ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.07.07 р.                                                                               Справа № 19/207пд

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Дучал Н.М.

При секретарі Мішиній М.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: Гугніна М.С., за довіреністю

Від відповідача: без участі представника

Від третьої особи:без участі представника

Розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Дочірньої компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” м.Донецьк

до відповідача Міського комунального підприємства “Маріупольтепломережа” м.Маріуполь

третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство “Скіф” м. Макіївка

про визнання недійсними правочинів з передачі векселів №№ 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП “Маріупольтепломережа” як таких, що вчинені під впливом помилки

Дочірня компанія “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” м.Донецьк  звернулась до господарського суду Донецької області з позовом до Міського комунального підприємства “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь про визнання недійсними правочинів з передачі векселів №№ 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП “Маріупольтепломережа” як таких, що вчинені під впливом помилки; застосування в якості наслідків визнання вказаних правочинів недійсними двосторонньої реституції шляхом зобов’язання МКП “Маріупольтепломережа” відшкодувати ДК “Укртрансгаз” в особі УМГ “Донбастрансгаз” вартість наданих послуг з транспортування природного газу за договором № 431-101 від 28.12.99р. на суму 185 000 грн. та за договором № 431-225 від 01.08.99р. на суму 600 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на передання відповідачем в рахунок погашення заборгованості за надані ДК “Укртрансгаз” в особі філії УМГ “Донбастрансгаз”  послуги згідно договорів № 431-255 від 01.08.99р. та № 431-101 від 28.12.98р. на транспортування природного газу в листопаді 1999р. та листопаді-грудні 2000р. векселів № 1699 від 10.06.2000р. номінальною вартістю 600 000 грн., № 1287 від 13.11.2000р. номінальною вартістю 185 000грн., емітованих ВАТ “Скіф”; акти прийому передачі векселів від 02.08.2000р. та від 15.12.2000р.; акт про протест векселя від 12.10.2000р.; порушення прокуратурою Червоногвардійського району кримінальної справи № 27/17176/2 за фактом підроблення векселів № 1287 номінальною вартістю 185 000грн. та № 1699 номінальною вартістю                    600 000,00 грн.; допущення позивачем помилки стосовно дійсності векселів, що передавались відповідачем в рахунок погашення зобов’язань за договорами на транспортування природного газу; недійсність правочинів з передачі зазначених векселів згідно ст. 229 Цивільного кодексу України як таких, що вчинені під впливом помилки.

Письмовими поясненнями від 12.07.07р. вх.№ 02-41/28067 позивач в підтвердження зобов’язань відповідача по сплаті послуг за транспортування природного газу за договорами № 431-255 від 01.08.99р. та № 431-101 від 28.12.98р. посилається на розширений акт звірки № 1 станом на 01.01.02р., підписаний представниками УМГ “Донбастрансгаз” і МКП “Маріупольтепломережа”, в якому також відображене погашення зобов’язань за поставлений природний газ 02.08.2000р. векселем № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  15.12.2000р. векселем № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн., акти звірки розрахунків між УМГ “Донбастрансгаз” і МКП “Маріупольтепломережа” станом на 01.01.2000р. та на 01.07.2000р., надання відповідачу послуг з транспортування природного газу в 1999-2000р.р. підтверджує реєстрами споживачів природного газу.

Вважає, що оскільки передача векселя від МКП “Маріупольтепломережа” до УМГ “Донбастрансгаз” припинила зобов’язання відповідача щодо оплати за надані послуги з транспортування природного газу і встановлює зобов’язання МКП “Маріупольтепломережа” щодо оплати за векселем, зазначена передача векселів є правочином відповідно ст. 202 Цивільного кодексу України

Відповідач, Міське комунальне підприємство “Маріупольтепломережа”, клопотанням від 26.06.07р. вх. № 02-41/25974 просить суд зобов’язати позивача направити копії зазначених в позовній заяві документів та відкласти судовий розгляд справи в зв’язку з необхідністю підготовки відзиву на позовну заяву.

