ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

11.06.07                                                                                           Справа  № 1/922-14/248

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                                                                  Краєвської М.В.

суддів:                                                                                                         Кордюк Г.Т.

Мурської Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу ВАТ “Львівавтотранс” від 26.02.2007 р. № 02-112

на рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2007 р.

у справі № 1/922-14/248

за позовом ЗАТ “СІД”, м.Львів

до відповідача-1 ВАТ “Львівавтотранс”, м.Львів

до відповідача-2 Львівської міської ради, м.Львів

про визнання недійсним договору оренди землі від 23.12.2005 р.

За участю представників сторін:

від позивача –Романушко П.П. (представник, довіреність від 25.09.2006 р. без номера в матеріалах справи, а.с.31);

від відповідача-1 –Гавуляк В.С. (в.о. голови правління, витяг з наказу № 110/ОС від 01.10.2004 р. у матеріалах справи),

від відповідача-2 –Бондаренко М.І. (головний спеціаліст відділу правового забезпечення, довіреність від 02.02.2007 р. № 1.7 вих-58 в матеріалах справи)

Представникам сторін роз”яснено їх права й обов”язки, передбачені ст.22 ГПК України.

Оскільки жодна з сторін заявляла клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу, то протокол судового засідання ведеться з дотриманням вимог ст.81-1 ГПК України без забезпечення повного фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розпорядженням голови суду від 11.06.2007 р. проведено зміни в складі колегії суддів (знаходиться в матеріалах справи).

Заяв про відвід суддів не поступало.

Розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених в ухвалі Львівського апеляційного господарського суду від 11.05.2007 р.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 31.01.2007 р. у справі № 1/922-14/248 (суддя Довга О.І.) позов задоволено повністю. Рішення суду мотивоване тим, зокрема, що право власності ЗАТ “СІД” на адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Окружна, буд. 57а, підтверджується свідоцтвом про право власності на адміністративний будинок від 23.05.2003 р., виданим Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 23.05.2003 р. за № 1196353 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 623369 від 23.05.2003 р.), право власності на приміщення автопавільйону, який знаходиться за тією самою адресою, підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.07.2005 р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. та зареєстрованим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 29.09.2005 р. за № 9725336 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8487744 від 29.09.2005 р.).

Таким чином, як на момент прийняття  Львівською міською радою ухвали № 2772 від 03.11.2005 р. „Про користування ВАТ „Львівавтотранс” земельною ділянкою на вул. Окружній 57-а, у м. Львові”, так і на момент укладення договору оренди землі від 23.12.2005 р. відповідач-1 не володів тими будівлями та спорудами, для обслуговування яких йому було надано земельну ділянку.

Оскільки договір оренди землі від 23.12.2005 р. для обслуговування будівель був укладений ВАТ „Львівавтотранс” на той момент, коли товариство вже не володіло жодними будівлями на даній земельній ділянці, то мав місце обман при укладенні договору оренди від 23.12.2005 р., що згідно з ч.1 ст.230 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Відповідач-1 з даним рішенням не погодився, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Свої вимоги скаржник обгрунтовує тим, зокрема, що відповідно до розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради № 1435 від 15.08.2006 р. “Про оформлення права власності ВАТ „Львівавтотранс” на гаражі по вул.Окружній, 57 А” було оформлено право власності на гаражі, яке на момент прийняття оскаржуваного рішення не скасоване; також на момент укладення спірного договору оренди відповідач-1 володів на праві власності будівлею, автопавільйоном, розташованих на згаданій земельній ділянці і ін.

Відповідач-2 підтримує вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, письмового відзиву на апеляційну скаргу не подав.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення з підстав, викладених у ньому.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ВАТ „Львівавтотранс” (орендар за договором, відповідач-1 у справі) та Львівська міська рада (орендодавець за договором, відповідач-2 у справі) на підставі ухвали Львівської міської ради № 2772 від 03.11.2005 р. уклали договір оренди землі від 23.12.2005 р. (а.с.16-19), відповідно до п. 1 якого орендар  приймає в строкове (на 10 років) платне користування земельну ділянку, яка знаходиться у м. Львові на вул. Окружній, 57-а., для обслуговування будівель площею 0, 6018 га, зокрема, об”єктів нерухомого майна –кам”яних нежитлових і житлових будівель і металевих споруд.

