СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Луцьк, пр. Волі, 54 а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"05" червня 2007 р.

Справа № 2/29-5А.

за
позовом Підприємця ОСОБА_1, м. Нововолинськ

до
Управління Пенсійного фонду України у м.Нововолинську, м. Нововолинськ

Відділу Державної виконавчої служби у
м.Нововолинську , м. Нововолинськ

про
визнання вимоги управління НОМЕР_1 від 06.11.2006 р. про стягнення недоїмки по
страхових внесках в сумі 230,82 грн., постанови ДВС м. Нововолинська НОМЕР_2 від
01.12.2006р. нечинними та стягнення 4000 моральної шкоди

Суддя
Черняк Л. О.

При
секретарі Андрусенко О. О.

Представники
сторін:

від
позивача: ОСОБА_2 -адвокат (довіреність у справі)

від
відповідача -управління ПФУ: Лобода Ю. В. - головний спеціаліст (довіреність у
справі)

від
відповідача -ВДВС: -

Відповідно
до ст.160 КАСУ в засіданні суду 05.06.2007 р. було оголошено вступну та
резолютивну частину постанови.

Представникам
позивача та управління ПФУ у судовому засіданні роз'яснені права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 49, 51 КАСУ.

Суть
спору: позивач - Підприємець ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд визнати
нечинними:

-
вимогу управління Пенсійного фонду України у м. Нововолинську НОМЕР_1 від
06.11.2006 р., якою його зобов'язується сплатити 230,82 грн недоїмки по
страхових внесках на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування;

-
постанову Державної виконавчої служби у м.Нововолинську НОМЕР_2 від
01.12.2006р. про відкриття виконавчого провадження по вимозі ПФУ від 06.11.2006
р. про стягнення недоїмки по страхових внесках з ОСОБА_1 в сумі 230,82 грн.

Просить
стягнути солідарно з відповідачів в його користь 4000 грн. моральної шкоди та
161,90 грн. судових витрат.

Позовні
вимоги підприємець в позовній заяві та в засіданні суду обгрунтовує таким.

Згідно
з ст. 72 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного
бюджету України і не підлягають оподаткуванню.

В
той же час, ст. 45 Закону України "Про державний бюджет України на 2005
рік" встановлено на 2005 рік фіксований розмір страхових внесків на
загальнообов'язкове державне страхування для фізичних осіб, які беруть участь у
провадженні ними підприємницької діяльності, у розмірі мінімального страхового
внеску, зазначеного Законом України "Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" на місяць на кожну особу.

Державним
казначейством відповідно до Закону України "Про державний бюджет України
на 2005 рік" не було проведено перерахунок часток з сплаченого податку у
відповідні фонди, а було все перераховано в бюджет, тому виникли недоплати в
Пенсійний фонд але оскільки підприємцями були сплачені податки, то недоїмки в
Пенсійному фонді виникли не по вині підприємців і вимоги Пенсійного фонду є
незаконними.

В
своїй вимозі НОМЕР_1 станом на 06.11.2006 р про сплату заборгованості,
управління

Пенсійного
фонду в м.Нововолинську не посилається на норму Закону у відповідності

з
яким я повинен сплачувати недоїмку по пенсійних внесках.

В
ст. 4 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне забезпечення"
виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються джерела формування
коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення.

Згідно
ст. 2 Закону України "Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів
господарської діяльності, які застосовують особливості умови оподаткування,
обліку та звітності, у зв'язку з не перерозподілом Державним казначейством
України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування
на випадок безробіття протягом 2004 року -1 кварталу 2005 року"
донарахування та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності
щодо сум фактично сплачених внесків у 2004 році - 1 квартал 2005 року, не
застосовуються.

У
відповідності з ст. 60 Конституції України, ніхто не зобов'язаний виконувати
явно

злочинні
розпорядження чи накази. У випадку, коли віддані розпорядження чи накази

суперечать
чинному законодавству, вони мають бути негайно приведені у

відповідності
з останнім або відмінені особою, що їх віддала, чи вищою посадовою

особою.