В судові засідання представник відповідача  жодного разу не з’явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи поштові повідомлення з відміткою про отримання уповноваженою особою поштових відправлень. Відзив на позов не надав, ухвал суду від не виконав, витребувані судом документи не надіслав, тому відповідно ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Третьою особою, ВАТ “Скіф”, надано відзив на позовну заяву (вх.№ 02-41/24933 від 19.06.07р.), в якому повідомлено, що в ході розслідування кримінальної справи відносно голови правління ВАТ “Скіф” прокуратурою Червоногвардійського району м.Макіївки був встановлений факт викрадення з ВАТ “Скіф” невстановленими особами бланку векселя            № 128, який в подальшому був пущений в господарський оборот. Бланк векселя № 1699 ВАТ “Скіф” не придбавав і в рахунок погашення ніяких зобов’язань не надавав.

31.07.2007 р. позивачем надано заяву про зміну позовних вимог, в якій він просить суд визнати недійсними правочини з передачі векселів № 1699 номінальною вартістю 600 000,00 грн. та № 1287  номінальною вартістю 185 000,00 грн. від МКП “Маріупольтепломережа” як таких, що вчинені під впливом помилки.

Відповідно ст. 22 Господарського процесуального Кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення  по справі змінити підставу або предмет позову.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3 ст.129 Конституції України, основними засадами  судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, забезпечення  доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні  перед судом їх переконливості.

Згідно ст.42 Господарського процесуального кодексу України - правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно ст.43 Господарського процесуального кодексу України - судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу України зазначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши  матеріали справи,  заслухавши в засіданні пояснення представника позивача, Господарським судом

В с т а н о в л е н о.

28.12.98р. між Дочірньою компанією “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі ДП “Донбастрансгаз” (виконавцем), Відкритим акціонерним товариством “Маріупольтеплогаз” (газотранспортною організацією) та Міським комунальним підприємством “Маріупольтепломережа” (споживачем) був укладений договір № 431-101 на транспортування природного газу в 1999 році, згідно якого газотранспортна організація і виконавець надає споживачу послуги з транспортування належних йому обсягів природного газу по своїм мережам в 1999р. на підставі оформленого договору між постачальником і споживачем, копії яких передаються в газотранспортну організацію, в тому числі по місяцям (тис. куб.м): січень – 53028,0; лютий – 47235,2; березень – 42837,3; квітень – 16741,2; травень – 6123,4; червень – 3786,6; липень – 3729,8; серпень – 4236,9; вересень – 4441,7; жовтень – 17960,3; листопад – 41119,5; грудень – 48450,8,а всього за І квартал – 143100,5; за ІІ квартал – 26651,2; за ІІІ квартал – 12408,4; за ІV квартал – 107530,6.

Згідно п.п. 2.2, 2.3.1 договору від 28.12.98р. газотранспортна організація і виконавець приймають природний газ на газорозподільних станціях, забезпечують його транспортування по своїм мережам, здійснюють облік використаного газу. Споживач зобов’язаний прийняти та оплатити послуги з транспортування природного газу в обсягах, обговорених в договорі з оптовим постачальником.

01.08.99р. між Дочірньою компанією “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі ДП “Донбастрансгаз” (виконавцем), Відкритим акціонерним товариством “Маріупольтеплогаз” (газотранспортною організацією) та Міським комунальним підприємством “Маріупольтепломережа” (споживачем) був укладений договір № 431-255 на транспортування природного газу в 1999 році, згідно якого газотранспортна організація і виконавець надає споживачу послуги з транспортування належних йому обсягів природного газу по своїм мережам в 1999р. на підставі оформленого договору між постачальником і споживачем, копії яких передаються в газотранспортну організацію, в тому числі по місяцям (тис. куб.м): вересень – 4441,7;жовтень – 17960,3;листопад – 41119,5;грудень – 48450,8,а всього за ІІІ квартал – 4441,7; за ІV квартал – 107530,6.

Згідно п.п. 2.2, 2.3.1 договору від 01.08.99р. газотранспортна організація і виконавець приймають природний газ на газорозподільних станціях, забезпечують його транспортування по своїм мережам, здійснюють облік використаного газу. Споживач зобов’язаний прийняти та оплатити послуги з транспортування природного газу в обсягах, обговорених в договорі з оптовим постачальником.

