ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2007 р.

Справа № 16/211-05-4330

Колегія
суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого
судді: Воронюка О.Л.

Суддів:              Єрмілова Г.А.

Лашина В.В.

При
секретарі:          Кіценко В.С.

За участю представників сторін:

Від СПД - фізичної особиОСОБА_1 -ОСОБА_2,
довіреність б/н від 12.06.07р.;

Від ТОВ „Ізокерам”-Мороз О.І.,
довіреність №2 від 11.06.07р.;

Від ВАТ „Одеський керамзитовий
завод” -Штогрін В.З., гол. правління;

Інші представники сторін у судове
засідання не з'явилися. Про час і місце його проведення повідомлені належним чином.

Розглянувши заяву
СПД - фізичної особиОСОБА_1

про перегляд постанови Одеського
апеляційного господарського суду від 14.03.2006р. за нововиявленими обставинами

у справі № 16/211-05-4330

за позовом
СПД - фізичної особиОСОБА_1

до
ТОВ „Керамзит”

ТОВ „Кераміт”

ТОВ „Ізокерам”

Комінтернівського МБТІ

ВАТ „Одеський керамзитовий завод”

ПП „Ліс”

Виконкому Красносільської сільради

про
визнання недійсними: мирової угоди, договорів купівлі-продажу, витребування
майна із чужого незаконного володіння та визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського  суду Одеської області від 14.06.2005р. (суддя
С.П. Железна) позов СПД - фізичної особиОСОБА_1 задоволений частково: визнана
недійсною мирова угода від 10.12.2003р.; зобов'язано ТОВ „Ізокерам” повернути
ВАТ „Одеський керамзитовий завод” майно, отримане як внесок до статутного фонду
від ТОВ „Кераміт”, і яке є майном за мировою угодою; визнане недійсним рішення
Виконкому Красносільської сільської Ради Комінтернівського району Одеської
областіНОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 права власності не це майно.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 14.03.2006р. апеляційну скаргу ТОВ „Ізокерам” -
задоволено; рішення господарського суду Одеської області від 14.06.2005р.
скасовано; у задоволенні позову СПД-фізичній особі ОСОБА_1  відмовлено.

СПД - фізична особа ОСОБА_1
звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з заявою про перегляд
зазначеної постанови за нововиявленими обставинами, в якій просить скасувати
постанову Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2006р. та
прийняти нову постанову, якою залишити без змін рішення господарського суду
Одеської області від 14.06.2005р.

Обґрунтовуючи заяву, СПД - фізична
особа ОСОБА_1 зазначив, що виносячи постанову від 14.03.2006р. колегії суддів з
об'єктивних причин не було відомо, що 21.09.2005р. Одеський науково-дослідний
інститут судових експертиз зробив висновок про те, що підпис від імені ОСОБА_3
на оригіналі простого векселя НОМЕР_1 на суму 1 552 208, 42 грн. виконані не
ОСОБА_3, а іншою особою з намаганням наслідувати підпис ОСОБА_3; 07.11.2005р.
науково-дослідний експертно-криміналістичний Центр при УМВС України в Одеській
області на підставі проведеного дослідження зробив висновок про відсутність у
ВАТ „Одеський керамзитовий завод” заборгованості за простим векселемНОМЕР_1 в
сумі 1 552 208, 42 грн.;

ТОВ „Ізокерам” з доводами СПД -
фізичної особиОСОБА_1 не згодне та вважає, що підстав для задоволення заяви про
перегляд постанови Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2006р.
за нововиявленими обставинами немає.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін та перевіривши обґрунтованість їх доводів,
судова колегія вважає, що заява СПД - фізичної особиОСОБА_1 підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.112 ГПК України
господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало
законної сили, за нововиявленими обставинами, що мають істотне значення для
справи і не могли бути відомі заявникові.

До нововиявлених обставин
відносяться  матеріально-правові факти,
на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками нововиявлених
обставин є, по-перше, їх наявність на час розгляду справи, по-друге, те, що ці
обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Приймаючи постанову від
14.03.2006р., Одеський апеляційний господарський суд виходив з правомірності
дій голови правління ВАТ „Одеський керамзитовий завод” ОСОБА_3 по погашенню
заборгованості перед ТОВ „Керамзіт” та укладання мирової угоди.