Право власності ЗАТ «СІД»на адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою: вул. Окружна, буд. 57а у м. Львові, підтверджується свідоцтвом про право власності на адміністративний будинок від 23.05.2003 р., виданим Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради та зареєстрованим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 23.05.2003 р. за номером 1196353 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 623369 від 23.05.2003 р.), право власності на приміщення автопавільйону, який знаходиться за тією самою адресою, підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 25.07.2005 р., посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Антоновою В.І. та зареєстрованим Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 29.09.2005 р. за номером 9725336 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8487744 від 29.09.2005р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, заслухавши пояснення представників сторін, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2007 р. у справі № 1/922-14/248 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Львівавтотранс” - без задоволення.

При цьому колегія виходила з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, як на момент прийняття Львівською міською радою ухвали № 2772 від 03.11.2005 р. „Про користування ВАТ „Львівавтотранс” земельною ділянкою на вул. Окружній 57-а у м.Львові, так і на момент укладення договору оренди землі від 23.12.2005 р. відповідач-1 не володів тими будівлями та спорудами, для обслуговування яких йому було надано земельну ділянку. Посилання на те, що за товариством Франківською райдержадміністрацією розпорядженням  № 1435 від 15.08.2006 „Про оформлення права власності ВАТ „Львівавтотранс” на гаражі по вул. Окружній 57-а” було оформлено право власності на гаражі, не приймаються судом до уваги, оскільки відповідач-1 набув  право власності на них після прийняття Львівською міською радою ухвали № 2772  від 03.11.2005 р. та після укладення договору оренди землі від 23.12.2005 р., окрім  цього з листа  прокуратури Франківського району м. Львова від 09.11.2006 р. № 1р-06 вбачається, що розпорядження  Франківської райдержадміністрації прийняте з грубим порушенням норм чинного законодавства.

Відповідно до приписів ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані, без зміни її цільового призначення, якщо ці будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці, наданій в користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані, та частиною ділянки, яка  необхідна  для їх обслуговування.

Так, на момент укладення договору оренди землі від 23 грудня 2005 року ВАТ «Львівавтотранс»вже не володіло жодною будівлею на земельній ділянці, що становить предмет договору, оскільки ЗАТ «СІД»ще в 2003 році набуло у власність адміністративну будівлю, що знаходиться за адресою Окружна, 57 а у м. Львові, а 29.09.2005 р. товариство придбало у відповідача-1 приміщення автопавільйону, що знаходиться за тією самою адресою.

Таким чином, як на момент прийняття Львівською міською радою ухвали від 03.11.2005 р. за № 2772, якою було прийняте рішення про передачу ВАТ «Львівавтотранс»в оренду земельну ділянку площею 0,6018 га на вул. Окружній 57 а для обслуговування будівель, так і на день укладення договору оренди землі від 23 грудня 2005 року ВАТ «Львівавтотранс»вже не володіло жодною будівлею на земельній ділянці, що становить предмет договору  і надавалась для їх обслуговування.

А відтак суд першої інстанції дійшов до підставного висновку, що товариство має матеріально-правовий інтерес до спірного договору оренди земельної ділянки від 23.12.2005 р., який полягає у праві оренди земельної ділянки, що орендується ВАТ „Львівавтотранс”, і, відповідно, товариство вправі вимагати визнання його недійсним Договору оренди землі від 23 грудня 2005 року.

Оскільки ВАТ «Львівавтотранс»не повідомило Львівську міську раду про існування вищенаведених обставин, то в силу ч.1 ст.230 ЦК України при укладенні оспорюваного договору мав місце обман, а, отже, такий договір підлягає визнанню судом недійсним.

У подальшому ЗАТ «СІД»у зв’язку з набуттям права власності на об’єкти нерухомого майна звернулося до Львівської міської ради з заявою про переоформлення права користування земельної ділянки, на якій розташовані адміністративна будівля та автопавільйон, яка необхідна товариству для обслуговування вищезазначених об’єктів нерухомого майна.

З тих самих підстав ЗАТ «СІД»звернулося до ВАТ «Львівавтотранс»про вилучення земельної ділянки за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а, оскільки на цей час саме ВАТ «Львівавтотранс»було землекористувачем спірної земельної ділянки.

