ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2007 р.                                                Справа № 8/120-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Хом"якової В.В. при секретарі Зибцевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Голопристанського районного центру зайнятості

до Голопристанської міжрайонної державної податкової інспекції

про  визнання відсутності компетенції податкового органу

за участю представників сторін:

від  позивача - гол. спец. - ю/к Куликовська А.В., дов. №111 від 15.02.06.

від  відповідача - зав. юр. сектором Ксьонз Ю.Ю., дов. №12/10/25-02 від 10.01.07.

від  третьої особи - не прибув

Голопристанський райцентр зайнятості звернувся до суду з позовом до  Голопристанської міжрайонної ДПІ  про визнання відсутності компетенції податкового органу щодо проведення списання заборгованості по страхових внесках боржника та визнання нечинним рішення Голопристанської МДПІ від 11 листопада 2003 року № 20/24-30303714. про списання безнадійного боргу СТОВ „Росія” з внесків до Фонду соціального страхування України на випадок безробіття. Заборгованість СТОВ „Росія”  в сумі 36461 грн. 19 коп. була списана станом на 10 квітня 2003 року . Позивач посилається на те, що внески на  загальнообов’язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття не відносяться до податків та обов”язкових зборів. Фонд загальнообов”язкового державного  соціального страхування на випадок безробіття є цільовим централізованим страховим  фондом,  некомерційною самоврядною організацією, кошти Фонду не входять до складу Державного бюджету України. Внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не входять у перелік податків та зборів, передбачених ст.ст. 13, 14 Закону “Про  систему оподаткування”. В Законі України № 2181 “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“, який є спеціальним законом з оподаткування  визначено поняття податкового боргу, до якого страхові внески Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України не відносяться . Вважає, що підлягає списанню борг тільки щодо податків і зборів, які зараховуються до бюджетів та державних цільових фондів. страхові внески  на загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття не входять у перелік податків та зборів, передбачених ст.ст. 13, 14 Закону “Про  систему оподаткування”, до поняття податкового боргу  страхові внески Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України не відносяться,  несплачені в строк внески стягуються незалежно від результатів  фінансової діяльності платника. Законом України „Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” не передбачено  списання страхових внесків у зв”язку з форс-мажорними обставинами.

19 квітня 2007 року представником позивача заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, в якому вказано, що згідно зі ст. 38 Закону України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття” строки давності  у разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій не застосовуються, СТОВ “Росія” постійно визнавала борг в повному обсязі, судова практика по розгляду аналогічних справ була неоднозначною.

Голопристанська міжрайонна державна податкова інспекція у  Херсонській області проти позову заперечує, посилаючись на те, що рішення, яке є предметом спору, було прийнято  з ініціативи Голопристанського райцентру зайнятості. Законом України  “Про порядок  погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.00  № 2181-ІІІ списання безнадійного податкового боргу віднесене до виключної компетенції податкових органів.  Відповідно до пп. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України  “Про порядок  погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі пеня, нарахована на такий податковий борг, а також штрафні санкції. Наказом від 14.03.01  за № 103 Державною податковою адміністрацією України  з метою забезпечення практичного провадження п. 18.2 ст. 18 Закону України № 2181-ІІІ був затверджений Порядок списання  безнадійного податкового боргу платників податків. Законом України “Про загальнообов’язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття”.  Фонд згальнообов”язкового державного соціального страхування на випадок безробіття відноситься до державних цільових фондів. Крім того, посилається на пропуск строку звернення позивача з адміністративним позовом, передбачений ст. 99 КАС України, що є  підставою для відмови у задоволенні позову.

3-я особа –СТОВ „Росія” свої заперечення проти позову не надало, представник СТОВ до суду не прибув.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд

В С Т А Н О В И В :

СТОВ „Росія”, будучи  юридичною особою,  є платником страхових внесків на випадок безробіття до Фонду загальнообов’язкового соціального страхування України на випадок безробіття. Станом на 10 квітня 2003 року позивач мав борг зі сплати страхових внесків на випадок безробіття  в сумі 36451 грн. 19 коп., який виник внаслідок  форс-мажорних обставин.

21 жовтня 2003 року до  ДПІ у Голопристанському районі Херсонської області  надійшло звернення № 566 Голопристанського райцентру зайнятості про  списання безнадійного податкового боргу СТОВ “Росія”. Державною податковою інспекцією у Голопристанському районі Херсонської області було прийнято рішення № 20/24-30903714 від 11 листопада 2003 року про списання  безнадійного податкового боргу СТОВ „Росія” по внескам на безробіття в сумі 36451 грн. 19 коп.