Відкриті акціонерні товариства  відносяться до різновиду господарських
товариств діяльність яких врегульована положеннями Закону України «Про
господарські товариства»№ 1576-XII, який є спеціальною законодавчою нормою. Цей
закон визначає поняття і види господарських товариств, правила їх створення,
діяльність, а також права та обов'язки їх учасників та засновників.
Господарськими товариствами визначаються підприємства, організації, установи
створені на засадах угоди між юридичними особами і громадянами шляхом
об'єднання  їх майна та підприємницької
діяльності з метою одержання прибутку. Статтею 4 Закону встановлено, що
акціонерне товариство створюється і діє на підставі установчого договору і
статуту. Згідно ст.. 12 Закону товариство є власником: майна, переданого йому
засновниками та учасниками у вигляді продукції виробленої товариством, в
результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого
на підставах, не заборонених законом. відповідно до ст.. 47 Закону виконавчим
органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною  діяльністю є правління або інший орган
передбачений статутом. Роботою правління
керує голова правління, який призначається або   обирається відповідно до статуту
акціонерного товариства. Правління вирішує всі питання діяльності товариства,
крім тих, що належать до компетенції загальних зборів і ради акціонерного
товариства (спостережної ради). Загальні збори можуть винести рішення про
передачу частини належних їм прав до компетенції  правління. Правління підзвітне загальним
зборам акціонерів і раді акціонерного товариства (спостережній раді) та
організовує виконання їх рішень. Роботою правління керує голова правління, який
призначається або звільняється згідно з статутом акціонерного товариства.

Згідно п.7.4.3 Статуту ВАТ
„Одеський керамзитовий завод” голові правління надані повноваження підписувати
угоди по відчуженню майна товариства але за згодою Спостережної Ради.

Згідно п. 7.3.2. Статуту ВАТ
„Одеський керамзитовий завод” до компетенції Спостережної Ради ВАТ „Одеський
керамзитовий завод” відноситься:

«Погодження угод відчуження майна
незалежно від його вартості»;

Системний аналіз вказаних положень
Статуту ВАТ „Одеський керамзитовий завод” та норм діючого законодавства дає
підстави вважати про необхідність Голові Правління отримувати при підписанні
останнім угод відчуження майна незалежно від його вартості попереднє погодження
Наглядової Ради ВАТ „Одеський керамзитовий завод”, оскільки необхідність такої
попередньої згоди передбачена статутом
товариства.

Із наявних в справі матеріалах
справи, відсутні докази попереднього погодження Наглядовою радою ВАТ „Одеський
керамзитовий завод” мирових угод, предметом яких є відчуження його майна та
докази надання згоди голові правління підписувати мирові угоди ( в т.ч. між ВАТ
„Одеський керамзитовий завод” та ТОВ „Керамзит”). Вказані обставини дають
підстави вважати що підписуючи вказані мирові угоди, голова Правління діяв з
перевищенням належних в нього службових повноважень.

У відповідності з п. 9 Роз'яснень
президії Вищого арбітражного суду України від 12.03.1999 року № 02-5/111,
письмова угода укладається шляхом складання документа, що визначає  її зміст, і підписується безпосередньо
особою, від імені якої вона укладена або іншою особою,  яка діє в силу повноважень, заснованих
зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для укладення угод
органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють в межах
повноважень, наданих законом, іншим правовим актом або установчими документами.
Підписання особою (головою правління)
мирової угоди без відповідних повноважень, а також з порушенням наданих
йому повноважень, згідно зі статтею 215 ЦК України є підставою для визнання
укладеної угоди недійсною як такої, що не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з висновку Одеського
науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.09.2005р., підпис від
імені ОСОБА_3 на оригіналі простого векселя НОМЕР_1 на суму 1552208,42грн.
виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з намаганням наслідувати підпис ОСОБА_3, а
також 07.11.2005р. науково-дослідний експертно-криміналістичний Центр при УМВС
України в Одеській області на підставі проведеного дослідження зробив висновок
про відсутність у ВАТ „Одеський керамзитовий завод” заборгованості за простим
векселемНОМЕР_1 в сумі  1 552 208, 42
грн.

Судова колегія вважає за можливе
визнати висновки експертиз науково-дослідного експертно-криміналістичного
Центру при УМВС України в Одеській області від 07.11.2005р. та висновок
Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.09.2005р.
такими обставинами, що мають суттєве значення для розгляду справи, так як
відображають факти та обставини, що впливають на правовідносини учасників сторін
по справі, мають значення для з'ясування об'єктивних правовідносин сторін.