Розмір земельної ділянки, який ЗАТ «СІД»просило закріпити за товариством (0,4467 га) був обумовлений тим, що ЗАТ «СІД»на підставі повідомлення ВАТ «Львівавтотранс»вважало останнього законним власником гаражних боксів, які знаходилися за тією самою адресою.

Посилання ВАТ «Львівавтотранс», про те, що товариство є власником 6 гаражних боксів, які розташовані на орендованій земельній ділянці, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таке будівництво було самочинним, оформило право власності на  гаражні бокси лише в серпні 2006 року. Розпорядження Франківської райдержадміністрації № 1435 від 15.08.2006 р. «Про оформлення права власності ВАТ «Львівавтотранс»на гаражі по вул. Окружній 57 а», яке в свою чергу прийняте з грубими порушеннями норм чинного законодавства, що встановлене проведеною перевіркою Прокуратури Франківського району м. Львова (копія листа звернення ЗАТ «СІД»та копія листа-відповіді додаються).

Слід зазначити, що ВАТ «Львівавтотранс»ввело в оману Львівську міську раду щодо свого права на земельну ділянку не лише шляхом неповідомлення ним про відсутність будівель та споруд, що на праві власності належать ВАТ «Львівавтотранс», для обслуговування яких отримувалася земля, але також шляхом вчинення активних дій. Так, ВАТ «Львівавтотранс»для одержання спірної земельної ділянки були подані до Львівської міської ради відповідна заява та технічна документація на земельну ділянку, у складі якої були правовстановлюючі документи на будівлі та споруди, які на момент розгляду питання про надання спірної земельної ділянки в користування вже не були  дійсними в зв’язку з вищеописаним переходом права власності на об’єкти нерухомого майна.

Відповідно до частини 5 статті 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, проводиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому ЗК України. Враховуючи вищенаведене, а також той факт, що ВАТ «Львівавтотранс»було землекористувачем земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а, як стверджує відповідач-1 на підставі акта про постійне користування земельною ділянкою, припинення такого користування мало відбуватися з підстав, передбачених ст.ст.141 та 143 ЗК України.

Так, відповідно до підпункту «ґ»частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є її використання не за цільовим призначенням. Оскільки земельна ділянка надавалася ВАТ «Львівавтотранс»для обслуговування будівель та споруд, які знаходилися за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а, і на праві власності належали цьому товариству, то, в міру відчуження відповідачем-1 об’єктів нерухомого майна за цією адресою, повинно було відбуватися і зміна (в сторону зменшення) розміру використовуваної земельної ділянки. З дня укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, коли відбулося відчуження ВАТ «Львівавтотранс» останньої з будівель та споруд, які знаходилися на спірній земельній ділянці, тобто з 25.07.2006 р., припинилися будь-які підстави для подальшого користування відповідачем-1 земельною ділянкою, розміщеною за адресою: м. Львів, вул. Окружна, 57а.

Проте, ВАТ «Львівавтотранс»не звернулося до Львівської міської ради з відповідною заявою про добровільну відмову від земельної ділянки, а натомість подало на розгляд сесії Львівської міської ради заяву та технічну документацію про закріплення за ним землі, хоча будь-які правові підстави для цього були відсутні. Окрім того, листом ВАТ «Львівавтотранс»також відкликало своє погодження на вилучення частини земельної ділянки площею 0,4467 га на користь ЗАТ «СІД».

Неоскарження позивачем ухвали Львівської міської ради № 2772 від 03.11.2005 р. не може бути  підставою для відмови в задоволенні позовних вимог та не унеможливлює визнання недійсною угоди, яку було укладено в порушення прав позивача на цю ділянку та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Цивільного кодексу України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним

Отже, з огляду на вище викладене, колегія Львівського апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області відповідає матеріалам справи, грунтується на чинному законодавстві, доводи скаржника документально необгрунтовані, не базуються на законодавстві, що регулює дані правовідносини, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2007 р. у справі № 1/922-14/248 залишити без змін, а апеляційну скаргу ВАТ “Львівавтотранс” - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуючий-суддя                                                                                                        М.В.Краєвська

Суддя                                                                                                        Г.Т.Кордюк

Суддя                                                                                                      Х.В.Мурська