МКП “Маріупольтепломережа” в рахунок погашення заборгованості за надані ДК “Укртрансгаз” в особі філії УМГ “Донбастрансгаз” послуги за вказаними договорами передані позивачу векселя № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та              № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн.

Виконання сторонами зобов’язань за договором від 28.12.98р. № 431-101 та за договором від 01.08.99р. № 431-255 на транспортування природного газу в 1999 році позивач підтверджує розширеним актом звірки станом на 01.01.02р., підписаним представниками УМГ “Донбастрансгаз” і МКП “Маріупольтепломережа”, в якому також відображене погашення зобов’язань за поставлений природний газ 02.08.2000р. векселем № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та  15.12.2000р. векселем № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн.

Фактичне передання векселя № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та векселя № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП “Маріупольтепломережа” до УМГ “Донбасстрансгаз”  підтверджується актами приймання- передачі векселів від 02.08.2000р. та від 15.12.2000р. відповідно.

10.10.2000р. вексель № 1699 на суму 600 000грн. був пред’явлений до платежу. 12.10.2000р. даний вексель був опротестований у зв’язку з його неоплатою, зроблено виконавчий напис від 21.05.02р. та переданий для примусового стягнення боргу з ВАТ “Скіф” до ВДВС Червоногвардійського районного управління юстиції в м.Макіївка.

Вексель № 1287 номінальною вартістю 185 000грн. також був пред’явлений до оплати ВАТ “Скіф”, але оплачений не був.

Згідно протоколів виїмки від 26.04.02р. та від 23.07.02р. за постановами прокуратури Червоногвардійського району м. Макіївки векселі № 1287 номінальною вартістю 185 000грн. та № 1699 на суму 600 000грн. були вилучені в зв’язку з порушенням СВ Червоногвардійського РВ Макіївського ГУ УМВД України кримінальної справи справа № 27-17176/2 за фактом підроблення векселів  № 1287 номінальною вартістю 185 000грн. та № 1699 номінальною вартістю 600 000грн.

Листом  № 4/6867 від 14.06.06 р. ВВС Червоногвардійського району  м. Макіївка позивача повідомлено ( на запит), що проведеним  в межах кримінальної справи розслідуванням та висновками судово-криміналістичних експертиз встановлено, що вказані векселі ВАТ “Скіф” не видавалися підприємствам СУРП ТОВ “Укр.-Рос-Інваст” та ТОВ “Старс” та посадовими особами ВАТ “Скіф” не заповнювалися та не підписувалися.  Кримінальна справа зупинена.

На вимогу суду старшим слідчим СО Червоногвардійського РВ Макіївського МУ УМВС Країни в Донецькій області надані копії матеріалів кримінальної справи № 27-17176/2, що стосуються підробки векселів.

Однак, Висновок експерта від 19.07.02 р.  наданий у копії, яку прочитати  в цілому неможливо. Однак, з Висновку вбачається, що експерт не зміг відповісти на поставлені йому питання стосовно підписів.

Висновок експерта № 242 від 25.07.2002 р. стосовно відбитку печатки, способів нанесення  та послідовності нанесення печатки та підписів на векселях -  також прочитати неможливо.

Господарський суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Вимоги про визнання недійсними угод, укладених внаслідок помилки,  розглядаються  господарськими судами за позовом сторони, яка  діяла  під  впливом помилки.

Під помилкою  слід  розуміти  таке   неправильне   сприйняття стороною  за  угодою  предмета  чи  інших істотних умов угоди,  що вплинуло на її волевиявлення,  за відсутності якого можна вважати, що  угода  не  була  б  укладена.  Помилка  повинна  мати  суттєве значення,  зачіпати природу угоди або такі якості її предмета, які значно  знижують  можливість  його  використання  за призначенням.

Однак, акти приймання-передачі від 02.08.2000р. та від 15.12.2000р. про передання векселя № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та векселя № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. не є угодами у  розумінні  статті  41  Цивільного  кодексу Української  РСР, в період дії якого вони підписувалися,  а лише засвідчують факти передачі векселя № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. в оплату за надані послуги за договором № 431-255 на транспортування природного газу та векселя № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. в оплату за надані послуги за договором від 28.12.98р. № 431-101 .