Згідно статті 78,121 ГПК України
мирова угода є процесуальною дією яка тягне за собою певні процесуальні
наслідки і спрямована на встановлення, зміну або припинення не тільки цивільних,
а і процесуальних прав та обов'язків. Приймаючи до уваги встановлення факту
відсутності між ВАТ «Одеський керамзитовий завод»та ТОВ «Керамзит»цивільних
прав та обов'язків відносно заборгованості на суму 1 552 208, 42 грн, колегія
суду вважає можливим дійти висновку про недійсність мирової угоди від
10.12.2003 року з огляду на відсутність у її сторін правовідносин, що були
предметом регулювання мировою угодою.

Предметом позову на підставі якого
було укладено та затверджено мирову угоду між ВАТ „Одеський керамзитовий завод”
та ТОВ „Керамзит” від 10.12.2003 року було стягнення заборгованості у грошовій
формі, що виникла у позивача згідно заборгованості по векселю НОМЕР_1 на суму 1
552 208, 42 грн. Права та обов'язки сторін
відносно предмета позову -це право вимагати та зобов'язання сплатити
борг у грошовій формі, а не в майновій. Згідно ст. 6 Закону України «Про обіг
векселів в Україні»№ 2374-III від 05.04.2001 р. визначається, що платіж за
векселем на території України здійснюється тільки в безготівковій формі.

Якщо сторони вирішили змінити
спосіб розрахунків, то враховуючи зміст ст. 220 ЦК УРСР від 18.07.1963 р., яка
була чинною на момент затвердження мирової угоди, сторони повинні були укласти
угоду про заміну одного зобов'язання іншим. Як наслідок цього  позивач повинен був замінити предмет позову і
лише тоді сторони мали право укласти мирову угоду та просити суд її затвердити.

З огляду на висновок Одеського
науково-дослідного інституту судових експертиз від 21.09.2005 року, Закон
України «Про обіг векселів в Україні»№ 2374-III від 05.04.2001р. та відсутність
в матеріалах справи документального підтвердження  попереднього погодження мирової угоди
наглядовою радою акціонерного товариства, мирова угода від 10.12.2003 року,
укладена між ВАТ «Одеський керамзитовий завод»та ТОВ «Керамзит»повинна бути
визнана недійсною.

Стосовно  законності звернення  СПД-фізичної особиОСОБА_1, як акціонера ВАТ
„Одеський керамзитовий завод”  до суду за
захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, суд зазначає наступне:

Жоден закон не вправі обмежувати
доступ до правосуддя особі, інтереси якої ущемлені, що суди зобов'язані
приймати від громадян заяви до розгляду навіть у випадку відсутності у законі
спеціального положення про судовий захист, щоб не порушувати вимоги статей  22, 64 Конституції України.

Частина друга ст. 16 ЦК України
передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового права та інтересу та   встановлює способи захисту інтересів,
зокрема: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право;
відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання
обв'язку  в натурі;  зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової
шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення,
дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.   У рішенні Конституційного Суду України від
01.12.2004 року № 18-рп/2004 по справі № 1-10/2004 за конституційним поданням
50 народних депутатів України (п.3.5)
зазначається, що перелік способу захисту інтересів  у ЦК України не є вичерпним, оскільки ця
стаття вміщує ще й припис про те, що «суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом».

Неправомірними діями ВАТ „Одеський
керамзитовий завод” у зв'язку з фактом укладення незаконної мирової угоди від
12.12.2003 р. було порушено, безпосередньо, інтереси акціонера, в т.ч. на
отримання частини прибутку.

З огляду на те, що інтереси
акціонера були порушені, це впливає на його права, які він має право захищати,
в т.ч. у відповідності до п.2. Резолютивної частини Рішення КС України  по справі № 1-10/2004.

Наведеним підтверджується
правомірність звернення до суду СПД-фізичної особиОСОБА_1, як акціонера ВАТ
„Одеський керамзитовий завод” до господарського суду Одеської області з даними
позовними вимогами.

Після затвердження мирової угоди
від 10.12.2003 року, отримане за угодою майно було продано ТОВ „Кераміт” на
підставі договору купівлі-продажу від 24.12.2003р. Після укладення цієї угоди
ТОВ „Кераміт” здійснив відчуження придбаного за договором купівлі-продажу від
24.12.2003р. майна шляхом внесення цього майна до статутного фонду ТОВ
„Ізокерам”.

По даній справі СПД-фізичною особою
ОСОБА_1 заявлені вимоги про витребування майна з володіння ТОВ „Ізокерам”.

