету  через УДК в Одеській області 127,50 грн. –витрат по держмиту, 118 грн. –на користь ДП „Судовий інформаційний центр” витрат на ІТЗ судового процесу.

Доручити господарському суду видачу відповідних наказів.

Постанова в порядку ст.105 Господарського Процесуального Кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у  касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                             Т.А. Величко

Судді:                                                                                  Л.І. Бойко

А. М. Жукова