СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

18 липня 2007 р.

Справа № АП-17/210

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі судді Неверовської Л.М., при секретарі
судового засідання  Нестеренко
А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справи.

за позовом:

Заступника прокурора
м.Івано-Франківська в інтересах держави в особі державної податкової
інспекції в м.Івано-Франківську, м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності,
20,    76000

до відповідача:

Підприємця ОСОБА_1,
м.Івано-Франківськ, АДРЕСА_1

про

припинення підприємницької
діяльності

За участю
представників:

Від позивача:

представники не  з"явилися.

Від відповідача :

представники не  з"явилися.

Встановив: заявлено
позов про  припинення підприємницької
діяльності.

Сторони в судове засідання не
з"явилися.

Позивачем адресовано суду клопотання,
в якому підтримав заявлені вимоги про припинення  підприємницької діяльності та про розгляд
справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, відзиву на позов не подав, однак дана обставина не перешкоджає
вирішенню спору і згідно із ст.128 Кодексу адміністративного судочинства
України, справу може бути розглянуто за наявними у ній доказами.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив наступне.

Підприємець ОСОБА_1,
м.Івано-Франківськ, АДРЕСА_1 - зареєстрований Виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської Ради 02.03.2001 р.
рішенням  № НОМЕР_1   як суб'єкт підприємницької діяльності.

В силу ст. 67 Конституції України кожен
зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених
законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем
проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у
порядку, встановленому законом.

Відповідно до  пунктів 1,
2 ст.ст. 9 Закону України «Про систему оподаткування»від 25.06.1991 р.
№1251-ХІІ платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані: вести
бухгалтерський облік, складати звітність про фінансово-господарську діяльність
і забезпечувати її зберігання у терміни, встановлені законами; подавати до
державних податкових органів та інших державних органів відповідно до законів
декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і відомості, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів).

В порушення зазначеної норми даного
Закону підприємець ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ, АДРЕСА_1, не звітує до
Державної податкової інспекції в м. Івано-Франківську  з 2002 року, що підтверджується довідкою
позивача, яка знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до підпункту 8.6 пункту 8
Інструкції про порядок обліку платників податків, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації України від 19.02.98 р. N 80 (z 0172-98 ) та
зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.98 р. за N 172/2612, якщо
платник     податків не має
заборгованості перед бюджетом, та в разі неподання протягом одного                року в органи державної
податкової служби податкових декларацій, документів бухгалтерської звітності,
керівник державної податкової служби приймає рішення про звернення до
господарського суду із позовною заявою про скасування державної реєстрації
суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно ч.2 ст. 46 Закону України  „Про державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців 755-IV від 15 травня 2003 року, підставою  для постановлення  судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця є  неподання протягом року органам державної
податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності
відповідно до закону.

Згідно з зазначеною вище довідкою
заборгованість за платежами до бюджету у відповідача відсутня.

Відповідно до п. 17 ст. 11 Закону України
"Про державну податкову службу в Україні" органи державної податкової
служби у випадках, в  межах компетенції
та у порядку, встановлених законами України, мають право звертатися у
передбачених законом випадках до судових органів із заявою (позовною заявою)
про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

Згідно з  частиною
першою  ст.  216
Господарського  кодексу України
учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за
правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і  в
порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218  Господарського  кодексу України  підставою господарсько-правової
відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у
сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання
або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних
від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення
господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування
адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або
майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських
санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими
законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути
встановлені виключно законами.

Згідно зі ст. 239 Господарського
кодексу України до таких санкцій, зокрема, віднесено скасування державної
реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання.

Пунктом 1 ст. 247 Господарського
кодексу України передбачено, що у разі здійснення суб'єктом господарювання
діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути
застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної
реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації
суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду, що є підставою для
ліквідації даного суб'єкта господарювання відповідно до статті 59 цього
Кодексу.

Відповідач доводи позивача не
спростував, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене, позов про
припинення підприємницької діяльності відповідача підлягає задоволенню.

На підставі ст.124 Конституції України,
керуючись,  ст. 9 Закону України „Про
систему оподаткування», п.2 ст. 46, ч. 1 ст. 216, ст. 218, ч. 1 ст. 238, ч. 1
ст. 247 Господарського кодексу України, Закону України „Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», ст.ст. 49,158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

постановив:

позов задоволити.

Припинити підприємницьку діяльність
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ, АДРЕСА_1
(ідентифікаційний код НОМЕР_2).

Підприємцю ОСОБА_1, м.Івано-Франківськ,
АДРЕСА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_2) або уповноваженій  ним особі
у  встановленому  законом
порядку   вчинити  дії
щодо припинення державної реєстрації.

Копію постанови направити
державному реєстратору відділу державної реєстрації    (реєстраційній  палаті)
за адресою: м.  Івано-Франківськ,
вул. С.Бандери, 1, 8 поверх  в день
набрання постановою законної сили.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Заява  про
апеляційне  оскарження  постанови
суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення
у повному обсязі відповідно до статті 160
Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на
постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання
заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Неверовська Л.М.

Постанова
виготовлена в повному обсязі та підписана
19.07.2007 р.

Документ
виготовлено в АС " Діловодство
суду"

Боднарчук
М.Б.