КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

30.01.07 р.          № 28/118-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Борисенко  І.В.

суддів:                                          Розваляєвої  Т.С.

Шипка  В.В.

при секретарі:

За участю представників:

від позивача -Пшик І.М. – дов. № 658/НЮ від 05.07.2006

від відповідача -Столяров В.М. – дов. 3 32 від 20.11.2006

від третьої особи - С‘єдіна Л.С. – дов. № 90/10-405 від 19.09.2006

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом"янському  районі м. Києва

на постанову Господарського суду м.Києва від 31.10.2006

у справі № 28/118-А  (Копитова О.С.)

за позовом           Державного територіально - галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"

до           Державної податкової інспекції у Солом"янському  районі м. Києва

третя особа відповідача           Державна податкова адміністрація у м. Києві

про          скасування податкових повідомлень-рішень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне територіально-галузеве об’єднання „Південно-західна залізниця” (надалі – позивач) звернулось з позовом (з врахуванням уточнень позовних вимог від 31.10.2006р.) до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва (надалі – відповідач, апелянт) про скасування податкового повідомлення-рішення № /3 від 28.04.2006р., якими позивачу було визначено податкове зобов’язання по сплаті податку за землю у розмірі 12 732,00 грн., в тому числі 8 488,00 грн. основного платежу та 4 244,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Господарського суду м. Києва від 31.10.2006 р. у справі № 28/118-А позов задоволено повністю: скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва № /3 від 28.04.2006р.; стягнуто з Державного бюджету України на користь Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” 3,40 грн. судового збору.

Постанова місцевого суду мотивована тим, що позивачем правомірно застосовувалась пільга щодо сплати земельного податку за земельні ділянки як землі залізничного транспорту, а тому донарахування йому податкових зобов’язань спірним податковим повідомленням-рішенням є безпідставним.

Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 24.11.2006р. № 10966/9/10-005, в якій просить скасувати повністю постанову Господарського суду м. Києва від 31.10.2006р. у справі № 28/118-А та прийняти нову постанову, якою в позові станції Київ-Волинський Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-Західна залізниця” відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що постанова суду першої інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права (а саме ст. 7, 13, 14, 15 Закону України „Про плату за землю” та ст. 23 Закону України „Про транспорт”), що призвело до неправильного вирішення справи.

Представник апелянта (відповідача) в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції проти доводів апелянта заперечував  та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача підтримав.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, перевіривши правильність застосування норм права місцевим господарським судом, судова колегія Київського апеляційного господарського суду, -

ВСТАНОВИЛА:

Державною податковою інспекцією у Солом’янському районі м. Києва булоприйнято податкове повідомлення-рішення від 28.04.2006р. № /3, яким згідно з пп. ”б” пп. 4.2.2 п. 4.2 ст. 4 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”, ст.ст. 14,15 Закону України „Про плату за землю” та відповідно до пп.17.1.3 п.17.1 ст.17 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” позивачу визначено податкове зобов’язання за платежем „податок на землю” у розмірі 12 732,00 грн., в т.ч. 8 488,00 грн. основного платежу та 4 244,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Оспорюване податкове повідомлення-рішення прийняте відповідачем на підставі акту ДПІ у Солом’янському № 106/23-0111/05415314 від 22.09.05р. „Про результати планової документальної перевірки дотримання вимог податкового законодавства Станції Київ-Волинський ДТГО Південно-західної залізниці, код 05415314, за період з 01.07.2002р. по 01.07.2005р.” (далі – акт перевірки від 22.09.05р.) та рішення про результати розгляду скарги ДПА України № 7071/7/25-0215 від 14.04.2006р..

Копії усіх названих документів наявні в матеріалах справи.

За висновками акту перевірки від 22.09.05р., перевіркою встановлено, що позивачем в порушення ст.ст. 7, 13, 14 Закону України „Про плату за землю” занижено земельний податок, оскільки земельний податок за період з 01.10.2003р. по 01.07.2005р. було нараховано та сплачено з урахуванням пільги у розмірі 75%, тобто, як за земельні ділянки, надані залізниці.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, співпадають з його доводами, викладеними у запереченнях на позов та висновками акту перевірки від 22.09.05р.

Судова колегія з доводами апелянта не погоджується з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне територіально-галузеве об'єднання „Південно-Західна залізниця” створене відповідно до ст.ст. 1, 4 Закону України „Про залізничний транспорт”, засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства транспорту та зв'язку України і підпорядковане Державній адміністрації залізничного транспорту України.

Основною організаційною ланкою на залізничному транспорті, що здійснює забезпечення перевезень пасажирів і вантажу у визначеному регіоні транспортної мережі, є „Південно-Західна залізниця”, до складу якої як структурний підрозділ без статусу юридичної особи входить станція Київ-Волинський.

Згідно з Положенням станції Київ-Волинський Південно-Західної залізниці, затвердженим наказом начальника Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця” від 25.09.2000, та довідки, виданої Державним комітетом статистики України від 20.01.1994 № 7145, станція Київ-Волинський відноситься до сфери управління Міністерства транспорту України і входить, як структурний підрозділ, до складу Державного територіально-галузевого об'єднання „Південно-Західна залізниця”, видом діяльності якого є наземний залізничний транспорт загального користування (без трамвайного).

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України „Про залізничний транспорт”, землі, які надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України „Про транспорт”.

Згідно з ч. 1 ст. 67 Земельного кодексу України, передбачено, що до земель транспорту належать землі, надані підприємствам, установам та організаціям залізничного, автомобільного транспорту і дорожнього господарства, морського, річкового, авіаційного, трубопровідного транспорту та міського електротранспорту для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту і розвитку об'єктів транспорту.

