ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2007                                                                                   Справа № А7/330-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Головка В.Г. (доповідач)

суддів: Чохи Л.В., Стрелець Т.Г.

при секретарі Мацекос І.М.

за участю прокурора: Кріпак Н.В., посвідчення №148 від 19.09.2003

за участю представників сторін:

від  позивача –не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений

від відповідача –Приходченко С.В., довіреність від11.01.2007

від третьої особи-1 Мовчан Д.Ю., довіреність від 29.12.2006

від третьої особи-2 не з’явився, про час та місце розгляду справи повідомлений

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської області, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви на постанову  господарського суду Дніпропетровської області від  27.11.2006р.  у справі №А7/330-06

за позовом:   Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви, м.Дніпропетровськ

до   Дніпропетровської обласної державної адміністрації, м.Дніпропетровськ

Треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1.  Дніпропетровська обласна Рада, м.Дніпропетровськ

2. Державне комунальне культурно-концертне підприємство "Будинок органної та камерної музики", м.Дніпропетровськ

за участю прокурора Дніпропетровської області, м.Дніпропетровськ

про  спонукання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2006р. у справі №А7/330-06 (суддя Коваль Л.А.) позов Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви до   Дніпропетровської обласної державної адміністрації за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дніпропетровської обласної Ради, Державного комунального культурно-концертне підприємства "Будинок органної та камерної музики" за участю прокурора Дніпропетровської області про спонукання до вчинення дій  задоволено частково: зобов'язано Дніпропетровську обласну державну адміністрацію розглянути по суті клопотання Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви про повернення у власність культової будівлі Брянської (Миколаївської) церкви, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Калініна,66 та прийняти рішення з питання про повернення культової будівлі Брянської (Миколаївської) церкви, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ,  пр.Калініна,66, у власність Релігійної громади  "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви, в  решті вимог –відмовлено.

Не погодившись з зазначеною постановою суду, позивач, відповідач та прокурор звернулися до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову, як прийняту з порушенням норм матеріального та процесуального пава в результаті неповного та не всебічного вивчення матеріалів справи.

В апеляційних скаргах Дніпропетровська обласна державна адміністрація  та прокурор Дніпропетровської області посилаються на наступне:

- спірна культова будівля не є об'єктом державної власності, а отже Дніпропетровська обласна державна адміністрація не правомочна вирішувати питання щодо її повернення позивачу;

-  управлінням з питань внутрішньої політики Дніпропетровської обласної державної адміністрації на клопотання позивача №010 від 05.04.2006р. була надана відповідь, в установлені чинним законодавством строки та містила причини та факти, які унеможливлюють безоплатну передачу культової будівлі позивачу.

- Закон України “Про місцеві державні адміністрації” не містить норму, котра б зобов’язувала облдержадміністрацію видавати розпорядження або накази на кожне звернення громадян чи організацій тощо.

В апеляційній скарзі Релігійна громада "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви частково не погоджується з постановою, посилаючись на наступне:

-  не враховано, що норми ст. 17 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації” поширюються, як на загальнодержавну так і на комунальну власність;

- повернення у власність культової будівлі Релігійній громаді вирішується відповідно до п.20 ч.1 ст.43 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” виключно на пленарних засіданнях, право на скликання якої належить голові відповідної місцевої адміністрації, тощо.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа-1 вважає вимоги Релігійної громади необґрунтованими, тому просить постанову суду скасувати, а в задоволені позову відмовити.

Вислухавши пояснення представників осіб, які брали участь у справі, прокурора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, суд дійшов до висновку, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а апеляційні скарги прокурора та відповідача підлягають частковому задоволенню.

Із матеріалів справи вбачається, що релігійна громада Свято-Миколаївської парафії  Української православної церкви була зареєстрована 6.07.1992р. (а.с.10, 13-16 т.1).

Розпорядженням голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації №166-р-04 від 19.04.2004р. зареєстровані зміни до статуту цієї релігійної громади під новою назвою: ”Свято-Миколаївський храм” парафії Дніпропетровської єпархії Української православної церкви (а.с.11-12, 17-21 т.1).

