ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2007 р.
№ 28/436-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді:
Ходаківська І.П.

судді
Данилова Т.Б., Савенко Г.В.

за участю представників сторін
позивача -

відповідача 1 -

відповідача 2 -

відповідача 3 -

розглянувши  матеріали касаційної скарги

пр. Прокопенко І.Г. дов. №18-129 від 19.12.06р.

не з'явився

пр. Орлов В.В. дов. №014-2337 від 19.06.07р.

не з'явився

відкритого акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"

у справі
господарського суду Дніпропетровської області

на постанову
Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів"

до
Державного підприємства "Придніпровська залізниця"
Закритого акціонерного товариства "Єнакіївський коксохімпром"
Товариство з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг"

про
стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2006 року, відкрите акціонерне товариство "Запорізький завод феросплавів" звернулось до суду з позовом про стягнення з належного відповідача вартість майнової шкоди у розмірі 1394,69 грн., яку йому було завдано у результаті неналежного виконання договору постачання № ДУК-03/06-11-р/615 від 23.05.2005 року, а саме недостачі коксового горішку по залізничній накладній №48849456.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2007р по справі №28/436-06 (суддя Манько В.Г.) позовні вимоги задоволені частково, із Державного підприємства “Придніпровська залізниця” стягнуто 1115,43 грн, та з товариства з обмеженою відповідальністю  "Метінвест Холдінг" стягнуто 279,26 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року (судді Лисенко О.М., Виноградник О.М., Джихур О.В.) рішення суду першої інстанції скасовано частково. Позовні вимоги задовольно частково. Стягнуто з державного підприємства "Придніпровська залізниця" на користь відкритого акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" 1085,15 грн. вартості недостачі коксового горішку, 79,36 грн.  державного мита за розгляд справи, 98,81 грн.  витрат на інформаційно–технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні решти позовних вимог, та у задоволенні позовних вимог до  закритого акціонерного товариства "Єнакіївський коксохімпром” та товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг", відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду скасувати, залишивши рішення місцевого господарського суду без змін.

Заслухавши   суддю –доповідача, пояснення   представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, а це підтверджується наявними у справі матеріалами, закрите акціонерне товариство “Єнакіївський коксохімпром” відвантажило за залізничною накладною № 48849456 у вагоні № 66011305на адресу відкритого акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" коксовий горішок.

Видача вантажу вантажоодержувачу здійснювалась залізницею відповідно до пункту 52 Статуту залізниць України з перевіркою маси вантажу. При цьому виявлена недостача 1980кг, що підтверджується комерційним актом БН № 747434/1015 від 04.08.2006 року.

Продукція позивачем оплачена постачальнику за договором поставки від 23.05.2005 року № ДУК-03/06-11-р/615, укладеним позивачем з ТОВ "Метінвест Холдінг", платіжним дорученням №108009 від 16.08.2006 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу, одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частинами 1, 2 статті 924 Цивільного кодексу України встановлено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталося внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, недостачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажів у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що втрата, недостача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти, сталося не з його вини.

Згідно пункту 2 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Пунктом 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угодою на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони-одержувача.

Відповідно до частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складаються станціями залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до пункту 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрат, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Як вбачається із комерційного акту від 04.08.2006 року БН № 747434/1015 вантаж прибув у справному вагоні, над 1-м та 7-м  люками було заглиблення-виїмки вантажу, що свідчить про доступ до вантажу при перевезенні сторонніх осіб, у зв’язку з чим відповідальність за недостачу покладена на перевізника.

Згідно до залізничної накладної № 48849456 вантажовідправник визначив вагу тари перевіркою, що відповідає п.10 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р №644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р №801/5082 згідно якого, при зважуванні решти зазначених у цьому параграфі вантажів (зернові, насіння, комбікорми і висівки,  що перевозяться насипом;  харчові в цистернах (олія, меляса, тощо; картопля овочі, баштанні культури, макуха, сіль харчова, метали всіх найменувань і лом кольорових металів, які перевозяться навалом) маса тари вагонів може перевірятися один раз: відправником –перед навантаженням або одержувачем при вивантаженні.

Пунктом 1 Інструкції П-6 “ Про порядок прийняття продукції виробничо- технічного призначення та товарів народного споживання по кількості”, затвердженої Постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.65 ( зі змінами), встановлено, що дана інструкція застосовується у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними та Особливими умовами поставки чи іншими обов’язковими правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості.

Пунктом 14 вищезазначеної інструкції встановлено, що перевірка маси нетто здійснюється в порядку, встановленому стандартами, технічними умовами та іншими обов”язковими для сторін правилами.

