СУД
РІШЕННЯ

"11" червня 2007 р.

Справа №  4/126

Господарський суд Кіровоградської області в
складі судді Хилька Ю.І. розглянув у судовому засіданні справу  №  4/
128

за позовом:  фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.
Кіровоград

до відповідача: Державного
підприємства Міністерства Оборони України "Укрвійськбуд" в особі
Кіровоградської Філії ДП МО України "Укрвійськбуд" 1080 УНР, м.
Кіровоград

про визнання  недійсним
договору оренди в частині
вартості станції

Представники сторін :

від позивача:  участі не
брали. Про час та місце  розгляду
справи   позивач належним чином
повідомлений у  відповідності до вимог
Інструкції з діловодства в господарських судах України.

від відповідача - Осадчук П.В. ,
довіреність № 51юр  від 30.03.07 ;

СУТЬ  СПОРУ:

Позивач звернувся до суду  з позовом про визнання  не дійсним
договору  оренди штукатурної
станції від 05.05.2005 року  в частині
вартості  штукатурної станції.

В судовому засіданні позивач  свої
вимоги   підтримав  повністю,
однак не виконав  викладені в  ухвалі суду
від  10.04.2007 року  та від 04.05.2007 року  вимоги суду про надання для огляду в судовому
засіданні  оригіналів  документів, долучених до позовної заяви  та  про
надання  обґрунтування позовних вимог з
посиланням на  законодавство, що діяло в
період виникнення  спірних правовідносин.

У своєму  відзиві
на позовну  заяву   відповідач з вимогами  позивача не погоджується,    посилаючись
на  те, що  при укладенні договору оренди  штукатурної станції  згідно до договору  від
16.08.2004 року  не  було
вказано в договорі   вартість
штукатурної станції,  договір  сторонами було фактично  підписано
без заповнення  пункту  1.2, а
запис   400грн. за місяць  та 451 грн. в
договорі  оренди від 16.08.2004
року  та
05.05.2005 року   було
внесено   позивачем  без врахування   позиції
відповідача. За  документами  бухгалтерського обліку  балансова вартість  штукатурної станції  станом на
23.06.2006 року складає  17711
грн.01 коп.

Заслухавши представників сторін та
дослідивши матеріали справи, господарський
суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач  обгрунтував свої   вимоги
наступним.

16
серпня 2004 року між відповідачем та позивачем   укладено договір оренди штукатурної
станції(в подальшому договір).

Відповідно  до п.п. 1.2 даного договору вартість
штукарної станції  складає 400,00 грн.

По
закінченню строку даного договору між мною та ДП МО  "Укрвійськбуд" 1080 УНР був
укладений новий договір оренди штукатурної станції від 05 травня 2005
року,  п.п. 1.2 даного договору
зазначено, що вартість штукатурної станцій складає 451,00 грн.,

А
в жовтні 2006 року Державне підприємство міністерства оборони  "Укрвійськбуд" від імені якого діє
Філія державного підприємства України "Укрвійськбуд" 1080 Управління
начальника робіт, м. Кіровограда звернулася до господарського суду
Кіровоградської області з позовною заявою до
позивача в якій просила господарський суд повернути йому майно на суму
17711, 01  грн. При цьому позивач подав
до господарського суду фальсифікований договір , в якому в п.п. 1.2. вартість
штукатурної станції складає 17711,01  грн.

Але
зазначена балансова вартість штукатурної станції "Салют"  являється безпідставною та необґрунтованою з
слідуючих підстав:

Згідно  з документацією Основних засобів філії ДП МО
"Укрвійськбуд"  1080 УНР станом
на 01.01.2004 року  первоначальна
вартість штукатурної станції складала 3457,80
грн. але в зв'язку з амортизаційним ізносом у сумі 318.3,48 грн.
вартість складала станом на 01.01. 2004 рік
274,34  грн.

Таким  чином
вартість штукатурної станції, яку зазначив відповідач в договорі не
відповідає дійсності та є підробленою так
як  станом на  час укладення договору    16  серпня
2004 року станція коштувала всього 274 гри
коп.

