ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.07.07 р.                                                                               Справа № 15/117

Господарський суд Донецької області у складі судді Морщагіній Н.С.

при секретарі Бахрамовій А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом:  державного підприємства по виробництву буровибухових робіт „Донецьквибухпром” м. Донецьк

до: відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю „Соціальне відродження Донбасу”  м. Донецьк

про: стягнення заборгованості  у сумі  57565,87 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Борисенко Т.Б. за довіреністю;

від відповідача: Бороденко О.О. – за  довіреністю;

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державне підприємство по виробництву буровибухових робіт “Донецьквибухпром” м. Донецьк, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю “Соціальне відродження Донбасу” м. Донецьк,  про стягнення заборгованості в сумі 57 565, 87 грн.

Справа розглядається відповідно до постанови Вищого господарського суду від 28.02.2007 р., якою вищезазначену справу направлено на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір № 139 від 20.11.2003 р., додаткову угоду до нього від 20.10.2003 р., договір № 34 від 03.02.2003 р., акт звірки взаємних розрахунків, акти прийомки виконаних робіт за січень 2005 р. - жовтень 2005 р.,  грудень 2005 р., вересень - грудень 2004 р.

Відповідач на неодноразові вимоги суду витребуваних документів та доказів стосовно оспорюваної  ним заборгованості не надав, письмових пояснень з цього приводу не представив.

В судовому засіданні від 17.07.2007 р. (протокол судового засідання від 17.07.2007 р.) представник відповідача підтвердив факт виконання робіт за спірними актами (договір № 34 від 03.02.2003 р.), заявлені позовні вимоги в цій частині не оспорював.

В ході розгляду справи позивач неодноразово змінював позовні вимоги, останньою заявою від 17.07.2007 р., зменшив розмір позовних вимог, та просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 31 781, 20 грн., у зв’язку з частковою оплатою.

Суд розглядає позовні вимоги з урахуванням останніх уточнень.

Строк судового розгляду справи продовжувався згідно ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, враховуючи пояснення представників сторін, суд встановив.

03.02.2003 року між позивачем та ДП “Каранський кар’єр” був укладений договір № 34, згідно якого позивач (Замовник) доручає, а ДП “Каранський кар’єр” (Виконавець) зобов’язується виконати роботи з матеріалу Замовника, визначені письмовою заявкою, що є його невід’ємною частиною.

Відповідно до Положення про  філію від 30.09.2003 р. ТОВ "Соціальне відродження Донбасу" “Каранський кар’єр є відокремленим структурним  підрозділом ТОВ "Соціальне відродження Донбасу". Статутом відповідача встановлено, що останній є правонаступником ДП “Каранський кар’єр”.

Крім того, додатковою угодою №1 від 20.10.2003 р. до вказаного договору  також встановлено, що  відповідач є правонаступником  прав та  обов’язків ДП “Каранський кар’єр”  за договором  №34.

Згодом сторонами  було укладено Договір №.139 від 20.11.2003р., відповідно до якого  позивач зобов’язався   виконати  роботу  для   відповідача,  відповідно до специфікацій, які є  його невід’ємною  частиною.

З урахуванням додаткових угоди №3 від 29.12.2004 р., №4 від 15.12.2005р. строк  дії Договору  було   подовжено  до  31.12.2006р.

Дослідивши договори, з яких виникли цивільні права та обов’язки сторін, суд дійшов висновку, що укладені між сторонами угоди за своїм змістом та своєю правовою природою є договорами підряду, які підпадають під правове регулювання норм статей 332-3521 ЦК УРСР та статей 837-864 ЦК України, застосування норм якого можливе на підставі пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України –через продовження існування після 01.01.2004 року взаємних прав та обов’язків сторін.

Згідно представлених позивачем пояснень (із зазначенням розгорнутого розрахунку по кожному зі спірних договорів) № 08/1-210 від 21.05.2007 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 54 463, 94 грн., у тому числі за договором № 139 від 20.11.2003 р. – 6 782, 68 грн., за договором № 34 від 03.02.2003 р. – 47 375, 55 грн.

Наявну різницю в сумі 305, 71 грн., між фактично заявленими та наданими згідно розрахунку даними пояснював, арифметичною помилкою, позовні вимоги просив розглядати в межах заявленої до стягнення суми -  54 158, 23 грн., яку згідно останніх уточнень зменшив на 22 337, 03 грн., з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості.

З огляду на представлені суду документи, позивачем, на виконання умов договору № 139 від 20.11.2003р.,  у період з січня 2004 р по грудень 2005 р. виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 135 046, 77 грн., що підтверджується актами прийомки виконаних робіт за січень,  травень – грудень 2004 р., а також січень – жовтень, грудень 2005 р.

За договором № 34 від 03.02.2003 р. у період з квітня по грудень 2003 р. позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 92 836, 87 грн., що підтверджується актами прийомки виконаних робіт  за квітень - грудень 2003 року.

Від заперечень щодо невизнання актів прийомки виконаних робіт за жовтень, листопад, грудень 2003 р. за договором № 34 від 03.02.2003 р., заявлених відповідачем під час попереднього судового розгляду, відповідач відмовився та згідно наданих в судовому засіданні від 17.07.2007 р. пояснень ним не оспорюються.

Відповідно до п. 3.2 договору № 139 від 20.11.2003 р.  розрахунки між сторонами здійснюються за передоплатою або за погодженням сторін в іншій формі.

За договором № 34 від 03.02.2003 р. (п. 2.2) оплата робіт  здійснюються шляхом передоплати у розмірі не менш 50% від вартості виконаних робіт та остаточного розрахунку  протягом 10 календарних днів з дня підписання акту виконаних робіт.

Проте, взяті на себе згідно Договорів обов’язки відповідач виконував не належним чином, вартість виконаних робіт оплатив частково.

Наразі на момент прийняття рішення грошове зобов’язання відповідача перед позивачем на суму 31 781, 20 грн. залишилось не виконаним, що є порушенням вимог статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Відповідно до  ст. 33 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач доказів на підтвердження оплати виконаних робіт в сумі 31 781, 20 грн. не надав, заявлені позовні вимоги не оспорив.

За таких обставин, враховуючи те, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та відповідачем не заперечується, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають віднесенню на відповідача.

На підставі ст.ст.525, 526, 614, 625 та 655-697, 712 ЦК України, керуючись ст.ст.22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги державного підприємства по виробництву буровибухових робіт „Донецьквибухпром” м. Донецьк – задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Соціальне відродження Донбасу”  м. Донецьк на користь державного підприємства по виробництву буровибухових робіт „Донецьквибухпром” м. Донецьк заборгованість в сумі 31 781, 20 грн., витрати за державним митом в сумі 575, 66 грн., на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 118 грн.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 18.07.2007 р.

Суддя