ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" липня 2007 р.

Справа  № 26/233-07-4952

За позовом :  суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної  особи

ОСОБА_1

до відповідача  (1) : Приморська сільська рада Білгород -
Дністровського району

Одеської обласі

до відповвдача (2) : Санаторій
„Приморський”

про
припинення права користування земеьною ділянскою

Суддя Никифорчук М.І.

за участю  представників :

від позивача : СПД ОСОБА_1;

від відповідача (1) : не з'явився ;

від відповідача  (2) : не з'явився ;

Суть спору
:  позивачем заявлено вимога про  припинити право користування санаторієм
“Приморський” земельною ділянкою загальною площею 0,29 га, розташованою за
адресою: АДРЕСА_1

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, були повідомлені
належним чином про час та місце розглядання справи належним чином,
відповідно до вимог ст. 64 ГПК України,
надали відзиви  із згодою з
вимогами позивача, про просят розглянути справу у їх відсутність. Отже справа
розглядається згідно вимог ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матерілаи справи,
вислухавши представника позивача, суд  -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1(далі -СПД ОСОБА_1) була
зареєстрована в якості суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської
області від 13.04.2006р. (свідоцтво серії В01 №НОМЕР_1) та здійснює
господарську діяльність з організації відпочинку та надання послуг
відпочиваючим на території бази відпочинку “ІНФОРМАЦІЯ_2”, розташованій на
земельній ділянці площею 0,29 га за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до умов договору
купівлі-продажу від 23.02.2006р. реєстраційний                      НОМЕР_2, укладеного між
ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) позивач є власником будівель та
споруд бази відпочинку “ІНФОРМАЦІЯ_2”, що складаються з адміністративної
будівлі ячеїстого бетону літ. “А”, побутових будинків під літ. “Б, В”,          споруд №№1-7, розташованих на
вищезазначеній земельній ділянці. При цьому, земельна ділянка площею 0,29 га,
розташована за адресою: АДРЕСА_1, належала Продавцю за договором купівлі-продажу
НОМЕР_2 на праві оренди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116
Земельного кодексу України “Підстави набуття права на землю” громадяни та
юридичні особи набувають права власності та права користування земельними
ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої
влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації
щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають
приватизації, в межах  їх повноважень,
визначених цим Кодексом. При цьому, набуття права на землю   громадянами та юридичними особами
здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у
користування.

Згідно ч. 1, 2 ст. 120 Земельного
кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При
відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній
ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди
земельної ділянки.

Але, при здійсненні СПД ОСОБА_1
заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на право користування
земельною ділянкою для утримання та обслуговування  належних їй на праві власності об'єктів
нерухомості бази відпочинку “ІНФОРМАЦІЯ_2"   позивачем було встановлено вказана земельна
ділянка входить до складу земель рекреаційного призначення які, згідно
державного акту на право постійного користування землею серії І -ОД № НОМЕР_3,
виданого Приморською сільською радою 12.03.2000р. та зареєстрованого у книзі
записів державних актів на право постійного користування землею за
НОМЕР_4належать на   праві постійного
користування санаторію “Приморський”.

Із змісту вищезазначеного акту
вбачається, що державний акт на право постійного користування землею серії І
-ОД № НОМЕР_3 було видано санаторію “Приморський” відповідно до рішення сесії
Приморської сільської ради від 22.08.2000р. №НОМЕР_5 “Про затвердження
технічної документації державного акту на право постійного користування           сан. “Приморський”, яким за
результатами розгляду технічної документації було вирішено видати санаторію
“Приморський” акт на постійне користування землею загальною площею            в межах плану 150,6679 га, у тому
числі: 111,5243 га пашні та 39,1036 га “під будівлями і обслуговуючої
території”. При цьому, метою передачі Приморською сільською радою зазначеної
земельної ділянки у постійне користування санаторію “Приморський” є
обслуговування будівель та споруд.

