ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007 р.
№ 30/365-06-11186

Вищий господарський  суд України у складі колегії суддів:

Кочерової Н.О., - головуючого,

Васищака І.М.,
Черкащенка М.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги
ДП “Санаторій “Затока” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”

на постанову
Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року

у справі господарського суду
Одеської області

за позовом
ДП “Санаторій “Затока” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”

до
3-тя особа з самостійними вимогами на предмет спору
МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс”
ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”

про
розірвання договору,

В засіданні взяли участь представники:

- позивача:
Бурлаченко В.В.,

- відповідача:
Козлов Д.В., Малеєва Ю.К.,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2006 року ДП “Санаторій “Затока” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” звернулось до господарського суду з позовом до МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” про розірвання договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року, укладеного між ДП “Санаторій “Затока” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс”, предметом якого є 35 спальних будинків, розташованих в Центральному районі смт. Затока м. Білгород-Дністровського Одеської області.

У січні 2007 року ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” звернулось до господарського суду з позовом до МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” про розірвання договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року, укладеного між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” .

У лютому 2007 року ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” подало до суду уточнення позовних вимог та просило розірвати договір купівлі-продажу від 29.08.2004 року та визнати недійсною з моменту укладення додаткову угоду від 12.10.2004 року, укладену між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс”.

Доповідач: Черкащенко М.М.

Рішенням господарського суду Одеської області від 02.02.2007 року у задоволенні позову ДП “Санаторій “Затока” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року рішення місцевого господарського суду від 02.02.2007 року залишено без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями ДП “Санаторій “Затока” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” подало касаційну скаргу, в якій просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року та рішення господарського суду Одеської області від 02.02.20074 року скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ДП “Санаторій “Затока” ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що судами неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття незаконних рішень.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування норм матеріального та процесуального права вважає, що касаційна скарга підлягає частковому  задоволенню з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Одеської області від 13.01.2004 року по справі № 6/18-04-68 зобов’язано ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” укласти договір купівлі-продажу 35 дерев’яних будинків, розташованих на території курорту Караліно-Бугаз пансіонату “Затока” з МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс”.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх, на виконання зазначеного рішення по справі № 6/18-04-68, ДП “Санаторне-курортне об’єднання “Караліно-Бугаз” ЗАТ “Укрпрофоздоровниця” (продавець) та ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (покупець) 16.04.2004 року уклали договір купівлі-продажу 35 дерев’яних будинків, розташованих на території курорту Караліно-Бугаз пансіонату “Затока” для подальшого продажу їх МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” за ціною 109383,84 грн.

ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” (продавець) та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” (покупець) уклали договір купівлі-продажу від 29.08.2004 року, відповідно до якого продавець зобов’язався передати покупцю майно - 35 дерев’яних будинків №№ 215-245 (включно) та №№ 247-251 (включно), розташованих на території курорту Караліно-Бугаз пансіонату “Затока”, а  покупець зобов’язався прийняти об”єкт та сплатити ціну 109383,84 грн. на рахунок продавця протягом 45 днів з моменту укладення договору (п.1.1, 2.2, 2.4.1 договору).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 12.10.2004 року між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” було укладено додаткову угоду до договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року.

Відповідно до укладеної угоди, сторони внесли зміни до п.2.4.1 договору та погодили, що на протязі 275 днів після укладення договору покупець перераховує на рахунок покупця усі, кошти передбачені п.2.2 договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Враховуючи, що ДП “Санаторій Затока” не є стороною правовідносин, які виникли з договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року, укладеного між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс”, судова колегія погоджується з висновками попередніх інстанцій про відмову у задоволенні первісного позову про розірвання договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року,  оскільки неналежне виконання умов спірного договору не порушує охоронюваних законом прав та інтересів ДП “Санаторій Затока”.

Водночас, судова колегія не може погодитись з висновками попередніх інстанцій про відмову у задоволенні зустрічного позову з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову про розірвання договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” платіжним дорученням № 12 від 11.04.2005 року перерахувало на рахунок ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” 109383,84 грн., тобто належним чином виконало своє зобов’язання по договору щодо оплати вартості майна; а також з того, що за рішенням господарського суду Одеської області від 04.04.2005 року у справі № 22/137-05-3910 було визнано за МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” право власності на спірні 35 дерев’яних спальних корпусів.

Такі висновки попередніх інстанцій є передчасними та зроблені без врахування всіх обставин справи.

Відповідно до ч.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, що вона розраховувала при укладанні договору.

Під час розгляду справи про розірвання договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року, укладеного між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс”, суди попередніх інстанцій не надали належної юридичної оцінки, а відповідно і не врахували, що ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” платіжним доручення № 140 від 13.04.2005 року повернуло на рахунок відповідача 109383,84 грн., сплачену останнім за спірні будинки, як помилково перераховані.

Суди попередніх інстанцій не перевірили наявність правових підстав для повернення коштів відповідачу, з огляду на те, що продавцем за договором купівлі-продажу від 29.08.2004 року є ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця”.

Судова колегія зазначає, що пославшись на факти, встановлені у справі                 № 22/137-05-3910, суди попередніх інстанцій у даній справі самоусунулись від встановлення факту належного виконання сторонами зобов’язань по договору купівлі-продажу від 29.08.2004 року, а відповідно від встановлення наявності правових підстав для розірвання договору.

Крім того, судова колегія зазначає, що під час розгляду справи в частині позовних вимог про визнання недійсної з моменту укладення додаткової угоди від 12.10.2004 року, укладеної між ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” та МПП “Інформаційно-правовий центр “Лоцман-Плюс” з підстав, що додаткова угода була підписана з боку ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” не уповноваженою особою Жила К.Д., суди попередніх інстанцій порушили вимоги ст. 36 ГПК України, оскільки в матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена довіреність від 16.04.2004 року.

Згідно до частини 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Правова оцінка обставин та достовірності доказів по справі є виключна прерогатива першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, постановлені судові рішення в частині позовних вимог ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” підлягають скасуванню, а справа в цій частині направленню на новий розгляд.

При новому розгляді суду необхідно врахувати вищевикладене, витребувати докази у відповідності з вимогами ст.36 ГПК України, повно, всебічно та об’єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити доводи позивача та відповідача, дати їм належну юридичну оцінку та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року та рішення господарського суду Одеської області від 02.02.2007 року у справі                  № 30/365-06-11186 в частині позовних вимог ЗАТ лікувально-оздоровчих закладів профспілок України “Укрпрофоздоровниця” скасувати.

В скасованій частині справу направити на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного господарського суду від 20.03.2007 року з даної справи залишити без змін.

Головуючий, суддя                                                                  Н. Кочерова

Судді                                                                                     І. Васищак

М. Черкащенко