ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"26" червня 2007 р.                                                                            Справа  № 7/201

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Орія»

до відповідача приватної фірми «Девіз»

про стягнення  15315,18 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, відсотків річних та пені,-

Суддя Маціщук А.В.

Представники :

від поз.- пред-к Калита Т.М. /пост.дор. № 1 від 15.06.07 р./

Позивач просить стягнути з відповідача 14100 грн. заборгованності по розрахункам за дорожні бордюри з урахуванням 183,30 грн. індексу інфляції, 156,42 грн. відсотків річних та 875,46 грн. пені за період прострочення з 27 грудня 2006 року по 11 травня 2007 року.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився. Про час і місце  засідання суд повідомив сторони в установленому порядку.

22.06.07 р. відповідач подав суду письмове клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з проведення реорганізації (перетворення) приватного підприємства "Девіз", поскільки 13.06.07 р. засновником приватної фірми «Девіз» прийнято рішення про перетворення приватної фірми «Девіз»у товариство з обмеженою відповідальністю «Девіз»і подано державному реєстратору для проведення реєстраційної дії. На підтвердження цих обставин відповідач надав суду копії опису документів, що надаються юридичною особою державному реєстратору для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ним органу щодо припинення юридичної особи»та рішення власника ПФ «Девіз»№ 01 від 13.06.07 р. про припинення юридичної особи шляхом перетворення її в товариство з обмеженою відповідальністю.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не задовільняється судом  з врахуванням такого. Відповідно до норм ч.2 ст.79 ГПК України господарський суд має право (не в обов'язковому порядку на відміну від ч.1 ст.79) зупинити провадження у справі у випадку заміни однієї з сторін її правонаступником внаслідок реорганізації підприємства, організації. Відомості про можливе правонаступництво суду не представлені. Навпаки –з тексту опису документів, що надані юридичною особою державному реєстратору /а.с.20/, вбачається про існування рішення засновників (учасників) про ліквідацію юридичної особи.

Разом з тим, з моменту реєстрації (створення) юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може виступати позивачем і відповідачем у судах (ст. 80 ЦК України). Відповідно до ст.59  Господарського кодексу України та ст.91 ЦК України припинення цивільної правоздатності юридичної особи відбувається в момент внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення. Відповідач надав довідку Рівненського обласного управління статистики № 16-01-2895, з якої вбачається, що приватна фірма «Девіз»внесена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України зі статусом юридичної особи та присвоєнням відповідного ідентифікаційного коду (13971047). Доказів того, що на день розгляду справи ПФ «Девіз»припинила своє існування, і, відповідно правоздатність і дієздатність, суду не надані.

Твердження відповідача про те, що повноваження перейшли до ліквідаційної комісії, а така комісія не набрала своїх повноважень є безпідставними, адже суду не надано жодного доказу створення такої комісії та передачі їй повноважень по управлінню підприємством.  Крім того, згідно з нормами ч.3,5 ст.65 ГК України та ст.92 ЦК України для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених  установчими документами. Подане суду клопотання підписане керівником юридичної особи - генеральним директором В.І.Захаровим, тому твердження відповідача про те, що «фактично відсутній орган, який уповноважений представляти фірму»- є безпідставним.

Суд  також звертає увагу, що відповідно до норм ст.36 ГПК України докази подаються суду в оригіналі або належним чином засвідчених копіях. В даному випадку суду надані ксерокопії документів, які не засвідчені уповноваженим органом (із зазначенням посади особи, яка її засвідчила, та печаткою юридичної особи), тому не є належним доказом викладених в клопотанні обставин.

Враховуючи, що заперечень по суті відповідач не надав, суд вирішує в даному судовому засіданні згідно зі ст. 75 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача в судовому засіданні, суд встановив слідуюче.  Відповідно до договору № 4, укладеного сторонами 11.12.06 р., відповідач на підставі довіреності ЯМЮ № 764378 від 11.12.06 р. по накладним № 78 від 12.12.06 р., № 79 від 15.12.06 р. одержав від позивача дорожні бордюри на загальну суму 14100 грн. За умовами п.4.1 договору покупець/відповідач зобов’язаний виконати оплату за отриманий товар не пізніше 10 банківських днів від моменту відвантаження товару. Відповідач оплату не виконав. На вимогу позивача про сплату 14100 грн., викладену в листі-вимозі № 23 від 14.02.07 р., одержаній відповідачем  15.02.07 р., про що свідчить відмітка відповідача /а.с.13/, останній  не  відреагував.

Таким чином, заборгованість становить 14100 грн. і підтверджена вищепереліченими обліковими документами /а.с.10-12/. За таких обставин позовна вимога в сумі 14100 грн. є підставною і підлягає задоволенню відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Відповідно до ст.625 ЦК України заборгованність підлягає сплаті із урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних з простроченої суми за весь час прострочення. Поскільки несвоєчасне виконання грошового зобов’язання має місце, вимога позивача про стягнення 183,30 грн. заборгованності з урахуванням індексу інфляції та 156,42 грн. відсотків річних за період прострочення з 27.12.06 р. по 11.05.07 р. включно за обгрунтованими розрахунками позивача /а.с.3/ - є підставною і підлягає задоволенню.

Умовами п.6.2 договору визначена відповідальність сторін за ухилення від виконання умов договору у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Поскільки несвоєчасне виконання оплати має місце, позовна вимога про стягнення пені в сумі 875,46 грн. за період прострочення з 27.12.06 р. по 11.05.06 р. за обгрунтованим розрахунком позивача є підставною і підлягає задоволенню згідно зі ст.624 ЦК України, ст.ст.230-232 ГК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Стягнути з відповідача приватної фірми «Девіз»на користь товариства з обмеженою відповідальнісю «Орія»14100 грн. заборгованності, 183,30 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції, 156,42 грн. відсотків річних, 875,46 грн. пені, 153,16 грн. витрат на державне мито та 118 грн. витрат на оплату інформаційно-технічної послуги по забезпеченню судового процесу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя                                                           Маціщук А. В.