ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 6-16/97-05-1831

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому
судовому засіданні у м. Києві

за участю представників позивача:
Нікуліної І.І., Комлева С.В. та представника ДПА в Одеській області –Чубатюк І.В.

касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Саріус"

на постанову
від 03.07.2006

Одеського апеляційного
господарського суду

у справі
№ 6-16/97-05-1831

господарського суду
Одеської області

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Саріус"

до
Підприємства "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" в особі Одеської філії

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
Державна податкова адміністрація в Одеській області,
Компанія "Фенікс Інтернешнл ЛТД"

про
визнання права власності та спонукання виконати певні дії

Представники відповідача та компанії "Фенікс Інтернешнл ЛТД" в судове засідання не з’явилися,  про час і місце слухання справи сторони повідомлені належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2005 року товариство з обмеженою відповідальністю "Саріус" звернулося з позовом до підприємства "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" в особі Одеської філії, згідно якого, уточнивши в ході розгляду справи свої позовні вимоги, просило визнати за ним право власності на обладнання для цементного заводу у повній комплектації, що знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту загальною вагою 8,3 тис. тон та зобов’язати відповідача передати йому назване обладнання.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.02.2005 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державну податкову адміністрацію в Одеській області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.10.2005 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Компанію "Фенікс Інтернешнл ЛТД".

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.12.2005 у справі № 6-16/97-05-1831 позов задоволено. Визнано право власності ТзОВ "Саріус" на обладнання для цементного заводу у повній комплектації загальною вагою 8,3 тис. тон, кількістю вантажних місць 3264, згідно додатку до біржового контракту № 39 від 01.07.2004, яке знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту. Зобов’язано підприємство "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" в особі Одеської філії передати ТзОВ "Саріус" зазначене обладнання.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 вищезазначене рішення суду скасовано та прийнято нове рішення, яким в позові відмовлено в повному обсязі.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову апеляційного суду від 03.07.2006, а рішення суду першої інстанції від 19.12.2005 залишити без змін. На думку скаржника, суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови порушив вимоги процесуального та матеріального права, зокрема, ст.ст. 35, 43 ГПК України, ст.ст. 321, 328, 330, 334, 386, 388, 655, 658 ЦК України.

Заслухавши доповідача, вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи - ДПА в Одеській області, перевіривши правильність застосування Одеським апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.

До такого висновку суд дійшов на підставі наступного.

Як встановлено попередніми судовими інстанціями, рішенням господарського суду Одеської області від 15.06.2004 у справі № 25/131-04-4015 за позовом Державної податкової інспекції у м. Іллічівську Одеської області до ЗАТ "Руссмашекспорт", Іллічівського морського рибного порту про визнання права власності на безхазяйне майно та звернення стягнення на це майно, позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, у зв’язку з чим визнано за державою Україна в особі Державної податкової адміністрації в Одеській області право власності на безхазяйне майно, а саме: обладнання для цементного заводу у повній комплектації, загальною вагою 8,3 тис. тон вартістю 1356000,00 грн., яке знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту, а також звернено стягнення на це безхазяйне майно.

25.06.2004 між ДПА в Одеській області та підприємством "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога", був укладений договір № 32, згідно умов якого підприємство за дорученням ДПА в Одеській області прийняло на себе зобов’язання здійснити реалізацію зазначеного майна.

30.06.2004 комісією за участю представників ДПА в Одеській області, представника Одеської філії підприємства "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога", начальника відділу надходжень державного і місцевого бюджетів відділення держказначейства у м. Одесі, представника відділу ОВС організації оперативного супроводження стягнення податкового боргу УПМ ДПА в Одеській області, на підставі Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою КМУ від 25.08.1998 № 1340, було проведено опис та оцінка обладнання для цементного заводу. За результатами проведеної оцінки, розмір грошових коштів, які повинні бути перераховані до державного бюджету від реалізації державного майна, визначений в сумі 1260000,00 грн. В свою чергу, сума винагороди торгівельної організації була визначена у розмірі 140000,00 грн., податку на додану вартість –28000,00 грн., а тобто загальна вартість майна за даними оцінки склала 1428000,00 грн.

Цього ж дня, тобто 30.06.2004, на Універсальній товарній біржі "Південь" відбулися торги, переможцем яких був визнаний незалежний брокер № 4 –СПД Демченко О.Є. При цьому, продаж майна був зафіксований протоколом № 2, підписаним ліцитатором Коваль Г.Н., брокером-покупцем - СПД Демченко О.Є. і брокером-продавцем - директором Одеської філії "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" Міхєєвим І.І. Даний протокол затверджений директором УТБ "Південь" Верецькою Т.В. та заступником голови ДПА в Одеській області Доброжан С.А. Продаж обладнання для цементного заводу відбулось за ціною 1428000,00 грн.

Судами також було встановлено, що у відповідності з цим протоколом, 01.07.2004 між членом УТБ "Південь" - підприємством "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" в особі директора Одеської філії Міхєєва І.І., який діяв від імені ДПА в Одеській області на підставі договору № 32 про реалізацію окремих видів належного державі майна від 25.06.2004 та членом УТБ "Південь" СПД Демченко О.Є., яка діяла від імені та в інтересах ТзОВ "Саріус" на підставі договору доручення № 2 від 25.06.2004, був укладений біржовий контракт за реєстраційним № 39. Контракт також затверджений директором УТБ "Південь" Верецькою Т.В.