Постанова
про відкриття виконавчого провадження винесена після того як в Закон України
"Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливості умови оподаткування, обліку та
звітності, у зв'язку з неперерозподілом Державним казначейством України частини
податків до Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування на випадок
безробіття протягом 2004 року -1 кварталу 2005 року" вступив в дію.

Діями     управління
Пенсійного  фонду України  в
м.Нововолинську  і  відділу державної виконавчої служби у
м.Нововолинську мені заподіяна моральна шкода.

Відповідно
до ст. 23 ЦК України, "Особа має право на відшкодування моральної шкоди,
завданої   внаслідок   порушення
її   прав.   Моральна
шкода   полягає:...2)   у
душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів.."

Згідно
з ст. 56 Конституції України, "Кожен має право на відшкодування за рахунок
держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні
ними своїх повноважень."

Моральна
шкода виразилась в тому, що незаконними діями відповідачів мене було позбавлено
можливості реалізувати свої плани, я змушений був звертатись в різні інстанції:
виконавчу службу, пенсійний фонд, суд. На що витрачав час і нерви. Розпач і
душевні страждання збільшились, коли мені заважали торгувати на ринку, наклали
арешт на майно, вираховують кошти з пенсії.

Відповідно
до ст. 1167 ЦК України,  "Моральна
шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті..." Моральну шкоду
я оцінюю в 4000 грн.

Відповідач
- УПФУ у м. Нововолинську у запереченнях на позовну заяву від 05.03.2007 р.
зазначив таке.

1
вересня 2006 року управлінням Пенсійного фонду України в м. Нововолинську було
проведено розрахунок сум страхових внесків на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування по фізичній особі - суб'єкту підприємницької діяльності
ОСОБА_1, які не надійшли на рахунок управління, але зараховуються у складі
фіксованого податку за результатами підприємницької діяльності за період з
01.01.2005р. по 30.03.2005р., про що складено акт звірки сплати фіксованого
податку від 01.09.2006 р.

Даний
акт було складено на підставі Закону України „Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV та Закону України „Про
вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з не
перерозподілом Державним казначейством України частини податків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - І кварталу 2005 року" від 16 березня 2006 року № 3583-ІУ.

Як
вбачається з даного акту, сума фіксованого розміру страхового внеску, яку має
сплатити Позивач, як платник, складала: у січні 2005 року - 83,84 грн., у
лютому 2005 року - 83,84 грн., у березні 2005 року - 81,14 грн., а всього
248,82 грн.

Сума
сплаченого за даний період фіксованого податку складає 60 грн. Сума, що
підлягає зарахуванню Позивачу, як платнику, в рахунок страхових внесків,
становить 10 % від сплаченого фіксованого податку - 6 грн.

За
результатами проведеного розрахунку зараховано фіксованого податку в рахунок
сплати страхових внесків за суб'єкта підприємницької діяльності, як платника,
18 грн. Належить до сплати фіксованого розміру страхового внеску за період з
01.01.2005р. по 30.03.2005р. - 230,82 грн.

На
підставі вищевикладеного, Позивачу було направлено вимогу НОМЕР_1 від
06.11.2006 року про сплату боргу в розмірі 230,82 грн.

З
01.01.04р. набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058 - IV (далі Закон № 1058-IV).

Відповідно
до ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»
від 09.07.2003р. № 1058 - IV (далі Закон № 1058 - IV), цей Закон регулює
відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися
на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не
суперечить цьому Закону. Зокрема, виключно цим Законом визначаються платники
страхових внесків, їх права та обов'язки, порядок нарахування, обчислення та
сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Частиною
3 ст. 18 Закону № 1058 - IV встановлено, що страхові внески є цільовим
загальнообов'язковим платежем, який справляється на всій території України в
порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно
до ч. 4 ст. 18 Закону № 1058 - IV, страхові внески не включаються до складу
податків, інших обов'язкових платежів, що складають систему оподаткування, а
також на ці внески не поширюється податкове законодавство.

Згідно
ч. 6 ст. 18 Закону № 1058 - IV законодавством не можуть встановлюватись пільги
з нарахування та сплати страхових внесків або звільнення від їх сплати.

