суд
----------------------------------------
м. Житомир, майдан Путятинський, 3/65, '481-620
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" липня 2007 р.

Справа № 5/1673

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Чечет М.П., довір. від 08.06.07.

від відповідача не з'явився

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Союз-Віктан Трейд" (м. Київ)

до Приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про стягнення 6874,78 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з
позовом про стягнення з відповідача на свою користь 6874,78грн. боргу за
поставлений товар, з яких 6224,78грн. - сума основного боргу, 169,30грн. -
інфляційні, 71,58грн. - 3% річних та 409,56грн. - пеня.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав
в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, хоча про
розгляд справи був повідомлений вчасно і належним чином.

Спір розглядається за наявними матеріалами у справі на підставі
ст.75 ГПК України.

Суд дослідив в судовому засіданні документи, а саме: договір
поставки №НОМЕР_1 від 07.12.06р., додаток до договору, видаткові накладні,
претензію, акт звірки взаємних розрахунків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.06р. між сторонами був укладений договір поставки №НОМЕР_1,
відповідно до умов якого позивач (постачальник) зобов'язувався поставити
відповідачеві (покупцю) товар, а відповідач прийняти даний товар та оплатити
його вартість на умовах даного договору (а.с.6-7).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач
прийняв   товар на загальну суму
6224,34грн., що підтверджується видатковими накладнимиІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до п.2.4 зазначеного договору відповідач повинен був
оплатити кожну отриману партію товарів, не пізніше семи календарних днів з дати
її отримання.

Проте, відповідач свої зобов'язання по договору щодо своєчасної
оплати товару не виконав.

Тому, станом на день звернення з позовом до суду та на день
розгляду справи за відповідачем рахується борг перед позивачем в сумі
6224,34грн.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку
(ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується
передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних
з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк
оплати товару.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення
основного боргу в сумі 6224,34 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають
задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на підставі
п. 3.3 договору пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 409,56грн. та на
підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 71,58грн. і інфляційні в розмірі
169,30грн.

Дійсно, відповідно до п. 3.3 договору, за прострочення оплати
товару відповідач повинен сплатити позивачеві пеню в розмірі 0,3% від розміру
простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення
виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є
грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного
законодавства.

Слід зазначити, що позивач нараховував пеню відповідно до Закону
України "Про  відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також
три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування пені, трьох
відсотків річних та інфляційних, суд приходить до висновку про задоволення
позову в частині стягнення пені, інфляційних і 3% річних, оскільки вважає
розрахунок вказаних зобов'язань правильним та таким, що відповідає вимогам
чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов'язання має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів
повного розрахунку з позивачем суду не надав, в акті звірки взаємних
розрахунків від 01.01.07. суму боргу визнав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в сумі
6224,34грн. основного боргу, 409,56грн. пені, 71,58грн. 3% річних та 169,30грн.
інфляційних обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного
законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного
забезпечення судового процесу покладаються на відповідача, оскільки він
спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 625, 692, 712 ЦК України, 33, 34,
43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовільнити.

2. Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний №НОМЕР_2,

- на користь Товариства з обмеженою відповідальністю
"Союз-Віктан Трейд", 04053, м. Київ, вул. Воровського,4, п/р
в  ВАТ "Райффайзен Банк
"Аваль" м. Києва, МФО 300335, код 33643230,

- 6224,34грн. - основного боргу,

- 409,56грн. - пені,

- 71,58грн. - 3% річних,

- 169,30грн. - інфляційних

- 102грн. - витрат, пов'язаних із сплатою державного мита,

- 118грн. - витрат, пов'язаних із сплатою за інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю
"Союз-Віктан Трейд", 04053, м. Київ, вул. Воровського,4, п/р
в  ВАТ "Райффайзен Банк
"Аваль" м. Києва, МФО 300335, код 33643230 через управління
Державного казначейства у Житомирській області, м. Житомир, Бульвар Новий, 5 -
786,09 грн., як зайво сплачене платіжним дорученням №ПП-0009250 від 10.05.07р.
державне мито.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його прийняття.

Суддя

Брагіна Я.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-відп.