ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"07" серпня 2007 р.

Справа № 4/95/07

Одеський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Колоколова С.І.

суддів:
Разюк Г.П., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання: Бухтіяровій
О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача:
ОСОБА_1. (довіреність № 5589/01 від 17.10.2006 року)

від відповідача:
ОСОБА_2. (паспорт НОМЕР_1 від 19.10.2001 року);

ОСОБА_3.
(довіреність № Д-1149 від 06.08.2007 року)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_2

на рішення господарського суду Миколаївської
області від „26” квітня 2007 року

по справі №
4/95/07

за позовом Обласного
комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго”,        м. Миколаїв

до Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2, м. Миколаїв

про стягнення
1 173,10 грн.

В С Т А Н О В
И В :

05.03.2007 року Обласне комунальне
підприємство „Миколаїв-облтеплоенерго” (далі по тексту -позивач, Постачальник)
звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про
стягнення з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 (далі
по тексту -відповідач, Споживач) 1 173,10 грн. заборгованості, з яких 896,62
грн. -основного боргу, 96,86 грн. -збитків від інфляції, 27,19 грн. -3 %
річних, 152,43 грн. -пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач свої зобов'язання по укладеному між сторонами договору про
постачання теплової енергії в частині сплати за фактично спожиту теплоенергію
за період з січня 2004 року по лютий 2005 року не виконав, в зв'язку з чим у
нього утворилася зазначена вище заборгованість.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 26.04.2007 року (суддя Дубова Т.М.) позовні вимоги
Обласного комунального підприємства „Миколаївоблтеплоенерго” задоволені в
повному обсязі. Стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2 на користь позивача 1 173,10 грн. заборгованості, з яких 896,62 грн.
-основного боргу, 96,86 грн. -збитків від інфляції, 27,19 грн. -3 % річних,
152,43 грн. -пені, витрати по сплаті державного мита у сумі 102 грн. та витрати
на ІТЗ судового процесу у сумі 118 грн. На виконання даного рішення
господарським судом Одеської області 08.05.2007 року видано відповідний наказ.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського суду, СПД ОСОБА_2. звернувся до Одеського
апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить
оскаржуване рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні
позовних вимог. Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що
суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову
оцінку доказам і виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає
обставинам справи і вимогам закону.

На думку скаржника, місцевий
господарський суд при прийнятті оскаржуваного рішення неправомірно та
безпідставно не прийняв до уваги та відхилив факт того, що договір про
постачання теплової енергії відповідачем підписаний не був, про його наявність
відповідач не знав та пропозицій щодо його укладення не отримував. Крім того,
скаржник вважає, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення
заборгованості за січень-лютий 2004 року сплинув, оскільки такі позовні вимоги
пред'явлені лише 03.03.2007 року.

Представник позивача в судовому
засіданні надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив суд залишити
апеляційну скаргу СПД ОСОБА_2. без задоволення, а рішення місцевого
господарського суду без змін, вважаючи його правомірним, обгрунтованим,
відповідаючим вимогам діючого законодавства та матеріалам справи.

Вислухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів дійшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.08.2000 року ПП ОСОБА_2. звернувся ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” з заявою,
згідно з якою просив оформити договір на забезпечення теплопостачання магазину
„Охота и рыболовство” по вул. Фрунзе,12 в м. Миколаєві, площею 31,8 м2
(а.с.85).

01.01.2001 року ПП ОСОБА_2. та ОКП
„Миколаївоблтеплоенерго” уклали договір НОМЕР_1 на постачання теплової енергії
бюджетним організаціям та госпрозрахунковим підприємствам (а.с.7-8). Відповідно
до пункту 6.1 Договору, останній укладений на строк до „31” грудня 2005 року,
набирає силу з дня його підписання та враховується щорічно продовженим, якщо за
місяць до закінчення строку не поступає заява однієї з сторін про відмову від
діючого договору та підлягає перегляду кожні 5 років. В матеріалах справи відсутні
будь-які заяви сторін про відмову від цього Договору, а тому станом на дату
розгляду справи у суді він є діючим та обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно нарядів ОКП
„Миколаївоблтеплоенерго” від 25.10.2003 року, від 09.04.2004 року та від 18.10.2004
року, житловий будинок по вул. Фрунзе,12 в м. Миколаєві та, зокрема, ПП
ОСОБА_2., приміщення якого знаходиться саме в цьому будинку (довідка № 417 від
10.04.2007 року про віднесення опалення приміщення відповідача до системи
опалення будинку по вул. Фрунзе,12 -а.с.94), були підключені до опалення
(а.с.10, 12, 13).