В 2006р. релігійна громада звернулася до Дніпропетровської облдержадміністрації з клопотанням про повернення у власність культової будівлі Свято-Миколаївської (Брянської) церкви, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Калініна,66.

У відповіді на клопотання релігійної громади Управління з питань внутрішньої політики Дніпропетровської обласної державної адміністрації 04.05.2006р. за № 556/01-08 зазначило, що у м. Дніпропетровську по пр.Калініна,66 знаходиться колишня культова споруда Свято-Миколаївської (Брянської) церкви 1915 року побудови. Відповідно до рішення Дніпропетровського міськвиконкому від 21.12.1995р. №1718 та розпорядження голови Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 21.04.1996р. №232-р право власності на зазначену будівлю належить Дніпропетровській обласній раді (балансова належність - Державне комунальне культурно-концертне підприємство "Будинок органної

та камерної музики"). Зазначена культова споруда визнана пам’яткою архітектури, занесена до державного реєстру пам'яток історії та культури національного значення під №1070-н „Брянський собор”. Претензії релігійної громади на передачу будівлі Брянського собору у володіння парафії Дніпропетровської єпархії неправомірні. Церква будувалася на кошти робітників та службовців Брянського і Трубного заводів, які стягувалися адміністрацією заводів примусово, і тому до 1927 року Брянська церква перебувала на балансі заводу як заводський інвентар (архівна довідка Державного архіву Дніпропетровської області від 15.11.2005р. №1027). На теперішній час у будівлі змонтовано унікальний музичний інструмент..., орган розроблено винятково для даного храмового простору і тому не може бути перенесений у інше місце (а.с.35 т.1).

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про свободу совісті та релігійні організації”, релігійні організації мають право використовувати  для  своїх потреб будівлі і майно, що  надаються  їм  на  договірних  засадах державними, громадськими організаціями або громадянами.

Культові будівлі і майно, які становлять державну власність, передаються  організаціями,  на  балансі  яких вони знаходяться, у безоплатне  користування  або  повертаються у власність релігійних організацій   безоплатно   за  рішеннями  обласних,  Київської  та Севастопольської  міських  державних адміністрацій, а в Республіці Крим  -  Уряду  Республіки  Крим.

Президентом України 4 березня 1992 року був виданий Указ №125 “Про заходи щодо повернення  релігійним організаціям  культового майна”, пунктом 3 якого зобов’язано Раду Міністрів Кримської АРСР, виконавчі комітети обласних, Київської та Севастопольської міських Рад народних депутатів: протягом 1992-1993 років здійснити передачу релігійним громадам у власність чи безоплатне користування культових будівель, що використовуються не за призначенням; організувати інвентаризацію культового майна, що зберігається у фондах державних музеїв і архівів, для вирішення у встановленому порядку питання про можливість його подальшого використання за призначенням; сприяти релігійним організаціям у зведенні культових будівель, створенні матеріальної бази добродійної діяльності, організації центрів соціальної адаптації громадян, що повернулися з місць позбавлення волі.

Розпорядженням Президента України  від 22.06.1994р. №53/94-рп місцеві органи державної влади зобов’язувалися забезпечити до 1 грудня 1997  року передачу у безоплатне користування або повернення безоплатно у власність релігійних організацій культових будівель і майна, які перебувають у державній власності та використовуються не за призначенням.

Рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 21.08.1987р. №273, яке  змінено рішенням від 19.03.1998р., затверджено Акт державної комісії від 30.12.1986р. про прийняття в експлуатацію пам’ятника архітектури державного значення №1070 колишньої Брянської церкви з улаштуванням залу органної музики по пр.Калініна,66, загальною площею 1452,3кв.м, реставрованого Міськрембудтрестом.

Рішенням того ж виконкому від 21.12.1995р. №1718 державне комунальне підприємство “Будинок органної та камерної музики” виключено з переліку об’єктів комунальної власності та передано до обласної комунальної власності (а.с.55 т.1).

Розпорядженням голови облдержадміністрації від 21.04.1996р. №223-р спірний  об’єкт прийнято в комунальну власність Дніпропетровської області і  право власності на будівлю по пр.Калініна,66 зареєстровано за обласною радою (а.с.22, 56 т.1).

