КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2007                                                                                           № 31/244

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Андрієнка  В.В.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від позивача - Кеба Р.В.,

від відповідача - Гордієнко Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Роза стиль"

на рішення Господарського суду м.Києва від 17.05.2007

у справі № 31/244

за позовом                               Товариство з обмеженою відповідальністю "Роза стиль"

до                                                   Міністерство оборони України

про                                                  стягнення 589983,25 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 21.03.2007 порушено провадження у справі № 31/244 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Роза-Стиль” (далі – ТОВ “Роза-Стиль”) до Міністерства оборони України про стягнення 589 983,25 грн.

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.05.2007 позов задоволено частково. Суд стягнув з Міністерства оборони України на користь ТОВ “Роза-Стиль” 586,00 грн. річних, 2 925, 00 грн. інфляційних витрат.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду м. Києва від 17.05.2007 ТОВ “Роза Стиль” подало апеляційну скаргу, в якій просило його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з’ясовано обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми процесуального та матеріального права.

Представник Міністерства оборони України проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2007 залишити без змін, а апеляційну скаргу ТОВ “Роза-Стиль” – без задоволення.

Відмову ТОВ „Роза-Стиль” від позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3% річних колегія судів не прийняла, а клопотання про уточнення позовних вимог відхилила з огляду на те, що згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі лише до прийняття рішення відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Між Міністерством оборони України та ТОВ “Роза-Стиль” 23.06.2006 укладено договір № 251/4/3/06/77/77 за умовами якого, ТОВ “Роза-Стиль” зобов’язалося поставити речове майно для потреб Міністерства оборони України (далі – товар), а Міністерство оборони України зобов’язалось забезпечити приймання та оплату продукції в асортименті, кількості, у строки (терміни) і за цінами згідно положень  договору (п. 1.1 договору).

Вартість продукції, передбаченої до поставки за цим договором, її номенклатура, характер, технічні та якісні характеристики, а також конструктивні, технологічні, експлуатаційні та інші вимоги до продукції, строки (терміни) виконання цього договору, визначаються специфікацією, а саме: сорочка формена верхня, тип В (з довгими рукавами) з тканини сорочкової поліефірновіскозної (67% ПЕ, 33% віскози) полинового кольору, загальною кількістю 16500 штук на суму 643500,00 грн. з урахуванням ПДВ (п. 1.2 договору).

Продукція постачається на умовах DDP – склад Міністерства оборони України відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів “Інкотермс” у редакції 2000 року згідно з положеннями цього договору, встановленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує її збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт і зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, тощо (п. 2.1 договору).

Продукція, яка буде постачена без згоди Міністерства оборони України, не передбачена договором (у тому числі в більшій кількості, ніж зазначена у специфікації договору) чи поставлена з порушенням умов договору або, якщо Міністерство оборони України (представник або одержувач Міністерства оборони України) відмовився від її прийняття для використання, приймається одержувачем Міністерства оборони України на відповідальне зберігання, за винятком випадків, коли відповідно до вимог законодавства одержувач Міністерства оборони України вправі відмовитися приймати її від органів транспорту. Всі витрати, пов’язані з відповідальним зберіганням такої продукції, відшкодовуються за рахунок ТОВ “Роза-Стиль” (п. 2.6 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору розрахунок за фактично поставлену продукцію здійснюється протягом 45 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання ТОВ “Роза-Стиль” Міністерству оборони України (до Департаменту постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України) належним чином оформлених документів, передбачених цим договором .

ТОВ “Роза-Стиль” забезпечило виконання своїх зобов’язань за договором у розмірі 15% від суми договору коштами (платіжне доручення № 348 від 16.05.2006 та № 963 від 15.06.2006) на суму 36165,00 грн. та банківською гарантією № 303 від 15.06.2006 виданою філією АБ “Полтава-Банк” на суму 60360,00 грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Місце виконання зобов'язання встановлюється у договорі (ч. 1 ст. 532 ЦК України).

Пунктом 2.2 договору встановлено, що одержувачами продукції є речові (бази) склади Міністерства оборони України згідно з рознарядкою Міністерства оборони України, яка є невід’ємною частиною договору, з обов’язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та строків поставки.

