ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

26 липня 2007 р.

№ 16/520/06

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів: Дерепи В.І. -
головуючого (доповідача), Грека Б.М., Чабана В.В.,

за участю представників сторін:
позивача -

відповідача -ОСОБА_2,

розглянувши касаційну скаргу ЗАТ
"Югресурси" на постанову Одеського апеляційного господарського суду
від 24 квітня 2007 року у справі за позовом ЗАТ "Югресурси" до
Приватного підприємця ОСОБА_1 про стягнення 51398, 60 грн.,

встановив:

У листопаді 2006 року позивач
звернувся до господарського суду Миколаївської області з позовом до відповідача
про стягнення 51398, 60грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного
виконання відповідачем зобов'язання за договором оренди зупиночного павільйону
від 01.07.2005 року.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 22 лютого 2007 року (суддя Фролов В.Д.) в задоволенні
позовних вимог відмовлено. Визнаний недійсним договір оренди від 01.07.2005
року, укладений між ЗАТ "Югресурси" та ПП ОСОБА_1

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 24 квітня 2007 року рішення суду скасовано частково в
частині визнання договору оренди недійсним. В іншій частині рішення суду
залишене без змін.

У касаційній скарзі ЗАТ
"Югресурси" просить скасувати вказану постанову суду, посилаючись на
те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на
підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність
застосування апеляційним господарським судом, при прийнятті оскаржуваної
постанови, норм матеріального права, суд вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
1 липня 2005 року між сторонами у справі був укладений договір оренди, згідно
умов якого позивач передав у строкове платне користування відповідачеві
зупиночний павільйон, розташований по пр-ту Мира, зупинка Васляєва у
м.Миколаєві, загальною площею 30 кв.м, а відповідач зобов'язався своєчасно та в
повному розмірі вносити орендну плату на умовах, визначених договором.

Строк дії договору встановлений
сторонами до 23 червня 2008 року.

Згідно п.п.3.2, 3.3 укладеного
договору, орендна плата становить 3060 грн. щомісячно.

На виконання умов договору, позивач
передав у строкове користування відповідачу об'єкт оренди, що підтверджується
наявними в матеріалах справи документами.

Приймаючи постанову, суд
апеляційної інстанції вірно встановив той факт, що право власності на
зупиночний павільйон загальною площею 30 кв.м, розташований за адресою: пр.
Мира, зупинка Васляєва у м.Миколаєві, хоча й не зареєстроване, належить МТЧП
"Васса", що підтверджується актом державної технічної комісії про
готовність закінченого будівництвом об'єкта до експлуатації від 16.03.1997
року, затвердженого рішенням Виконкому Миколаївської міської ради НОМЕР_1 від
27.03.1997 року, який відповідно до Тимчасового положення про порядок державної
реєстрації прав власності на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, на
підставі якого видається свідоцтво про право власності.

03.01.2005 року між МТЧП
"Васса" та позивачем був укладений договір про співробітництво та
взаємодію щодо ефективного використання вказаного зупиночного павільйону.

Тому, ЗАТ "Югресурси" не
є власником орендованого майна, але є його користувачем на законних підставах і
мало право на укладення договору оренди.

Приймаючи рішення про визнання
спірного договору оренди недійсним, місцевий господарський суд вийшов за межі
позовних вимог.

Згідно п.2 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або
третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання
заінтересованої сторони.

Враховуючи, що такої необхідності
для захисту прав та інтересів сторін не було, відповідне клопотання
заінтересованої сторони в матеріалах справи відсутнє, суд апеляційної інстанції
обгрунтовано скасував рішення місцевого суду в частині визнання недійсним
укладеного договору оренди.

Разом з тим, при вирішенні спору
апеляційний господарський суд всебічно дослідив надані сторонами докази і
правильно встановив, що спірний договір оренди повинен відповідати вимогам
Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.793 ЦК України
договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини)
строком на один рік і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ст. 794 ЦК України,
договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини),
укладений на строк не менше одного року, підлягає державній реєстрації.

Як правильно встановлено судом,
підписаний сторонами договір оренди від 01.07.2005 року нотаріально посвідчений
та зареєстрований у встановленому законом порядку не був.

Враховуючи відсутність у позивача
правових підстав для стягнення заборгованості по орендній платі за договором
оренди від 1 липня 2005 року, суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Касаційною інстанцією перевірені
обставини справи і їх відповідність викладеним судом нормам матеріального
права.

Наведені висновки апеляційного
господарського суду відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Доводи касаційної скарги про
необґрунтованість оскаржуваної постанови помилкові і не відповідають матеріалам
справи.

З урахуванням викладеного, підстав
для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та
керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О
В И В :

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 24 квітня 2007 року залишити без змін, а касаційну
скаргу ЗАТ "Югресурси" -без задоволення.

Головуючий, суддя
В. Дерепа

Судді
Б.Грек

В.Чабан