Позивач не заперечує, що векселя № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та векселя № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. були передані на підставі актів прийому передачі на виконання договорів від 28.12.98р. № 431-101 та від 01.08.99р. № 431-255 на транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 4  Прикінцевих  та  перехідних  положень Цивільного кодексу України  щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,  що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини   між  сторонами  виникли    та припинились  до набрання чинності новим Цивільним кодексом України, судами попередніх інстанцій правильно визначено, що до даних   правовідносин   слід  застосовувати  положення  Цивільного кодексу УРСР.

Відповідно статті 151 Цивільного кодексу УРСР, в  силу  зобов'язання  одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію,  як-то: передати майно, виконати роботу,  сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від  боржника  виконання  його обов'язку.

Так, статтею  4  ЦК УРСР серед підстав виникнення зобов'язань  визначено,  що   зобов'язання   виникають   з   угод, передбачених  законом,  а  також  з  угод,  хоч  і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до статті 41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В ході розгляду справи господарським судом встановлено,  що в акті від 02.08.2000р.  прийому-передачі векселя № 1699  наявне посилання,  що зазначений вексель було передано згідно договору № 431-255 від 01.08.1999 р.; в акті від 15 грудня 2000 р. прийому-передачі  векселя 1287 зазначено, що вексель передається згідно договору № 431-01 від 28.12.1999 р.

При цьому,  акти прийому-передачі векселя не є окремими угодами, укладеними між сторонами, у розумінні статті 41 ЦК УРСР,  а  є  документами,  якими  останніми  було  оформлено виконання інших  угод, зокрема договорів № 431-255 від 01.08.1999 р., № 431-01 від 28.12.1999 р.

Судового рішення про визнання векселів № 1699, № 1287 недійсними, або фіктивними, або такими, що не мають вексельної сили, або не підлягають оплаті, позивачем до матеріалів справи не представлено.

Доказів визнання недійсними договорів № 431-255 від 01.08.1999 р., № 431-01 від 28.12.1999 р., на виконання яких складалися акти прийому-передачі вказаних векселів, позивачем до матеріалів справи також не представлено.

Але ж, суд зазначає, що визнання судом  зазначених  правочинів  недійсними не спричиняє недійсність векселя як цінного папера та не перериває індосаментний ряд.

За  наявності на переказному або простому векселі підписів осіб,  не здатних брати зобов'язання за векселем,  або підроблених підписів,   або  підписів  вигаданих  осіб,  або  підписів,  що  з будь-яких інших підстав не  можуть  зобов'язувати  тих  осіб,  які поставили  їх на векселі чи від імені яких він був підписаний,  то згідно  зі  статтями  7,  77  Уніфікованого  закону  зобов'язання  інших осіб,  які поставили свої підписи на ньому,  є юридично  дійсними.  Отже,  підписи  індосантів,  що   не   можуть зобов'язувати  тих  осіб,  від  імені  яких  вони  поставлені,  не переривають ряду індосаментів.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.49 Господарського процесуального Кодексу України відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 42, 43, 22, 27, 33, 34, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 Господарського процесуального кодексу України,  господарський  суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Дочірній компанії “Укртрансгаз” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” в особі філії “Управління магістральних газопроводів “Донбастрансгаз” м. Донецьк у задоволенні позову до Міського комунального підприємства “Маріупольтепломережа” м. Маріуполь, третя особа Відкрите акціонерне товариство “Скіф” м. Макіївка, про визнання недійсними правочинів з передачі векселів  № 1699 номінальною вартістю 600 000 грн. та № 1287 номінальною вартістю 185 000 грн. від МКП “Маріупольтепломережа” як таких, що вчинені під впливом помилки.

За погодженням сторони в судовому засіданні 31.07.07 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.08.2007 р.

Суддя

М.В.В.

Надруковано 3 екземпляри:

1 – позивачу;

1 – відповідачу;

1 – у справу.