Відповідно
до ч. 15 Прикінцевих положень Закону № 1058 - IV до приведення законодавства
України у відповідність із цим Законом закони України та інші
нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому
Закону.

Згідно
ст. 82 Закону України про «Державний бюджет України на 2005 рік», в редакції,
чинній з 01.01.2005р. по 30.03.2005р. та ст. 83 даного Закону в новій редакції,
розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2005р. по 30.03.2005р. становив 262
грн.

Згідно
п.п. 1 п. 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 - IV:

«До
набрання чинності законом про спрямування частини страхових внесків до
Накопичувального фонду ( крім підпункту 5, який діє протягом строку,
визначеного Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо
оподаткування сільськогосподарських підприємств та підтримки соціальних
стандартів їх працівників» від 24 червня 2004 року»:

1)
страхові внески, що перераховуються до солідарної системи (крім страхових
внесків, що перераховуються особами, зазначеними в пунктах 3 і 4 статті 11 та у
статті 12 цього Закону, а також страхових внесків, сплачуваних за осіб, зазначених
у пунктах 8, 13, 14 статті 11 цього Закону), сплачуються страхувальниками та
застрахованими особами на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в
розмірах, передбачених Законом України «Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» (400/97- ВР) для відповідних платників збору.

Відповідно
до ст. 4 Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування»
від 26 червня 1997 року №400/97- ВР в редакції, чинній з 01.01.2005р. по
30.03.2005р. розмір страхового внеску становив 32%.

Таким
чином розмір мінімального страхового внеску з 01.01.2005р. по 30.03.2005р.
становив 83,84 грн., про що обґрунтовано зазначено в акті звірки сплати
фіксованого податку при визначені фіксованого розміру страхових внесків у
січні-березні 2005 року.

З
вищенаведених норм Закону № 3583- IV вбачається, що метою прийняття даного
Закону було вирішення питання у зв'язку з не перерозподілом Державним
казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І кварталу 2005 року у
зв'язку з застосуванням Державним казначейством України норм діючого на той час
Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік», абзац 2 ч. 1 ст. 45
якого в період з 01.01.2005р. по 30.03.2005р. передбачав, що до доходів
загального фонду місцевих бюджетів у 2005 році належать у повному обсязі єдиний
податок для суб'єктів малого підприємництва, фіксований податок та фіксований
сільськогосподарський податок.

Разом
з тим, норми, яка б звільняла платника фіксованого податку від сплати страхових
внесків до Пенсійного фонду за себе, як за застраховану особу, законом № 3583-
IV не передбачено.

На
виконання даного Закону і було зроблено згідно вищевказаного акту звірки сплати
фіксованого податку від 01.09.2006 року зарахування Позивачу, як платнику, в
рахунок страхових внесків 10% від сплаченого ним фіксованого податку, а саме 18
грн. (по 6 грн. за кожен місяць І кварталу 2005р.).

В
даному випадку було відсутнє саме донарахування страхових внесків органами
Пенсійного фонду України, оскільки фактично перевірка Позивача щодо
правильності обрахування фонду оплати праці, застосування ставки для обчислення
внесків, а отже і правильності обчислення розміру внесків та їх донарахування в
разі неправильності обчислення управлінням Пенсійного фонду України в м.
Нововолинську не проводилася. Фіксований розмір страхових внесків був
визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2005 рік», «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування», і ніяким чином не розраховувався, не
донараховувався і не міг залежати від будь-яких дій органів Пенсійного фонду
України.

Відповідач
- ДВС у м. Нововолинську у запереченнях від 13.03.2007 р. посилається на таке.

На
підставі ст. 3 п.19 Закону України "Про виконавче провадження",ДВС у
м. Нововолинську 01.12.2006 року було відкрито виконавче провадження. Постанову
про відкриття виконавчого провадження направлено гр-ну ОСОБА_1. На даний час
борг не сплачений.

Державна
виконавча служба у м.Нововолинську діяла згідно ст. 3 п.19 Закон
України"Про виконавче провадження", і в функціональні обов"язки
державного виконавця не входить перевіряти законність виконавчих документів, а
тому звинувачення позивача ОСОБА_1 безпідставні.