Разом з тим, релігійна громада, яка була зареєстрована 6.07.1992р. та не була власником спірної будівлі, раніше з вимогою до державних органів про передачу у власність культової будівлі по пр.Калініна,66 відповідно до Указу Президента України від 4.03.1992р.  не зверталась.

Незгода релігійної громади з відповіддю управління з питань внутрішньої політики та позов про зобов’язання  Дніпропетровської обласної державної адміністрації за уточненими вимоги вчинити певні дії щодо вирішення питання про повернення у власність культової будівлі Брянської (Миколаївської) церкви є безпідставними.

Відповідно до ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протяг розумного строку.

Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог релігійної громади взагалі не вбачається.

Згідно ст.34 Закону України “Про місцеві державні адміністрації” голови місцевих державних адміністрацій мають право, але не зобов’язані як вірно зазначив суд першої інстанції, вносити на розгляд відповідних рад питання, пов’язані з виконанням делегованих повноважень, та інші пропозиції.

За ч.4 ст.35 цього ж Закону місцеві державні адміністрації не мають втручатися у здійснення органами місцевого самоврядування власних повноважень.

Отже підстав для визнання бездіяльності облдержадміністрації щодо вирішення спірного питання немає, оскільки управління з питань внутрішньої політики, яке діє в складі суб’єкта владних повноважень, надало в межах своєї компетенції відповідь на звернення релігійної громади.

Виходячи з цього, позивач-скаржник помилково вважає, посилаючись на ч.7 ст.46 Закону України ”Про місцеве самоврядування в Україні”, що сесія обласної ради повинна бути скликана за пропозицією голови відповідної місцевої державної адміністрації для вирішення спірного питання.

Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

За ст.4 Закону України “Про власність” власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном, а також вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до прийнятих рішень Дніпропетровська обласна рада є власником державне комунальне підприємство “Будинок органної та камерної музики”, тому ніхто не може вимагати вчинення дій щодо повернення цього майна у власність релігійної громади.

Крім того, звернення релігійної організації про передачу у власність колишньої Брянської церкви, реставрованої під зал органної музики, відбулося лише в 2006р., що знаходиться поза межами строку позовної давності, передбаченого ст.71 Цивільного кодексу УРСР, яка діяла на той час, та який сплив на момент набрання чинності Цивільним кодексом України (ст.6 Прикінцевих та перехідних положень).

Суд, задовольняючи частково позов, не звернув на це увагу та помилково зобов’язав облдержадміністрацію вчинити дії, які суперечили б чинному законодавству та інтересам територіальної громади.

У зв’язку з викладеним, судове рішення в частині зобов’язання Дніпропетровської обласної державної адміністрації розглянути по суті клопотання Релігійної громади  ”Свято-Миколаївський храм” парафії Дніпропетровської єпархії Української православної церкви про повернення у власність та прийняти рішення з питання про повернення культової будівлі Свято-Миколаївської (Брянської) церкви, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Калініна,66, у власність цієї громади слід скасувати, а в позові - відмовити.

В решті постанову суду слід залишити без змін.

Судові витрати у справі покладаються на позивача відповідно до ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись  ст. 198, 202, 205, 207, 254  Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги прокурора Дніпропетровської області та Дніпропетровської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області від 27.11.2006р. у справі №А7/330-06 частково скасувати.

В позові щодо зобов'язання Дніпропетровської обласної державної адміністрації  розглянути по суті клопотання Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви про повернення у власність культової будівлі Брянської (Миколаївської) церкви, розташованої за адресою: м.Дніпропетровськ, пр.Калініна,66, та зобов'язати Дніпропетровську обласну державну адміністрацію прийняти рішення з питання про повернення культової будівлі Брянської (Миколаївської) церкви, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр.Калініна,66, у власність Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви –відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

В задоволенні апеляційної скарги Релігійної громади "Свято-Миколаївський храм" парафії Дніпропетровської єпархії Української Православної Церкви відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути протягом одного місяця оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий                                                                   В.Г.Головко

Судді                                                                               Л.В.Чоха

Т.Г.Стрелець