На думку  позивача
до правовідносин слід застосувати
положення   ст. 230 ЦК України,
згідно до якої, якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають  істотне значення, такий правочин визнається
судом недійсним.

Сторона , яка застосувала обман,
зобов'язана відшкодуй  другій стороні
збитки у подвійноу розмірі та моральну
шкоду, завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідач  в
судовому засіданні  вимоги  заперечив
повністю,  вважає вимоги такими,
що не підлягають до задоволення, оскільки за документами  бухгалтерського обліку підприємства-
відповідача  балансова вартість  переданої в оренду  позивачу
штукатурної станції складає
саме  17711 грн. 01 коп.

Проаналізувавши правовівдносини, що
виникли між учасниками спору та надавши їм правову  оцінку, господарський суд приходить до
переконання, що  позовні вимоги не є  обґрунтованими, в позові  необхідно відмовити повністю. Такий  висновок господарський суд зробив на підставі
наступного.

За приписом ст.1 Господарського
процесуального кодексу України право на звернення до  господарського   суду
мають підприємства, установи, організації, інші   юридичні особи (у тому числі інозенці),
громадяни, які  здійснюють
підприємницьку  діяльність без  створення
юридичної особи і в  установленому  порядку
набули статусу  суб'єкта
підприємницької діяльності, згідно з встановленою підвідомчістю господарських
справ за захистом свої порушених або оспорюваних прав і  охоронюваних законом інтересів, а також
для  джля вжиття  передбачених цим   Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання  правопорушенням.

Незважаючи на вимогу  суду
позивач не надав доказів того, що визначенням в  договорі
оренди  вартості  штукатурної станції в розмірі  балансової вартості    17711 грн.01 коп.  постраждали
його  законні права чи інтереси.

Натомість, господарським  судом приймається до уваги, що позивачем не
виконано рішення  господарського  суду
Кіровоградської області від

При
розгляді  справи №4/327
господарським  судом  в рішенні
зазначено в якості  встановленого
факту те, що    предметом   даного Договору є рухоме майно, яке
являється державною власністю що належить
філії ДП МО України “Укрвійськбуд” “1080 УНР” на  праві
оперативного  управління.  Станом
на  23.06.2006р. балансова
вартість  штукатурної  станції складає 17711 грн.01 коп..

За приписом    ст.35 ГПК України , факти, встановлені
рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Позивачем  надано
до  суду   докази, які
об'єктивно  підтверджують
необхідність  повернення  об'єкта
оренди.  Так,    Арбітражним судом м.Києва 06.11.2000 року
по справі № 24/612-6 була винесена
ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство відносно
Державного   підприємства Міністерства
оборони України “Укрвійськбуд”. На теперішній час справа находиться на розгляді
в господарському суду м. Києва, по
справі  застосовано  процедуру
санації,  яка  триває.

При укладенні  договору оренди   від 16.08.2007 року заперечень щодо істотних
умов договору  у сторін не  виникало, а тому даний факт означає, що
сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому можна визнати такий
договір дійсним.

Право ініціювати внесення змін чи
розривати договір у добровільному чи примусовому порядку згідно із ст. ст. 651,
652 Цивільного кодексу України, ст. 188, ч. 1 ст. 206 Господарського кодексу
України надано сторонам договору.

За правилом  ст.638 Цивільного кодексу України    договір вважається укладеним, якщо між
сторонами досягнуто згоди з  усіх
істотних умов договору.

Відповідно відсутність такої
згоди  і є підставою для визнання
договорів неукладеними. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за
законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо
яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Господарський  суд
вважає  звернути увагу на те,
що   позивач   просить
визнати  договір частково не  дійсним.
На  думку  господарського  суду
позивач   вибрав для  захисту своїх
прав   не передбачений  ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України  спосіб
у  вигляді  визнання
правочину   в частині  не
дійсним,  однак  не навів
доказів про порушення   саме  його
законних прав чи інтересів, тому в позові  необхідно відмовити повністю.

Згідно  до
оборотно-сальдової відомості  по
рахунку 10 за травень 2005 року (а.с.24), квітень 2007 року  (а.с.25)та серпень 2004 року (а.с.26)
штукатурна станція  має  балансову вартість  17711 грн.01 коп.