12.02.2007
року в зв'язку із зверненням з позовною заявою до Господарсько Волинської
області гр-ном ОСОБА_1, державним виконавцем ДВС у м.Нововолинську виконавче
провадження по стягненню боргу по вимозі ПФ м.Нововолинську НОМЕР_1 від
06.11.2006 року,було зупинено на підставі ст.34 Закону України «Про виконавче
провадження».

Із
досліджених матеріалів справи пояснень представників сторін суд,

в с т а н о в и в :

Згідно
звіту про нарахування та сплату страхових внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування за 2005 рік, підприємець зареєстрований у ПФУ як
страхувальник, а також є платником фіксованої плати прибуткового податку в
розмірі 60грн. (а. с. 9).

Вимогою
про сплату боргу від 06.11.2006 р. НОМЕР_1 УПФ у м.Нововолинську вимагається
сплатити підприємцем недоїмку зі страхових внесків на загальне державне
пенсійне страхування в сумі 230,82 грн.

Постановою
від 01.12.2006 року старшим державним виконавцем ДВС м.Нововолинська було
відкрито виконавче провадження по постанові ПФУ у м.Нововолинську НОМЕР_1 від
06.11.2006р.

Враховуючи
те, що.

Пунктом
6 Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого підприємництва" №727/98 від 03.07.1998р. з
послідуючими змінами та доповненнями (надалі Указ №727/98) встановлено, що
суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок не є платником збору
на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З
14 квітня 2006 року набрав чинності Закон України "Про вирішення питання
щодо заборгованості суб'єктів господарської діяльності, які застосовують
особливі умови оподаткування, обліку та звітності, у зв'язку з перерозподілом
Державним казначейством України частини податків до Пенсійного фонду України,
Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду
соціального страхування на випадок безробіття протягом 2004 року - І квартал
2005 року" від 16 березня 2006 р. № 3583-ІV (надалі - Закон № 3583).

Цей
Закон регулює суперечності, які виникли при прийнятті Закону України "Про
державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року №2285-IV та
Закону України "Про внесення змін та доповнень до Закону України "Про
державний бюджет України на 2005 рік" від 25 березня 2005 року
"2505-IV у суб'єктів господарської діяльності, які застосовують особливі
умови оподаткування, обліку та звітності щодо сплати внесків до Пенсійного
фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття і
виникнення у них заборгованості.

Згідно
статті 1, 2 Закону № 3583 суми внесків до Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності, які були
сплачені ними в складі податків згідно з чинним законодавством України протягом
2004 року - І кварталу 2005 року, але не були зараховані на їх особові рахунки
в цих фондах у зв'язку із застосуванням Державним казначейством України норм
діючого на той час Закону України "Про Державний бюджет України на 2005
рік" від 23 грудня 2004 року №2285-IV, не вважати заборгованістю.

Донарахування
та фінансові (штрафні) санкції до суб'єктів господарської діяльності, які
застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності щодо сум  фактично сплачених внесків у 2004 році - І
кварталі 2005 року, не застосовуються (ст. 2 Закону).

Відповідно
до статті 3 Закону облік страхового стажу для нарахування витрат, пов'язаних з
наданням матеріального забезпечення від Пенсійного фонду України, Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального
страхування на випадок безробіття застрахованим особам, проводити відповідно до
фактично зарахованих сум внесків, які були сплачені протягом 2004 та 2005
років.

Згідно
статті 4 Прикінцевих положень цей Закон набирає чинності з дня його опублікування
та регулює правовідносини, які виникли у зв'язку з дією норм Закону України
"Про Державний бюджет України на 2005 рік" від 23 грудня 2004 року
№2285-IV.

Закон
України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від
09.07.2003р. №1058-IV (надалі Закон №1058-IV) регулює відносини, які виникають
в загальній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, в
т.ч. ст.14 цього Закону дає перелік страхувальників, а п.6 ч.2 ст.17 Закону
передбачає обов'язок сплати страхових внесків всіма страхувальниками, в т.ч. і
тими, хто обрав спрощену систему оподаткування, оскільки вони теж є
страхувальниками, сплачуючи єдиний податок. В ч.1 ст.19 зазначеного Закону
визначено об'єкт на який нараховуються внески.