Відповідно до умов вищевказаного
Договору, позивач -Постачальник зобов'язався відпускати відповідачу -Споживачу
теплову енергію у відповідності з встановленими даним Договором умовами, а
відповідач повинен був використовувати отриману теплову енергію та вносити
відповідну оплату за неї у порядку, розмірах та строки, передбачені Договором.

Під час виконання зазначеного
Договору, сторони домовились керуватись його умовами, а по питанням, що не
обумовлені цим договором -чинним законодавством України, зокрема Правилами
користування тепловою енергією, Нормами та вказівками по нормуванню витрат
палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також
на господарсько-побутові потреби в Україні, Правилами обліку, відпуску в
споживання теплової енергії.

Розрахунки за теплову енергію на
опалення, згідно пункту 1.4.2 Договору, здійснюються при відсутності приладів
обліку для всіх споживачів по подвійному тарифу за опалення 1 м2 площі
з оплатою протягом опалювального періоду або по домовленості сторін за опалення
1 м2  загальної площі згідно
тарифу з оплатою на протязі року.

Додатком № 1 до Договору НОМЕР_1
від 01.01.2001 року встановлені розміри сплати за використання теплової енергії
(а.с.9).

Відповідно до пункту 1.8 Договору,
усі розрахунки по даному Договору здійснюються щомісячно протягом року шляхом
перерахування авансових платежів на наступний місяць у розмірі, вказаному у
Додатку № 1 до Договору до 25 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок
здійснюється до 5 числа місяця наступного за звітним (пункт 1.9 Договору).

При порушенні пункту 1.9 Договору
Споживач сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі 0,75 %, але не вище
ніж передбачено законодавством за кожний день затримки та стягується разом з
розрахунком за наступний місяць (пункт 5.1 Договору).

Згідно з пунктом 5.4 Договору,
незалежно від права стягнення пені за Постачальником зберігається право (у разі
несплати платіжного документа відповідно з пунктом 1.9 Договору) припинити
відпуск теплової енергії Споживачу після попередження за 3 доби до відключення.

На виконання Договору НОМЕР_1 від
01.01.2001 року ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” в період з січня 2004 року по
лютий 2005 року надавало відповідачу послуги по теплозабезпеченню та виставляло
відповідні рахунки за такі послуги (а.с.19-32, 44-55).

Між тим, відповідач зазначені
рахунки за отримані послуги не оплатив, а 04.02.2005 року представником
позивача складений Акт про надання послуг з постачання саме до 04.02.2005 року
та видано відповідачу припис з вимогою про демонтування опалювального прибору
та сповіщення про це позивача, представником якого 05.12.2005 року складено Акт
про відсутність стояків та опалювальних приборів (а.с.76, 97, 98).

Судова колегія частково
погоджується з висновками місцевого господарського суду про задоволення
позовних вимог ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” та стягнення на його користь з СПД
ОСОБА_2.  1 173,10 грн. і вважає, що
доводи та вимоги відповідача, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними
та необґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню, виходячи з
наступного.

Згідно із пунктом 1 статті 193
Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних
умовах ставляться.

До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до
умов договору, вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статтею 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення.

Із матеріалів справи вбачається, що
ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” виконало покладені на нього Договором НОМЕР_1 від
01.01.2001 року зобов'язання щодо постачання відповідачу теплової енергії, що
підтверджується нарядами від 25.10.2003 року, від 09.04.2004 року та від
18.10.2004 року на підключення житлового будинку по вул. Фрунзе,12 та, зокрема,
ПП ОСОБА_2., приміщення якого знаходиться саме в цьому будинку (а.с.10, 12,
13).

Крім того, згідно довідки № 417 від
10.04.2007 року (а.с.94) опалення приміщення відповідача віднесено до системи
опалення будинку по вул. Фрунзе,12, а оскільки даний будинок був підключений до
опалення та ніяких заяв або претензій щодо постачання теплової енергії з боку
його жильців не поступало, то і до приміщення відповідача теплова енергія
позивачем поставлялася.

В свою чергу, СПД ОСОБА_2. свої
зобов'язання за договором НОМЕР_1 від 01.01.2001 року відносно оплати рахунків
за отриману в період з січня 2004 року по лютий 2005 року теплову енергію не
виконав -виставлені позивачем рахунки не оплатив, у зв'язку з чим у нього
утворилася та залишається непогашена заборгованість у розмірі 896,62 грн., на
яку нараховано інфляційні у розмірі 96,86 грн., 3 % річних у розмірі 27,19 грн.
та пеня у розмірі 152,43 грн.