Згідно із пунктом А-1  доповнення А ( обов”язкове) к ДСТУ 322-12-2-94 “ Кокс кам”яновугільний, пековий  та термоантрацит. Правила приймання.” масу коксу  (нетто) визначають за різницею маси завантажених вагонів ( брутто), визначеної зважуванням у споживача і маси порожніх вагонів, зазначених на їх трафаретах ( з брусу).

Частиною 2 ст. 114 Статуту залізниць України встановлено, що недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Частиною 2 п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р №862/5083, встановлено, що при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивості зменшується при перевезені, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 0,5 відсотків маси всіх інших вантажів.

Згідно до ч.1 п. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми розрахунку або іншого документу відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Закрите акціонерне товариство “Єнакіївський коксохімпром” отримало за відвантажений коксовий горішок 645,000 грн. за 1т (без ПДВ). Позивачу продукція  поставлена посередником (відповідачем-3) за ціною 663, 0 грн. (без ПДВ).

Згідно зі пунктом 114 Статуту залізниць України поряд з відшкодуванням збитків залізниця зобов’язана відшкодовувати сплачену за перевезення цього вантажу перевізну плату, якщо її включено до вартості втраченого вантажу, лише у випадку повної втрати вантажу. Відшкодування провізної плати у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу Статут не передбачає.

Згідно зі пунктами 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає   за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі    дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість.

У разі коли договори купівлі –продажу або поставки укладаються між посередниками, а договір перевезення укладається між першим продавцем –вантажовідправником і залізницею на доставку вантажу кінцевому покупцеві вантажоодержувачу, документи посередників про кількість та ціну, за якими вони продали продукцію, не можуть визнаватися належними доказами вартості і ціни відвантаженої продукції, оскільки залізниця несе відповідальність виходячи із вартості вантажу, визначеної на підставі документа вантажовідправника.

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції позовні вимоги, які підлягають задоволенню за рахунок перевізника за договором перевезення складають 1085,15 грн. ( 1,402 тн х 645 грн. + 20% ПДВ).

В позові до вантажовідправника слід відмовити, оскільки відсутні докази його вини в недостачі.

Відповідно до п.2.1 Договору поставки від 23.05.2006р №ДУК-03/06-11-р/615, укладеного  між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Холдінг" та Відкритим акціонерним товариством “Запорізький завод феросплавів”, постачальник (відповідач-3) зобов’язався здійснити поточні поставки (позивачу) на умовах FСА залізнична станція  відправлення Товару, обумовленого в додатках до договору, що підтверджується залізничними накладними, у разі якщо  інші умови поставки не обумовлені Додатками  (специфікаціями) до даного договору.  Моментом виконання зобов’язання по поставці (дата поставки)товару вважається дата, яка вказана в залізничних накладних або квитанції станції відправки.

Доказів приймання продукції по кількості 01.08.06 ( дата приймання вантажу до перевезення по залізничній накладній),  позивач не надав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що комерційний акт по спірній відправці складений відповідно до вимог Статуту залізниць України і прийнятий як належний доказ незбереження вантажу під час перевезення. Комерційним актом №747434/1015 від 04.08.2006р. по станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці, підписаний представником позивача –вантажоодержувача без зауважень, встановлено вагу тари вагона 20800кг та недостачу коксового горішка 1980кг.

Пункт 16 Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів) затверджених Наказом Мінтрансу України від 28.05.2002р. №334 зареєстрованому в Мінюсті України 08.07.2002р. за №567/6855 встановлює, що у разі оформлення акту з порушенням цих Правил одержувач має право до вивезення вантажу зі станції, а при вивантаженні на місцях незагального користування –протягом 24 годин з моменту прийняття від залізниці вагона з вантажем подати про це письмову скаргу начальнику Дирекції залізничних перевезень безпосередньо або через начальника станції.

Докази оскарження складеного залізницею та підписаного вантажоодержувачем комерційного акту в матеріалах справи відсутні, враховуючи викладене, колегією суддів правильно та обґрунтовано відхилено як доказ вини відповідачів складений позивачем Акт про приймання вантажу по кількості від 04.08.2006р. Закрите акціонерне товариство “Єнакіївський коксохімпром” відвантажило позивачу коксовий горішок не за договором поставки, оскільки не є його стороною, а за договором перевезення.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги за рахунок перевізника у сумі 1 115,09 грн. та 279,26 грн. за рахунок посередника, у зв’язку з чим правомірно та у відповідності до чинного законодавства частково скасував рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2007р. по справі №28/436-06 і підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції з наведених у касаційній скарзі мотивів судова колегія не вбачає.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.   1115,   1117,   1118,  1119,   11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 року залишити без змін.

Головуючий          І. Ходаківська

Судді          Т. Данилова

Г. Савенко