Статтею 68 Земельного кодексу України встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укрупнювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно зі ст. 23 Закону України „Про транспорт”, до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючи насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Таким чином, всі землі, якими користується залізниця, є землями залізничного транспорту, тому землями залізниць слід вважати всі земельні ділянки, надані залізниці, а не тільки земельні ділянки, які прилягають виключно до залізничного полотна.

Статтею 13 Закону України „Про плату за землю” встановлено, що підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру, які містять систему необхідних відомостей і документів про правовий режим земель, їх розподіл серед власників землі і землекористувачів за категоріями земель та який ведеться землевпорядними органами, підпорядкованими Державному комітету України по земельних ресурсах.

Згідно з відомостями Головного управлінням земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, за Станцією Київ-Волинський Державного територіально-галузевого об’єднання „Південно-західна залізниця” обліковуються наступні земельні ділянки:

- м. Київ, вул. Новопольова, 101б, площа земельної ділянки за кадастровим №69:263:0005 становить 3706,03 кв.м;

- м. Київ, Солом’янський район, площа земельної ділянки за кадастровим №72:704:0003 становить 1965,09 кв.м;

- м. Київ, вул. Уманська 5, площа 50655,41 кв. м, площа ділянок за кадастровими №7270402 - 2034,78 кв.м, №7270602 - 1504,11 кв.м, №7270502 - 28816,00 кв.м.

Як вбачається з матеріалів справи, землекористувачем зазначених земельних ділянок є станція Київ-Волинський, а згідно абрису всі земельні ділянки є неподільними та виділені у користування залізниці.

Таким чином, колегія вважає, що в акті перевірки помилково зроблено висновок про те, що позивач за період, що перевірявся, зобов’язаний був розраховувати розмір земельного податку відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України „Про плату за землю”, тобто, застосовувати ставку податку у розмірі одного відсотка від грошової оцінки.

При цьому суд виходить  з наступного.

Земельні ділянки, які надані у користування Державному територіально-галузевому об'єднанню „Південно - Західна залізниця”, законодавством  віднесено до земель залізниці.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про залізничний транспорт” залізниця -  статутне  територіально-галузеве об'єднання,  до складу якого входять підприємства, установи та організації залізничного транспорту і яке, при централізованому управлінні, здійснює перевезення пасажирів та вантажів у визначеному регіоні транспортної мережі.

Статтею 68 Земельного кодексу України, передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укрупнювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Згідно зі ст. 20 Земельного кодексу України віднесення  земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Отже, органи державної влади та органи місцевого самоврядування  в межах своїх повноважень здійснюють віднесення  земель до тієї чи іншої категорії.

Відповідачем не надано належних доказів віднесення спірних ділянок землі до іншої категорії компетентним органом державної влади та органом місцевого самоврядування  (Київською міською радою), ніж землі залізниці.

Відповідно до ст. 5 Закону України „Про оцінку земель” нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Статтею 6 зазначеного Закону встановлено, що суб’єктами оціночної діяльності у сфері оцінки земель є органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які здійснюють управління у сфері оцінки земель.

Згідно з п.1.1 Порядку визначення грошової оцінки земельних ділянок в м. Києві, затвердженого рішенням Київської міської Ради № 242/1219 від 03.04.2001 (із змінами та доповненнями), грошова оцінка земельних ділянок в м. Києві здійснюється згідно з чинним законодавством України, нормативно-правовими актами та рішенням Київської міської Ради № 104/825 від 27.04.2000 „Про затвердження грошової оцінки земель м. Києва” з метою визначення розмірів земельного податку.

Згідно з ч. 1 ст.7 Закону України „Про плату за землю” ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у частинах п’ятій-десятій цієї статті та частині другій статті 6 цього Закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Закону України „Про плату за землю” за земельні ділянки, надані для залізниць, податок справляється у розмірі 25 відсотків суми земельного податку, обчисленого відповідно до частин першої та другої цієї статті, за земельні ділянки, надані для залізниць.

Пунктом 2.1 рішення Київської міської Ради № 104/825 від 27.04.2000 встановлено, що плата за землі залізниць справляється у розмірі 25% від суми земельного податку, обчисленого як один відсоток від середньої базової вартості одного кв.м по місту, без врахування локальних коефіцієнтів на місце розташування земельних ділянок.

Середня базова вартість одного кв.м земель м. Києва затверджена п. 1 ч. 1 рішення Київської міської Ради № 104/825 від 27.04.2000 у розмірі 131,88 грн.

Таким чином, позивачем правомірно обчислено земельний податок за вищевказані земельні ділянки, а тому донарахування йому податкових зобов’язань спірним податковим повідомленням-рішенням є безпідставним.

Оскільки судом встановлено відсутність порушень з боку позивача норм податкового законодавства, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за порушення податкового законодавства є безпідставним.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції були правильно встановлені обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційна скарга Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва підлягає залишенню без задоволення, а постанова Господарського суду м. Києва від 31.10.2006р. у справі № 28/118-А – підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 86, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209, 212 та 254, п.6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний господарський суд,  –

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва від 24.11.2006р. № 10966/9/10-005 на постанову Господарського суду м. Києва від 31.10.2006р. у справі № 28/118-А залишити без задоволення, а постанову Господарського суду м. Києва від 31.10.2006р у справі № 28/118-А за позовом Державного територіально-галузеве об’єднання „Південно-Західна залізниця” до Державної податкової інспекції у Солом’янському районі м. Києва, третя особа на стороні відповідача Державна податкова адміністрація у м. Києві, - без змін.

2.  Матеріали справи № 28/118-А направити до Господарського суду м. Києва.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.ст.211,212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя          Борисенко  І.В.

Судді

Розваляєва  Т.С.

Шипко  В.В.