ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2007 р.
№ 13/790-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

головуючого
Дерепи В.І.

суддів                                                           Грека Б.М.
Стратієнко Л.В.

з участю представників:
позивача:
відповідача:

Туліголовець А.Л.
Добриніна О.А.

розглянувши  у     відкритому              судовому засіданні  касаційну  скаргу
товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо"

на рішення

та постанову
господарського суду Сумської області від 12 лютого 2007 р.
Харківського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2007 р.

у справі
№ 13/790-06

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "ЮВС"

до
товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо"

про
стягнення 211 057,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2006 р. позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача 211 057,56 грн. заборгованості, з яких 144 612 грн. –вартість постановленого за договором від 13.02.2003 р. № 44 цукру, 53 501,8 грн. - інфляційні втрати, 10 714, 8 грн. –3% річних.

В подальшому доповнив свої позовні вимоги та просив стягнути також 45 369,98 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (а.с.39).

Рішенням господарського суду Сумської області від 12.02.2007 р. (суддя Лиховид Б.І.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.04.2007 р. (головуючий –Афанасьєв В.В., судді –Бухан А.І., Шевель О.В.), позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Ельдорадо" на користь ТОВ "ЮВС" 211 057,56 грн., з яких 144 612 грн. –борг, 53 501,8 грн. –інфляційні втрати, 10 714, 8 грн. -3% річних, а також судові витрати.

В касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та на передати справу на новий розгляд.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 13.02.2003 р. між сторонами було укладено договір купівлі-продажу № 44, відповідно до якого позивач зобов’язувався поставити, а відповідач –прийняти і оплатити товар.

П.4.1 договору передбачав обов’язок відповідача розрахуватись за отриманий товар не пізніше 31.12.2003 р.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що виконання відповідачем зобов’язань за договором підтверджується видатковими накладними № 0000100 від 13.02.2003 р., № 0000124 від 20.02.2003 р. та № 0000130 від 21.02.2003 р., по кожній з яких відповідач отримав 20 т цукру вартістю 48 204 грн., проте в строк до 31.12.2003 р. не розрахувався за отриманий товар.

За таких обставин з відповідача на підставі ст. 655 ЦК України, п.1.1 договору підлягають стягненню вартість одержаного цукру у сумі 144 612 грн. та на підставі ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні втрати у сумі 53 501,8 грн. та 3% річних від простроченої суми у сумі 10 714,8 грн.

Проте, повністю погодитись з такими висновками суду неможливо, виходячи з такого.

Згідно п.2.4 договору № 44 від 13.02.2003 р. зобов’язання продавця по поставці вважається виконаним з моменту передачі продукції на складі продавця та оформлення відповідних документів.

Разом з тим, як вбачається з видаткової накладної від 13.02.2003 р. № 0000100, отриманий відповідачем за нею цукор не за договором № 44 від 13.02.2003 р., оскільки в самій накладній, на відміну від накладних від № 0000124 від 20.02.2003 р. та № 0000130 від 21.02.2003 р.,  зазначено, що цукор відпущено без договору.

Таким чином, підстави вважати, що 20 т цукру вартістю 48 204 грн. були відпущені відповідачу на підставі договору № 44 від 13.02.2003 р. відсутні.

А тому відсутні і підстави для нарахування на цю суму боргу індексу інфляції та 3 % річних, оскільки термін виконання зобов’язання відповідача з оплати цього цукру, одержаного за вказаною накладною, не встановлений сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем вимога оплатити одержаний за вказаною накладною цукор не пред’являлась, відповідно на час подачі позову відповідачем не було допущено прострочення з його оплати, а тому стягнуті судом інфляційні втрати та 3% річних підлягають відповідному зменшенню.

Таким чином, судові рішення в частині стягнення інфляційних втрат і 3% річних підлягають скасуванню.

Щодо відмови у стягненні упущеної вигоди, то висновок суду в цій частині є правильним і обгрунтованим, тому що позивачем не доведено, що 45 369,98 грн. могли б бути реально ним одержані при належному виконанні зобов’язання відповідачем.

При новому розгляді справи суду слід врахувати наведене і відповідно до вимог закону вирішити спір в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Ельдорадо" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Сумської області від 12 лютого 2007 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2007 р. у справі за № 13/790-06 в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних скасувати і справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

В решті рішення господарського суду Сумської області від 12 лютого 2007 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11 квітня 2007 р. у справі за № 13/790-06 залишити без змін.

Головуючий                                                                В.І. Дерепа

Судді                                                                            Б.М. Грек

Л.В. Стратієнко