В
п.п.11.17 Інструкції №21-1 передбачено право страхувальників, в т.ч. які обрали
особливий спосіб оподаткування (визнано два способи оподаткування) на
повернення або зарахування в майбутні платежі тим, хто переплатив внески в
більшому розмірі. Ця норма стосується всіх страхувальників. Закон №1058-IV
регулює загальні питання обох систем і не регулює розміру внесків.

Позивач
у 2005 році знаходився на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності
- є платником єдиного податку за ставкою 10 відсотків і який за спірний період
ним сплачено, про що свідчить ксерокопія патенту, акту звірки розрахунків (а.
с. 8), звіт про нарахування та сплату страхових внесків за 2005 рік (а. с. 9),
отже керується відповідними нормативними актами, якими введено порядок сплати
такого податку, зокрема, Указом Президента №727/98, який є діючим на час
розгляду справи в суді та Законом України "Про державну підтримку малого
підприємництва" від 19.10.2000р. №2063 (надалі Закон №2063).

Розпорядженням
Кабінету Міністрів України від 10.03.2005р. №58-р "Про деякі питання
спрощеної системи оподаткування" вирішено підтримати пропозицію Пенсійного
фонду України, погоджену з Мінфіном та Державною податковою адміністрацією,
щодо тимчасового припинення перевірок юридичних та фізичних осіб - платників
єдиного та фіксованого податку щодо сплати страхових внесків на різні види
загальнообов'язкового державного соціального страхування, стягнення з них
заборгованості за цими платежами, яка утворилась у 2004р. - І квартал 2005р.,
застосування пов'язаних з цим санкцій до остаточного законодавчого врегулювання
функціонування спрощеної системи оподаткування.

Оскільки
на час виникнення спірних правовідносин не внесено змін і не прийнято закон про
спрощену систему оподаткування, суд вважає, що відсутня вина в діях позивача.
Встановлені податки і внески сплачені за рахунок єдиного податку.

Таким
чином, з огляду на викладене вимогу управління від 06.11.2006 року та постанову
ВДВС необхідно визнати нечинними.

Щодо
стягнення моральної шкоди в сумі 4000 грн., то суд виходить із такого.

Відповідно
до п. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою
щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

З
листа НОМЕР_3 від 23.03.2007 р. ДВС у м. Нововолинську вбачається, що
12.02.2007 р. у зв'язку зі зверненням з позовною заявою до господарського суду
гр. ОСОБА_1 по вимозі ПФУ НОМЕР_1 від 06.11.2006 р. було зупинено, на кошти і
майно арешт не накладався.

Заборгованість
зі сплати страхових внесків складає 230,82 грн. - тобто сума є незначною і суд
не вважає, що ці обставини спричинили душевні страждання фізичній особі, як це
зазначено в позовній заяві.

Отже,
позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Керуючись
п. 2 ст. 157, ст. ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України,
ст. 23 Цивільного кодексу України, Законом України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Законом України
"Про вирішення питання щодо заборгованості суб'єктів господарської
діяльності, які застосовують особливі умови оподаткування, обліку та звітності,
у зв'язку з перерозподілом Державним казначейством України частини податків до
Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності, Фонду соціального страхування на випадок безробіття протягом
2004 року - І квартал 2005 року", господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Вимогу Управління Пенсійного фонду у
м. Нововолинську від 06.11.2006 р. НОМЕР_1 про сплату 230,82 грн. страхових
внесків та постанову Державної виконавчої служби у м. Нововолинську НОМЕР_2 від
01.12.2006 р. про відкриття виконавчого провадження - визнати нечинними.

3.          В частині позову про стягнення 4000
грн. моральної шкоди солідарно з відповідачів -відмовити.

Заява
про апеляційне оскарження постанови може бути подана протягом 10 днів з дня
складення постанови в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову може бути
подана протягом 20 днів після подання
заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у
строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя
Л. О. Черняк

Дата
виготовлення повного тексту постанови 11.06.2007 р.

Суддя