Між тим, судова колегія не
погоджується з вимогами позивача та висновками місцевого господарського суду
відносно задоволення позовних вимог в частині стягнення пені в сумі 152,43
грн., виходячи з такого.

Відповідно до пункту 6 статті 232
Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано,
із чого випливає, що позивач безпідставно просив, а місцевий господарський суд
необґрунтовано стягнув з відповідача пеню в розмірі 152,43 грн. за 1 рік (з
лютого 2006 року по січень 2007 року), яка підлягає зменшенню до 75,60 грн. за
шість місяців (з лютого 2006 року по червень 2006 року).

Не приймаються судовою колегією
доводи та заперечення скаржника стосовно того, що договір НОМЕР_1 від
01.01.2001 року відповідачем підписаний не був, про його наявність відповідач
не знав та пропозицій щодо його укладення не отримував, виходячи з такого.

В матеріалах справи наявна заява
відповідача від 09.08.2000 року з проханням оформити договір на забезпечення
теплопостачання його приміщення, (а.с.85), підписаний сторонами договір НОМЕР_1
від 01.01.2001 року (а.с.7-8), підписані ОСОБА_2. платіжні доручення, якими
сплачені рахунки за отриману в період з січня по вересень 2001 року теплову
енергію, із чого випливає його погодження з договором та отримання відповідно
до його умов теплової енергії (а.с.87-92).

Крім того, рішенням господарського
суду Миколаївської області по справі 9/138 від 17.02.2004 року стягнуто з СПД
ОСОБА_2. на користь ОКП „Миколаївоблтеплоенерго” заборгованість за теплову
енергію в розмірі 1 484,62 грн. саме по договору НОМЕР_1 від 01.01.2001 року
(а.с.95). Дане рішення оскаржено не було та із пояснень ОСОБА_2., наданих в
судовому засіданні 07.08.2007 року, вбачається, що стягувана за цим рішенням
сума їм вже погашена.

Відповідно до статті 35
Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони, із чого випливає,
що факт існування та дійсності договору НОМЕР_1 від 01.01.2001 року
встановлений рішенням господарського суду Миколаївської області по справі 9/138
від 17.02.2004 року, з яким ОСОБА_2. погодився.

Судова колегія також не приймає та
відхиляє вимоги скаржника про застосування до спірних правовідносин строку
позовної давності, оскільки, відповідно до пункту 3 статті 267 Цивільного
кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у
спорі, зробленою до винесення ним рішення, із чого випливає, що СПД ОСОБА_2. не
скористався наданим йому правом та відповідну заяву про застосування строку
позовної давності до суду не надав.

Таким чином, СПД ОСОБА_2. в
порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу України не довів ті
обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга СПД ОСОБА_2. підлягає частковому
задоволенню, а рішення господарського суду Миколаївської області від 26.04.2007
року по справі № 4/95/07 зміні.

Згідно із статтею 49 Господарського
процесуального кодексу України, витрати по сплаті державного мита за розгляд
позовної заяви, апеляційної скарги та ІТЗ судового процесу покладаються на
сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись
статтями 49, 99, 101-105  Господарського
процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду
Миколаївської області від 26.04.2007 року по справі № 4/95/07 змінити, виклавши
резолютивну частину в наступній редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2в МФ КБ „Приватбанк”,
МФО 326610, ідентифікаційний № НОМЕР_3) на користь Обласного комунального
підприємства „Миколаївоблтеплоенерго” (54034,                   м. Миколаїв, вул.
Миколаївська,5а, р/р 8350 в МОФ Укрсоцбанку, МФО 326018, код
31319242) 896,62 грн. -основного боргу, 27,19 грн. -3 % річних, 96,86 грн.
-інфляційних, 75,60 грн. -пені, 95,31 грн. державного мита за розгляд позовної
заяви та 110,27 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

В решті позовних вимог стосовно
стягнення пені відмовити.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства „Миколаївоблтеплоенерго” (54034, м. Миколаїв, вул.
Миколаївська,5а, р/р 8350 в МОФ Укрсоцбанку, МФО 326018, код
31319242) на користь Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_2 в МФ КБ „Приватбанк”, МФО 326610,
ідентифікаційний № НОМЕР_3) 3,34 грн. державного мита за розгляд апеляційної
скарги.

3. Видачу наказів за постановою та
в порядку статті 122 Господарського процесуального кодексу України доручити
господарському суду Миколаївської області.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя                                                                                              М.С.
Петров