Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2007 р.                                                          Справа № 29/184-07

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя –Пушай В.І, судді  -  Плужник О.В., Такмаков Ю.В.

при секретарі –Гудковій І.В.

за участю представників сторін:

позивача –Добровольського Є.О.

відповідача –не з’явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх. № 1676Х/3-7) на рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2007 р. по справі    № 29/184-07

за позовом –ТОВ „Торговий дім „НАСІННЯ”, м. Київ

до -  ВАТ „Промінь”, смт.Золочів

про стягнення 24298,90 грн. ,-

встановила:

В березні 2007 р. позивач звернувся до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ВАТ „Промінь” на користь ТОВ „Торговий дім „НАСІННЯ” 18460 грн. основного боргу , 1220,89 грн. пені, 3692,00 грн. штрафу, 710,56 грн. інфляційних втрат, 215,45 грн. –3% річних, всього –24 298,90 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області (суддя Тихий П.В.) по справі № 29/184-07 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача 18460 грн. боргу, 1220,89 грн. пені, 3692,00 грн. штрафу, 710,56 грн. інфляційних, 215,45 річних, 242,99 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішення суду мотивоване з посиланням на ст.625 ЦК України, відповідно до якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3% річних.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погоджується, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

В підтвердження доводів, викладених в апеляційній скарзі, відповідач зазначає, що зазначене рішення викладене з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Так, відповідач вказує на те, що в супереч ст.ст.54; 56; 77 ГПК України, ним не було своєчасно отримано процесуальних документів по пошті (копії позовної заяви та ухвали суду про порушення провадження по справі), що не дало йому змогу з ними ознайомитись та надати контрдоводи.

На думку відповідача, позивач при розробці проекту договору (п.п.12.3; п.12), переплутав способи забезпечення виконання зобов’язань у цивільному праві (штраф з пенею), при цьому, не врахувавши, що штраф може встановлюватися за будь-яке порушення зобов’язання, а пеня є тривалою неустойкою, яка стягуються за кожний послідуючий період прострочення невиконаного в строк грошового зобов’язання. Згідно Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”  платники грошових коштів сплачують  на користь одержувачів цих коштів  за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але цей розмір не може перевищувати  подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач в свою чергу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його в силі, а апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому, позивач зазначає, оскільки відповідач несвоєчасно виконав зобов’язання належним чином відповідно до договору (п.1.1.), згідно якого позивач зобов’язався передати товар, а відповідач в свою чергу –прийняти та сплатити його вартість, то згідно з п.12.2 укладеного між сторонами договору, сторона, яка допустила прострочку, сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, нарахованої на суму простроченого зобов’язання за період прострочки. Також позивач вказує на те, що відповідно до п.3 ст.549 ЦК України, пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання, що на момент подання позовної заяви склало 142 дні. Крім того, позивач зазначає, що згідно п.12.3 договору, при затримці оплати вартості товару понад один місяць, крім пені, сплачується штраф у розмірі 20% від вартості неоплаченого товару.

Перевіривши повноту встановлення судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх, юридичну оцінку та доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування або зміни рішення є невиконання або невірне застосування вимог передбачених зазначеною статтею. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Жодних обставин які можуть бути підставою для скасування рішення відповідач не зазначив та відповідних доказів не надав.

До матеріалів справи надано поштову квитанцію про надсилання відповідачу копії позовної заяви. Матеріалами справи також підтверджується надсилання відповідачу копії ухвали про порушення провадження у справі з зазначенням місця і часу розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено місцевим господарським судом, 01.07.06 між сторонами було укладено договір №7-0107/пр68х. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язався поставити відповідачеві товар, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити його вартість протягом строку, що вказаний у договорі. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, що підтверджується накладною №0570/01 від 05.07.2006 року, передав відповідачеві товар на суму 18460,00 грн., а відповідач товар отримав, що підтверджується довіреністю ЯМС №015809 від 05.07.2006 року, але оплату його вартості не здійснив. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем складає 18460,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи, що вказана сума боргу відповідачем не оскаржена, відповідач не надав суду доказів про погашення боргу, а також враховуючи, що відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача в сумі 18460,00 грн. є обгрунтованими, підтверджуються наданими суду доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання повинен сплатити кредитору суму грошового боргу з урахуванням індексів інфляції та 3% річних. За таких обставин, позовні вимоги позивача в сумі 710,56 грн., нараховані за індексами інфляції на суму основного боргу, а також 215,45 грн. річних, обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Пунктом 12.2 та 12.3 вказаного договору сторони встановили відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань у вигляді пені та штрафу. Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав свої зобов'язання по оплаті у термін, встановлений договором, нараховані позивачем пеня в сумі 1220,89 грн. та штраф в розмірі 3692,00 грн. відповідають умовам договору та вимогам законодавства і підлягають стягненню.

На підставі викладеного, висновки, викладені в рішенні господарського суду   відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, а доводи  апелянта, з яких вони оспорюються  не можуть бути підставою для його  скасування.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ст. 103,  ст. 105 ГПК України, судова колегія, -

постановила:

Рішення господарського суду Харківської області від 17.04.2007 р. по справі № 29/184-07 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Повний текст постанови підписаний 03.07.2007 року.

Головуючий суддя                                                                Пушай В.І.

cудді                                                                 Плужник О.В.

Такмаков Ю.В.