За змістом  ст. 67 Конституції України розмір податків і зборів, порядок їх сплати встановлюється законом. Таким законом є Закон України „Про систему оподаткування”, яким страховий внесок на випадок безробіття не внесено в перелік податків та обов”язкових платежів до цільових державних фондів, на ці внески не поширюється податкове законодавство. Пунктом 16 ст. 14 Закону “Про систему оподаткування” визначено  збір на обов”язкове соціальне страхування  одним з видів податкового платежу. Проте, у зв”язку з прийняттям Закону  України “Про загальнообов”язкове державне страхування на випадок безробіття” від 03.04.03 Верховна Рада внесла зміни до закону “Про систему оподаткування”, виключивши п. 16 ст. 14 вказаного Закону. Сплата внесків до Фонду не може вважатись податковим зобов”язанням в розумінні Закону № 2181-Ш.

Законом України „Про зайнятість населення” регулюються відносини  у сфері страхування на випадок безробіття. За своєю суттю страхові внески не є податками і зборами, тобто податковим боргом, а є формою резервування заробітної платні для забезпечення матеріальної підтримки та надання соціальних послуг у разі настання страхових випадків, передбачених законодавством про страхування на випадок безробіття.

Змістом п. 1.3 ст. 1 Закону № 2181-Ш податковий борг –податкове зобов”язання самостійно узгоджене платником податків, але не сплачене  у встановлений термін. Податкове зобов”язання –зобов”язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та строки, визначені цим Законом або іншими законами України. Законодавець дає поняття “державного цільового фонду” в ст. 2 Закону “Про систему оподаткування” –це фонди, які створені відповідно до законів України і формуються за рахунок визначених законами України податків і зборів (обов”язкових платежів) юридичних осіб незалежно від форм власності. Державні цільові фонди включаються до Державного бюджету України. Стаття 8 Закону „Про зайнятість населення” встановлює, що Фонд загальнообов”язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття є цільовим  централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією і кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з п. 18.2.1 п. 18.2 ст. 18 Закону України № 2181 “Про порядок погашення зобов”язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами“ підлягає списанню безнадійний податковий борг, у тому числі нарахована на такий борг пеня і штрафні санкції. Оскільки зобов”язання по страховим внескам не є податковим боргом,  сума заборгованості не може бути списана в порядку ст. 18 Закону № 2181-Ш.

Включення Законом України № 2181 органів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття у перелік контролюючих органів не змінює статусу внесків на загальнообов”язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття

Таким чином, податкова інспекція не мала достатньо підстав для списання безнадійної заборгованості з внесків на безробіття.

Але  позивачем  порушений строк, встановлений для звернення до суду з адміністративним позовом. Статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, який  набрав чинності 1 вересня 2005 року,  передбачено річний строк для звернення до адміністративного суду з позовом, строк обчислюється з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України пропущення даного строку є підставою для  відмови у задоволенні адміністративного позову, за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін. Відповідна заява відповідача  зроблена ДПІ на ім'я суду, з якої суд дійшов до висновку, що відповідач наполягає на такій підставі відмови у задоволенні позову.

Суд звертає увагу на те, що з часу прийняття рішення про списання безнадійного боргу до подання адміністративного позову пройшло більше 3 років. При цьому позивач  не був позбавлений можливості своєчасно реалізувати надане йому ст.  1 ГПК України а потім ст.  6 КАС України право звернутись до суду з відповідним позовом. Натомість, суб'єкт владних повноважень не скористався наданим йому процесуальним правом на захист своїх інтересів.

Відповідно до  ст. 102 КАС України  пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом –продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі. Поважними за змістом вказаної процесуальної норми визначаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. однак у даному випадку перелічені позивачем обставини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки за своїм змістом вони не є такими.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, тому позов про визнання нечинним рішення Державної податкової інспекції у Голопристанському районі Херсонської області  від 11 листопада 2003 року № 20/24-30303714 про списання безнадійного боргу з внесків до Фонду соціального страхування України на випадок безробіття СТОВ „Росія” в сумі   36461 грн. 19 коп. задоволенню не підлягає.

Приймаючи до уваги той факт, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, витрати не стягуються. Вступна та резолютивна частина постанови оголошено 19 квітня 2007 року.

Керуючись статтями 94, 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,  суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Відмовити Голопристанському районному центру зайнятості в задоволенні позову.

2. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

3. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                  В.В. Хом"якова

Постанова підписана

23 квітня 2007 року