СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2007 р.                                                                                Справа
№ 12/170-07

за позовом   Тростянецької об'єднаної державної
податкової інспекції Вінницької області (24300, Вінницька область, м.
Тростянець, вул. Леніна, 27)

3-тя особа на стороні позивача без
самостійних вимог -ДПА у Вінницькій області (м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7)

до             Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1)

про               стягнення 2530 грн.  штрафних санкцій.

Суддя                            М. Кожухар

Секретар судового засідання  Т. Геєчко

Представники:

позивача       - Бевз І.А. - за дорученням

відповідач     - не з'явився

3-тьої особи  - Томчук А.В. -за дорученням

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з відповідача
2530 грн. штрафних санкцій, застосованих рішеннями НОМЕР_1.

Справу відкрито 16.03.2007 р. з
призначенням попереднього судового засідання на 17.04.2007 р.

Ухвалою суду від 17.04.2007 р. розгляд
справи призначено на 03.05.2007 р.

В судовому засіданні 03.05.2007 р.
розгляд справи, у зв'язку з неявкою відповідача, відкладено на 16.05.2007 р.

Відповідач правом участі у попередньому
судовому засіданні та розгляді справи не скористався, про час і місце розгляду
справи повідомлений судовими повістками.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав. Представник 3-ї особи підтримав доводи позивача.

З їх пояснень та наданих матеріалів суд
вбачає таке.

13.03.2006 р. державними податковими
інспекторами ДПА у Вінницькій області здійснено перевірку у кіоску, який
розташований АДРЕСА_1, щодо контролю за порядком проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги) у цьому кіоску суб'єктом підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (далі -СПД).

Результати перевірки оформлено актом
НОМЕР_2, де зафіксовано такі порушення: при продажу товару на 12,2 грн.
розрахункова операція не проведена через РРО; не забезпечено друк фіскального
звітного чека (Z-звіту) за 21.02.2006 р., 22.02.2006 р., 23.02.2006 р.; не забезпечено
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі коштів
згідно звіту РРО, невідповідність склала -461,8 грн.; порушено порядок
використання торгового патенту (на час перевірки торговий патент знаходився у
недоступному для огляду місці -у папці з документами).

На підставі цього акту Тростянецькою
ОДПІ прийнято рішення НОМЕР_1 про застосування до відповідача 2530  грн. штрафних санкцій на підставі пп. 1,4 ст.
17 та ст. 22 вказаного Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»та
160 грн. штрафних санкцій на підставі абз.2 п.1 ст. 8 Закону України «Про
патентування деяких видів підприємницької діяльності».

Рішення про застосування штрафних
санкцій отримано представником відповідача 29.03.2006 р.

Відповідач вказані рішення у
встановленому порядку не оскаржив, доказів сплати штрафних санкцій не
надав.

Заслухавши пояснення представників
позивача і 3-ї особи, дослідивши і оцінивши надані докази, а також отримані з
Тростянецького районного суду адміністративні матеріали стосовно продавця
належного СПД кіоску ОСОБА_2, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України (далі -КАС України) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім
випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 статті 72 КАС України
обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді
інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої
встановлено ці обставини.

Зазначені в акті перевірки факти
порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг" встановлені
постановою Тростянецького районного суду від 11.04.2006 р. у справі про
притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 155-1 продавця
належного СПД кіоску ОСОБА_2 за порушення вимог вказаного Закону. Тому вони не
підлягають доказуванню у даній адміністративній справі.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 17
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі громадського харчування та послуг" від 6 липня 1995 року N
265/95-ВР (із змінами та доповненнями) (далі - Закон про РРО) за порушення  вимог
цього  Закону  до
суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної
податкової служби України застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

- у п'ятикратному розмірі вартості проданих товарів (наданих послуг), на
які виявлено невідповідність - у разі проведення розрахункових операцій на
неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), у разі непроведення
розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у разі
нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання
розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової
книжки;

-  двадцять неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян - у разі невиконання щоденного друку фіскального
звітного чеку або його незберігання в книзі обліку розрахункових операцій;

Відповідно до п. 13 ст. 3 Закону про
РРО - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції
в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері
торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані, зокрема, забезпечувати
відповідність сум готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена в денному звіті реєстратора розрахункових операцій, а у
випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня.

Згідно зі ст. 22 Закону про РРО, у разі
невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті, а у випадку використання розрахункової
книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня, до суб'єктів підприємницької діяльності застосовується
фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Відповідно до статті  25 Закону про РРО суми  фінансових санкцій, які визначені статтями
17-24 цього Закону, підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької діяльності
до Державного бюджету України в десятиденний термін з дня прийняття органами
державної податкової служби України рішення про застосування таких фінансових
санкцій.

Статтею 7 Закону України від 23.03.1996
р. № 98/96-ВР «Про патентування деяких видів підприємницької діяльності»(з
подальшими змінами та доповненнями -далі Закон № 98/96-ВР) визначено порядок
використання торгового патенту. Зокрема частиною 1 цієї статті встановлено, що
торговий патент має бути відкритим та доступним для огляду, для чого повинен
бути  розміщений зокрема на фронтальній
вітрині магазину, а в разі її відсутності - біля касового апарату.

За порушення    порядку
використання   торгового   патенту, передбаченого частиною першою
статті 7 цього Закону, суб'єкти   підприємницької   діяльності,
що   здійснюють торговельну
діяльність, операції з торгівлі готівковими валютними цінностями, операції з
надання послуг у сфері грального бізнесу та побутових послуг, сплачують штраф у
розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць (ч. 1 ст. 8
Закону № 98/96-ВР).

З акту перевірки, дані якого
відповідачем не оспорюються (рішення про застосування штрафних санкцій ним не
оскаржено, заперечення на позов не подані) вбачається, що торговий патент
використовувався з порушенням ст. 7 Закону № 98/96-ВР).

Тому до відповідача на підставі ч. 1
ст. 8 Закону № 98/96-ВР застосовано штрафні санкції  у розмірі 160 грн., які відповідно до ч. 3
названої статті Закону,   підлягали   сплаті порушником у п'ятиденний термін
відповідно до законодавства.

Згідно з п. 7 ст. 11 Закону України
“Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби
мають право застосовувати до підприємств, установ, організацій і громадян
фінансові санкції у порядку та розмірах, встановлених законом, який регулює
спірні правовідносини.

Пунктом 11 ст. 10 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»до функцій державних податкових інспекцій в
районах, містах без районного поділу,
районах  у  містах, міжрайонних та  об'єднаних
державних  податкових  інспекцій зокрема віднесено подання   до
судів  позовів  до
підприємств,  установ, організацій
та громадян про стягнення заборгованості перед бюджетом і державними
цільовими  фондами  за
рахунок  їх майна.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись   розділом УП, ст.ст. 2, 7, 71, 86, 94 ч. 4,
158, 160, 162, 163, 255, 257 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) до державного бюджету 2530 грн.  штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 186 КАС України
постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з
дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом
двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому
апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про
апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання
заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна
скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив
оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається
особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України
постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви
про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження,
але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом,
постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього
строку.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
М. Кожухар

Повний
текст постанови складено 21.05.2007 р.