ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 7/335

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів: Дерепи В.І. -  головуючого (доповідача), Мележик Н.І., Стратієнко Л.В.,

за участю представників сторін: позивача – Ройко Н.І.,

відповідача –

розглянувши касаційну скаргу Управління житлово-комунального господарства на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2007 року у справі за позовом Управління житлово-комунального господарства до Рівненської обласної організації Соціалістичної партії України про стягнення 7697, 07 грн.,

встановив:

У листопаді 2006 року позивач звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача про стягнення 7697, 07 грн. боргу по орендній платі за користування приміщенням за період з 01.05.2006 року по 01.09.2006 року.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19 грудня 2006 року (суддя Маціщук А.В.) позов задоволений. Стягнуто з відповідача на користь позивача 7697, 07 грн. боргу, судові витрати.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2007 року рішення суду скасоване. Прийняте нове рішення. В позові відмовлено.

У касаційній скарзі Управління житлово-комунального господарства просить скасувати вказану постанову суду, посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування апеляційним господарським судом, при прийнятті оскаржуваної постанови, норм матеріального права, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 1 травня 2006 року управління житлово-комунального господарства Рівненського міськвиконкому уклало договір оренди №178 нежитлового приміщення по вул. П.Могили, 57 з Рівненською обласною організацією Соціалістичної партії України.

Згідно п.2.1 укладеного договору, вказані в п.1.1 договору нежитлові приміщення здаються орендареві з обладнанням, інвентарем (при їх наявності) по акту  приймання-передачі.

Як правильно встановлено судами, акт прийому-передачі приміщення підписаний сторонами не був.

Пунктом 5.1 вказаного договору встановлена орендна плата в розмірі 21,96 грн. із щомісячним коригуванням на індекс інфляції відповідного місяця, плата повинна сплачуватись орендарем до 20 числа поточного місяця.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 8.2 договору передбачена можливість дострокового розірвання договору, за ініціативою однієї із сторін, проте з попередженням за один місяць.

Суд апеляційної інстанції вірно встановив той факт, що по причині непридатності до використання, приміщення не було фактично передане в оренду, акт приймання - передачі складений не був. Інших доказів, підтверджуючих факт використання майна відповідачем, позивачем надано не було.

Згідно ст.765 ЦК України наймодавець зобов’язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

В порушення умов укладеного договору та вимог закону, орендодавець не передав майно в користування орендарю.

При вирішенні спору апеляційний господарський суд всебічно дослідив надані сторонами докази і правильно встановив, що відповідачем позивачу був направлений лист №166 від 01.09.2006 року про припинення з 01.09.2006 року дії договору оренди, оскільки приміщення по договору оренди Рівненському обласному комітету СПУ фактично передане не було.

Тому, згідно п.8.2 вказаного договору з 01.10.2006 року на вимогу відповідача договір оренди розірваний.

Згідно п.6 ст.762 ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Враховуючи відсутність правових підстав для стягнення боргу по орендній платі за користування приміщенням, апеляційний суд обгрунтовано відмовив в задоволенні позову, скасувавши рішення місцевого суду.

Касаційною інстанцією перевірені обставини справи і їх відповідність викладеним судом нормам матеріального права.

Наведені висновки апеляційного господарського суду                      відповідають матеріалам справи та діючому законодавству.

Доводи касаційної скарги про необґрунтованість оскаржуваної постанови помилкові і не відповідають матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12 квітня 2007 року залишити без змін, а касаційну скаргу Управління житлово-комунального господарства –без задоволення.

Головуючий, суддя                                                                 В. Дерепа

Судді                                                                                          Н.Мележик

Л.Стратієнко