Господарський  суд не приймає до уваги   позивачем
список (реєстр)  “Основные
средства филиала ГП МО Украины “Укрвоенстрой” 1080 Управление начальника  работ” у
відповідності до  п. .21  якого
вартість  штукатурної станції  “Салют” визначено в розмірі  1640 грн первоначальної вартості, оскільки
вказаний реєстр  не підписано  будь-ким з посадових осіб  відповідача, а  позивач не надав оригінал цього документа для
огляду в судовому  засіданні. Проведена  позивачем відмітка  про те, що вказаний  реєстр відповідає  оригіналу
з прикладенням  печатки  позивача
без наявності  оригіналу  не може слугувати  доказом по справі (а.с.13-14). За
приписом  ст.36 ГПК України
письмовими  доказами є документи і  матеріали, які  містять дані    про
обставини, що мають значення
для  правильного вирішення  спору.

Натомість  відповідачем надано   оборотно-сальдові  відомості
про балансову вартість штукатурної станції, якими  повністю
спростовуються  доводи  позивача
про    вартість цієї станції
(а.с.24-26).

За
клопотанням  позивача  господарським
судом  відкладувався  розгляд справи  04.05.2007 року  та
29.05.2007 року  у зв'язку з
необхідністю  витребування
додаткових  матеріалів   від Державного  підприємства
Міністерства  оборони м.Київ  вул. Мельникова  81 корп. 20 , однак направлена за вказаною
адресою поштова кореспонденція  повернута
до суду  без вручення  адресату
з  відміткою установи зв'язку  про відсутність  адресата
за вказаною  адресою.  До судового засідання  11.06.2007 року  від представника  позивача
надійшло клопотання про
відкладення  розгляду  справи у зв'язку з необхідністю   витребувати
додаткових документів по справі. Враховуючи, що судом під час  розгляду
справи  вже двічі  відкладався
розгляд  справи, а позивач  так і
не надав   додаткові  матеріали, господарський  суд
вважає, що передбачені  ст. 77 ГПК
України підстави   для  відкладення
розгляду  справи відсутні і   клопотання
позивача від  11.06.2007 року  задоволенню
не підлягає, оскільки  закінчується  передбачений
ст. 69 ГПК України  строк  розгляду
справи, а в своєму
клопотанні  позивач  не навів
обґрунтування  своїх  вимог
про  відкладення  розгляду
справи.

Надані в якості доказів  позивачем
наказ НОМЕР_1 від 07.08.2004 року
, звіт  за  третій квартал ПП ОСОБА_1, дефектну
відомість  від  2.08.2004 року , накладну  НОМЕР_2
від 14.08.2004 року, Список
матеріалів, використаних для проведення
ремонту штукатурної станції, видатковів
касові  ордери та гарантійний  лист (а.с. 32- 37),  якіі
позивач   приводить   в якості
обґрунтування своїх  вимог, господарський  суд не приймає до уваги, оскільки   вони
були предметом  дослідження   по справі №2/83  по
спору  між   цими ж
сторонами   та  рішенням
господарського суду
Кіровоградської  області  від 03.05.2007 року   в задоволенні позову   відмовлено
повністю. При цьому господарським
судом  враховується,  що
згідно  до      ст.35 ГПК України , факти, встановлені
рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

У
відповідності  до  ст.49
Господарського процесуального
кодексу  України    витрати
по  сплаті  державного
мита   та  витрати
по  оплаті   інформаційно-технічних  послуг
для  забезпечення  судового
процесу покладаються  на  позивача повністю,  але не стягуються оскільки  були ним
сплачені при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного,
керуючись   ст.ст. 49, 82, 84, 85, 116,
117 Господарського процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В позові  відмовити повністю.

Згідно ч. 3 ст. 85 ГПК України
рішення господарського  суду  набирає
законної  сили   після закінчення  десятиденного
строку з дня його прийняття,  а у
разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення  десятиденного
строку  з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дане рішення може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного господарського суду в установленому  законом порядку.

Суддя