ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

13 червня 2007 р.

№ 2/206-06

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Невдашенко Л.П. -головуючий,

Михайлюка М.В.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного господарського суду від 29
березня 2007 року у справі № 2/206-06 Господарського суду Вінницької області за
позовом Відкритого акціонерного товариства "Акціонерна компанія
"Вінницяобленерго" в особі структурної одиниці "Вінницькі міські
електричні мережі", м. Вінниця, до Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1, м. Вінниця, про стягнення 7 661,87грн.,,

за участю представників сторін:

позивача: -Тюркін О.С. (дов. від
21.05.2007р. № 1-14-1919);

відповідача: -ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

У червні 2006 року позивач -ВАТ
«Акціонерна компанія «Вінницяобленерго»-пред'явив у господарському суді позов
до відповідача -СПД ОСОБА_1 про стягнення 7 661,87грн.

Вказував, що 01.06.2004р. між ним
та відповідачем було укладено договір НОМЕР_2 про постачання електричної
енергії.

Зазначав, що 05.10.2005р. за
результатами перевірки його представниками об'єкту відповідача було складено
акт НОМЕР_1 про порушення відповідачем Правил користування електричною
енергією.

Посилаючись на понесені ним витрати
в зв'язку з недоврахованою електроенергією, позивач просив стягнути з
відповідача 7 661,87грн.

Рішенням Господарського суду
Вінницької області від 14 листопада 2006 року (суддя Мельник П.А.) в позові
відмовлено.

Рішення мотивоване посиланнями на
ту обставину, що акт НОМЕР_1 від 05.10.2005р. не є доказом, оскільки він
складений в присутності бармена, який не є уповноваженим представником
споживача.

Постановою Житомирського
апеляційного господарського суду від 29 березня 2007 року (колегія суддів у
складі: Ляхевич А.А. -головуючий, Вечірка І.О., Зарудяна Л.О.) рішення
скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову.

Постановлено стягнути з відповідача
на користь позивача 7 661,87грн., 102грн. витрат по сплаті державного мита та
118грн. витрат по сплаті інформаційно-технічного забезпечення судового процесу.

Постанова мотивована посиланнями на
порушення відповідачем п. 7.31 Правил користування електричною енергією, згідно
якого у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної
енергії порушень цих Правил або умов договору, на місці оформляється
двосторонній акт порушень за встановленою формою. Акт складається в присутності
представника споживача в двох примірниках, при цьому Правила не зобов'язують
представника споживача бути уповноваженим на підписання акту.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та
залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши
правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права,
суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму
Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11
“Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального права, що підлягають  застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в
якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи,
висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають
дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому
засіданні.

Постанова суду апеляційної
інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному,
повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх
сукупності.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів справи, 01.07.2004р. між сторонами по
справі було укладено договір НОМЕР_2 на постачання електричної енергії,
відповідно до умов якого позивач зобов'язався постачати електричну енергію, а
відповідач -сплачувати вартість отриманої електроенергії.

Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про електроенергетику», п. 1.2 Правил користування електричною енергією,
споживачем електричної енергії є юридична або фізична особа, що використовує
електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі
договору.

Згідно ст. 26 Закону України «Про
електроенергетику»споживання енергії можливе лише на підставі договору з
енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов
договору з енергопостачальником та Правил користування електричною і тепловою
енергією.

Судами встановлено, що 05.10.2005р.
представниками позивача під час проведення перевірки об'єкту відповідача було
встановлено порушення Правил користування електричною енергією, що полягало в
безобліковому споживанні електричної енергії шляхом приєднання проводу 2х6 мм2,
мідь, позарозрахунковий прилад обліку С-4672М № 041075 показники 0037, тавро
енергопостачальної організації 064, про що було складено акт НОМЕР_1.

Відповідно до п. 7.31 Правил
користування електричною енергією затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996р.
№ 28 зі змінами та доповненнями внесеними Постановою НКРЕ від 22.08.2002р. №
928, у разі виявлення уповноваженим представником постачальника електричної
енергії, від якої споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної
організації цих Правил або умов договору на місці оформляється двосторонній акт
порушень за встановленою формою. Акт складається у присутності представника
споживача в двох примірниках, один з яких передається або надсилається
споживачеві. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови
споживача підписати акт робиться запис про відмову.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та постановляючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд
апеляційної інстанції дійшов правильних висновків про порушення відповідачем
Правил користування електричною енергією, що полягало в безобліковому
споживанні електричної енергії та про покладення на останнього обов'язку по
сплаті витрат в сумі 7 661,87грн., які поніс позивач в зв'язку з недоврахованою
електроенергією.

Також суд апеляційної інстанції
правильно зазначив про те, що Правила користування електричною енергією не
містять будь-яких застережень щодо кваліфікації представника споживача, який
підписує акт.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 43 ГПК України передбачено,
що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі
всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Посилання касаційної скарги на
неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та
процесуального права не знайшли свого підтвердження, оскільки ґрунтуються на
неправильному тлумаченні відповідачем змісту п. 7.32 Правил користування
електричною енергією, яким встановлено порядок визначення обсягів
недоврахованої електроенергії та/або суми завданих споживачем збитків, інші
доводи касаційної скарги зводяться до намагань відповідача надати перевагу
одних  доказів над іншими, що суперечить
положенням ст. 111-7 ГПК України, тому ці доводи слід залишити поза увагою
суду.

Матеріали справи свідчать про те,
що висновки суду апеляційної інстанції
відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам
матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими, в зв'язку
з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту
колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Житомирського
апеляційного господарського суду від 29 березня 2007 року у справі № 2/206-06
залишити без змін.

Головуючий:                                                                         Л.П.
Невдашенко

Судді:
М.В. Михайлюк

Н.Г. Дунаєвська