Відповідно до ст. 50 Закону України
«Про власність»07.02.91 р. № 697-XII (з наступними змінами та доповненнями)
відповідно до яких власник має право вимагати повернення (віндикації) свого
майна з чужого незаконного володіння, з огляду на незаконність укладення
мирової угоди від 10.12.2003р. усі послідуючи угоди тягнуть за собою
незаконність підстав для встановлення права власності «новими»власниками
спірного майна.

Згідно ч. 1 ст. 59 ЦК УРСР від
18.07.1963 р. угода, визнана недійсною, вважається з моменту її укладення.
Також угоди, які містять фіктивні дані не породжують будь-яких бажаних
сторонами результатів, незалежно від волі сторін та їх вини в укладенні
протизаконної угоди. Правові наслідки полягають лише у вигляді повернення
сторін у початковий стан.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України
недійсний правочин не створює юридичних наслідків, окрім тих, що пов'язані з
його недійсністю, у зв'язку з чим у разі недійсності правочину одна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину. Вимога про застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою (п.
5 ст.216 ЦК України).

Приймаючи до уваги факт
неправомірних дій відносно майна ВАТ „Одеський керамзитовий завод”, колегія
суду вважає правомірними позовні вимоги СПДОСОБА_1 в частині зобов'язання ТОВ
„Ізокерам” повернути ВАТ „Одеський керамзитовий завод” майно що було предметом
мирової угоди від 10.12.2003 року. Додатково правомірність і обґрунтованість
таких вимог підтверджується позицією Конституційного Суду України від
01.12.2004р. по справі № 1-10-2004 де зазначено що акціонер може захищати свої
права шляхом звернення до суду. Крім того діюче законодавство України не
містить прямо та у виключній формі заборону такого звернення з боку акціонера
ВАТ „Одеський керамзитовий завод”.

Стосовно визнання недійсним рішення
виконавчого комітету Красносільської сільської ради Комінтернівського району
Одеської області НОМЕР_2ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині
оформлення права власності на майно, а саме: пічне відділення панельне,
склад готової продукції, склад глини панельний, моторна підстанція, будинок
двоповерховий, внутріплощадочні кабельні мережі, водопостачання, що було
об'єктом оскаржуваної мирової угоди, колегія суддів зазначає наступне, акти
державних органів та інших органів -це юридична форма рішень цих органів, тобто
офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований
на регулювання тих чи інших суспільних відносин, і має обов'язків характер для
суб'єктів   цих відносин.

При цьому нормативний акт -це прийнятий
уповноваженим державним органом у межах його компетенції офіційний письмовий
документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи
локальний характер та застосовується неодноразово.

Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або
визначеній  законом компетенції органу,
який видав цей акт, і порушення процедури його прийняття. Обов'язковою
умовою  визнання акту недійсним є також
порушення, у зв'язку з прийняттям відповідного акта, прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи організації.

Враховуючі наведене, з огляду на
досліджені нововиявлені обставини, виявлені факти порушень прав ВАТ „Одеський
керамзитовий завод” та СПДОСОБА_1 рішення виконавчого комітету Красносільської
сільської ради Комінтернівського району Одеської області НОМЕР_2ІНФОРМАЦІЯ_1 в
частині  оформлення права власності на
майно, а саме: пічне відділення панельне, склад готової продукції, склад глини
панельний, моторна підстанція, будинок двоповерховий, внутріплощадочні кабельні
мережі, водопостачання,  підлягає
визнанню недійсним.

Беручи до уваги наведені норми
законодавства стосовно витребування спірного майна з володіння ТОВ „Ізокерам”,
встановлення факту права власності на спірні об'єкти майна за ВАТ „Одеський
керамзитовий завод”, те що вимогиОСОБА_1 відповідають нормам діючого
законодавства України, судова колегія, вважає, що суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку про правомірність вимогОСОБА_1 та необхідність
задоволення позову.

З урахуванням вище викладеного,
судова колегія вважає, що постанову Одеського апеляційного господарського суду
від 14.03.2006р. у справі №16/211-05-4330 слід скасувати, рішення
господарського суду Одеської області від 14.06.2005р. залишити без змін, а апеляційну
скаргу ТОВ „Ізокерам” без задоволення.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 103, 104, 105, 112-114 Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву СПД - фізичної
особиОСОБА_1  про перегляд постанови
Одеського апеляційного господарського суду від 14.03.2006р. у справі             № 16/211-05-4330 задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 14.03.2006р. -скасувати.

Рішення господарського суду
Одеської області від 14.06.2005р. залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ
„Ізокерам” без задоволення.

Головуючий суддя                    Воронюк О.Л.

Суддя                              Єрмілов Г.А.

Суддя
Лашин В.В.