ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007 р.
№ 05-5-42/2974

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Подоляк О.А. –головуючий,

Мележик Н.І.,

Дунаєвської Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31 травня 2007 року у справі № 05-5-42/2974 Господарського суду міста Києва за позовом Відкритого акціонерного товариства "Донецькоблгаз", м. Донецьк, до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ, про зобов'язання підписати акти прийому-передачі газу,

за участю представників сторін:

позивача –не з'явилися;

відповідача –ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" –Тютюнник С.В. (дов. № 104/35 від 15.05.2007 р.);

встановив:

У березні 2007 року позивач –Відкритого акціонерного товариства "Донецькоблгаз" пред'явив у господарському суді позов до відповідача –Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про зобов'язання підписати акти прийому-передачі газу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 березня 2007 року позовну заяву повернуто без розгляду на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру про зобов'язання підписати три акти прийому-передачі газу, кожна з яких підлягає оплаті державним митом окремо.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду ВАТ "Донецькоблгаз" подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного господарського суду в якій просив ухвалу скасувати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31 травня 2007 року (колегія суддів у складі Отрюх Б.В. –головуючий, Верховець А.А., Тищенко А.І.) ухвалу Господарського суду міста Києва від 6 березня 2007 року скасовано.

Матеріали позовної заяви ВАТ "Донецькоблгаз" повернуто до місцевого суду для розгляду по суті.

Постанова мотивована тим, що предметом позову по даній справі є зобов'язання відповідача виконати певні дії в межах одного правочину, а саме договору на постачання природного газу № 06/06-120 від 31 січня 2006 року, а тому з даної позовної заяви повинно сплачуватися одне державне мито за немайнову вимогу у розмірі встановленому чинним законодавством.

У касаційній скарзі ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, а саме ст. 43 ГПК України та положення Декрету КМУ "Про державне мито" від 21 січня 1993 року, просить скасувати постанову апеляційного господарського суду та залишити в силі ухвалу Господарського суду міста Києва від 6 березня 2007 року.

Розглянувши матеріали справи і доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів знаходить за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п.1 Постанови від 29.12.1976 року № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повністю відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, позивачем заявлено вимоги щодо зобов'язання підписати акти прийому-передачі газу, тобто позовна заява ВАТ "Донецькоблгаз" носить немайновий характер.

Відповідно до підпункту б пункту 2 статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України “Про державне мито” державне мито із позовних заяв немайнового характеру, в тому числі із заяв про визнання недійсними повністю або частково актів ненормативного характеру; із заяв кредиторів про порушення справ про банкрутство,а також із заяв кредиторів, які звертаються з майновими вимогами до боржника після оголошення про порушення справи про банкрутство стягується у розмірі 5 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний господарський суд виходив з того, що підставою виникнення немайнових вимог є правовідносини між сторонами, що виникли на підставі договору на постачання природного газу № 06/06-120 від 31 січня 2006 року, а тому з даної позовної заяви повинно сплачуватися одне державне мито за немайнову вимогу у розмірі встановленому чинним законодавством.

З висновками апеляційного суду про відсутність підстав для повернення позовної заяви на підставі п. 4 ст. 63 ГПК України повністю погоджується судова колегія Вищого господарського суду України, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, в зв’язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Посилання касаційної скарги на ту обставину, що вимоги щодо підписання актів прийому-передачі природного газу за жовтень, листопад, грудень встановлює три окремих зобов'язань для позивача, а тому мито повинно бути сплачено за кожну вимогу окремо, не заслуговують на увагу та спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31 травня 2007 року у справі № 05-5-42/2974 залишити без змін.

Головуючий:                                                                 О. Подоляк

Судді:                                                                                  Н. Мележик

Н. Дунаєвська