Однак, з рішення Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області від 19.08.2005р. та додаткового рішення
від 21.09.2005р. до нього вбачається, що об'єкти нерухомості бази відпочинку
“ІНФОРМАЦІЯ_2" раніше знаходились у володінні та користуванні            гр. ОСОБА_2

Таким чином, вищевикладені
обставини дозволяють дійти висновку про те, що
земельна ділянка площею 0,29 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка
входить до складу                     земель
відведених санаторію “Приморський” у постійне користування за державним актом   на право постійного користування землею
серії І -ОД № НОМЕР_3 від 12.03.2000р., по-перше, фактично ніколи не
використовувалась санаторієм “Приморський”; по-друге, будівлі та споруди
бази відпочинку “ІНФОРМАЦІЯ_2 ” ніколи не належали санаторію “Приморський” на
праві власності та не перебували у тимчасовому користуванні відповідача.

В свою чергу, ті обставини, що
земельна ділянка площею 0,29 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, на якій
знаходяться будівлі та споруди бази відпочинку “ІНФОРМАЦІЯ_2 ”, з 2000 року
знаходиться у користуванні іншого суб'єкта господарювання, на нашу думку,
неправомірно позбавляють СПД ОСОБА_1 можливості реалізації передбаченого ст.
116 Земельного кодексу України права.

Тим більше (про що зазначалось
вище), фактично санаторієм “Приморський” спірна земельна ділянка за цільовим
призначенням ніколи не використовувалась, оскільки розташовані на ній об'єкти
туристичної інфраструктури не входили до складу подібних об'єктів санаторію та
не перебували у нього на праві оренди.

Відповідно до п. “г” ч. 1 ст.
141  Земельного кодексу України в якості
правових наслідків використання земельної ділянки не за цільовим призначенням
чинне земельне законодавством передбачає
припинення права користування земельною ділянкою.

Так, із змісту приведеної вище
законодавчої норми вбачається, що використання земельної ділянки не за цільовим
призначенням характеризується недодержанням землекористувачем цілей
експлуатації наданої йому землі, які передбачені в рішенні відповідних
державних органів про надання у користування земельної ділянки та зафіксовані у
державному акті на право користування землею, у зв'язку з чим сам по собі факт
невикористання санаторієм “Приморський” вищезазначеної земельної ділянки також
можна ототожнювати з передбаченим п. “г” ч. 1 ст. 141  Земельного кодексу України правопорушенням.

Більш того, в контексті спірних
правовідносин, які виникли між  СПД
ОСОБА_1          та санаторієм
“Приморський” щодо права користування земельною ділянкою площею 0,29 га, розташованою
за адресою: АДРЕСА_1, і на якій знаходяться будівлі та споруди бази відпочинку
“ІНФОРМАЦІЯ_2 ”,          на нашу думку,
визначальним  також є і той факт, що
право користування спірною земельною ділянкою санаторієм “Приморський” було
набуто у 2000 році на тлі не реалізації
гр. ОСОБА_2
прав на вказану земельну ділянку та,  як
наслідок, на теперішній час перешкоджає законному власнику бази відпочинку
“ІНФОРМАЦІЯ_2” в оформленні правовстановлюючих документів на земельну ділянку,
необхідну для  обслуговування будівель та
споруд бази відпочинку.

Вищеприведене  повністю
підтверджується  дослідними судом
матеріалами справи, та визнано відповідачми про що ними  зазначено у
відзивах  на позов.

Згідно вимог статті 33
Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті
обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Аналізуючи вищевикладене, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню в
повному обсягу.

Судові витрати по сплаті державного
мита та витрат на інформаційно-технічного забезпечення судового процесу
віднести на рахунок позивача за його клопотанням.

Враховуючи викладене і, керуючись
статями 82 - 84 Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

в и р і ш и в :

Позов -задовольнити.

Припинити право користування
санаторієм “Приморський” ( АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_6) земельною ділянкою
загальною площею 0,29 га, розташованою за адресою: АДРЕСА_1

Суддя