Відповідно до рознарядки Міністерства оборони України, що є додатком до договору № 251/4/3/06/77/77 від 23.06.2006 ТОВ “Роза-Стиль” зобов’язалось поставити – 16500 штук сорочок верхніх, тип В (з довгими рукавами) з тканини сорочкової поліефірновіскозної (67% ПЕ, 33% віскози) полинового кольору, а саме: 125 ЦЗРМ (в/ч А-0988 м. Хмельницький) – 5000 штук; 923 ЦЗРМ (в/ч А-0978 м. Житомир) – 4000 штук; 2209 ВС( м. Кам’янка – Бузька, Львівської обл.) – 7500 штук.

За видатковою накладною № РН-01042/2 від 29.09.2006 ТОВ “Роза-Стиль” передало Міністерству оборони України птовар за договором № 251/4/3/06/77/77 від 23.06.2006в кількості 4000 штук на загальну суму 156000,00 грн.

За видатковою накладною РН-01042/3 від 29.09.2006 ТОВ “Роза-Стиль” передало Міністерству оборони України товар за договором № 251/4/3/06/77/77 від 23.06.2006 в кількості 12500 штук на загальну суму 487500,00 грн.

Про те, що товар за видатковою накладною РН-01042/3 від 29.09.2006 був прийнятий Міністерством оборони України на відповідальне зберігання підтверджується штампом в Акті приймального контролю якості № 02/06 від 28.09.2006.

Оскільки ТОВ „Роза-Стиль” не дотримано вимог п. 2.2 договору та рознарядки Міністерства оборони України, яка є додатком до договору, то колегія суддів погоджується з висновком господарського суду м. Києва, про те, що ТОВ “Роза-Стиль” умови договору щодо поставки товару належним чином не виконало.

Згідно п. 8.3 договору підставою для повернення забезпечення виконання договору є виконання ТОВ „Роза-Стиль” всіх умов договору у повному обсязі, та у визначені строки ( терміни).

Якщо будуть мати місце порушення щодо виконання умов договору забезпечення виконання договору не повертається ( п. 8.4 договору).

Відповідно до ст. 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч. 1 ст. 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов’язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов’язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією (кредиторові), якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником (ч. 1 ст. 569 ЦК України).

Міністерство оборони України 03.01.2007 звернулось до АБ “Полтава-банк” з вимогою № 252/9 про перерахування міністерству гарантії в розмірі 60360,00 грн. у зв’язку із неналежним виконанням ТОВ “Роза-Стиль” зобов’язань за договором № 251/4/3/06/77/77 від 23.06.2006.

АБ “Полтава-банк” платіжним дорученням № 377 від 11.01.2007 перерахувало Міністерству оборони України 60 360,00 грн. і листом № 64/05 від 11.01.2007 банк повідомив ТОВ “Роза-Стиль” про виконання ним своїх зобов’язань за гарантією, згідно договору № 303 від 15.06.2006, а саме про те, що банк вимушений сплатити Міністерству оборони України суму банківської гарантії, яка становить 60360,00 грн. та запропонував товариству в строк до 12.01.2007 повернути банку суму заборгованості по оплаті гарантії в розмірі 60360,00 грн.

Завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання ( ст. 570 ЦК України).

Згідно ст. 571 ЦК України якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

З урахуванням того, що ТОВ „Роза-Стиль” належним чином не виконало умови договору, оскільки порушило умови договору щодо поставок товару за рознарядкою, то колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд м. Києва обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині стягнення банківської гарантії та завдатку.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки Міністерство оборони України порушило умови договору щодо строків оплати товару, встановлених п. 4.4 договору, тобто, прострочило виконання грошового зобов’язання, то господарський суд м. Києва правомірно стягнув з Міністерства оборони України на користь ТОВ „Роза-Стиль” інфляційні витрати та 3% річних.

Доводи наведені ТОВ „Роза-Стиль” в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2007.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду м. Києва від 17.05.2007 у справі № 31/244 залишити без зміни, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Роза-Стиль” – без задоволення.

2. Матеріали справи № 31/244 повернути господарському суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя

Судді

31.08.07 (відправлено)