Згідно умов цього контракту, продавець продав, а покупець купив обладнання для цементного заводу у повній комплектації, загальною вагою 8.3 тис. тон, яке знаходиться на території Іллічівського морського рибного порту. Вартість біржового контракту складає 1428000,00 грн., у тому числі ПДВ. У відповідності до умов цього контракту він вважається укладеним з моменту його реєстрації на УТБ "Південь". Цього ж дня, а саме 01.07.2004 контракт був зареєстрований на УТБ "Південь" за № 39.

01.07.2004  між учасниками контракту був підписаний  акт прийому-передачі проданого майна та того ж дня СПД Демченко О.Є., за      аналогічним актом передала своєму довірителю куплене на біржових торгах майно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що рішення господарського суду Одеської області від 15.06.2004 у справі № 25/131-04-4015, на підставі якого оспорюване майно було визнано безхазяйним, набрало законної сили лише 07.07.2004, а саме після прийняття у цій справі постанови Одеського апеляційного господарського суду, у зв’язку з чим на момент укладання договору про реалізацію окремих видів належного державі майна № 32, біржового контракту № 39, держава в особі ДПА в Одеській області не була власником безхазяйного майна, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Так, відповідно до вимог ст. 9 Закону України "Про державну податкову службу в України" на органи державної податкової служби покладений обов’язок проведення роботи, пов’язаної з виявленням, обліком, оцінкою та реалізацією у встановленому законом порядку безхазяйного майна. Порядок реалізації безхазяйного майна врегульований Порядком обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 № 1340. В свою чергу, на ДПА в Одеській області покладені функції щодо реалізації безхазяйного майна відповідно до розпорядження ДПА в Одеській області № 125-р від 25.05.2004.

Відповідно до вимог зазначених нормативних актів, податкові органи, одразу ж після набуття майном статусу безхазяйного та визнання у судовому порядку за державою права власності на таке майно набувають права щодо розпорядження майном та несуть обов’язок щодо його реалізації безпосередньо через торгівельні підприємства без звернення за примусовим виконанням рішення суду до органів державної виконавчої служби.

Суд першої інстанції правильно врахував фактичні обставини справи, з яких вбачається, що після отримання повідомлення про оскарження рішення суду від 15.06.2004 в апеляційному порядку, ДПА Одеській області 04.07.2004 надіслало повідомлення на адресу відповідача про зупинення реалізації обладнання для цементного заводу до вирішення спірного питання Одеським апеляційним господарським судом.

07.07.2004 Одеським апеляційним господарським судом винесено постанову, якою рішення господарського суду Одеської області від 15.06.2004 залишено без змін. Таким чином, рішення набрало законної сили з 07.07.2004.

Після набрання рішенням законної сили, ДПА в Одеській області отримало наказ господарського суду Одеської області на виконання рішення від 15.06.2004 та надіслало його для виконання на адресу відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області.

14.07.2004 відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

28.07.2004 державним виконавцем Іллічівського міського управління юстиції було складено акт про передачу безхазяйного майна представникам ДПА в Одеській області та в цей же день, відділом ДВС Іллічівського міського управління юстиції в Одеській області також було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Одеської області у справі № 25/131-04-4015 від 08.07.2004.

29.07.2004 першим заступником голови ДПА в Одеській області було затверджено акт № 680/22-0025 про передачу обладнання для цементного заводу від ДПА в Одеській області до відповідача.

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що даним актом зафіксована фактична передача майна відповідачу, що дозволяє дійти до висновку про те, що 01.07.2004 при підписанні актів приймання-передачі майна, яке відбулось після підписання біржового контракту за реєстраційним № 39, фактично сторонами була здійснена передача документації на обладнання для цементного заводу. Крім того, даним документом також підтверджується факт знаходження майна у розпорядженні відповідача станом на 29.07.2004.

У цьому зв’язку, до набрання рішенням від 15.06.2004 законної сили будь-яких дій щодо реального виконання умов підписаних документів учасниками продажу майна вчинено не було. Оформлення документів щодо реалізації майна до набрання законної сили рішення суду від 15.06.2004 не потягло за собою будь-яких негативних наслідків ні для держави, яка повинна була отримати грошові кошти з реалізації майна, ні для інших учасників виконання цього рішення.

Крім того, господарським судом було правомірно зазначено, що фактична реалізація умов підписаного біржового контракту почала  відбуватись 07.07.2004. Після підписання біржового контракту від 01.07.2004, ТзОВ "Саріус" платіжними дорученнями від 07.07.2004, від 07.07.2004, від 08.07.2004 та від 12.07.2004 здійснило перерахування на розрахунковий рахунок Одеської філії підприємства "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" грошових коштів за придбане за договором майно на загальну суму 1260000,00 грн. Саме зазначена сума і була визначена при підписанні акту опису та оцінки майна № 4 від 30.06.2004 для перерахування до державного бюджету від реалізації державного майна, а 12.07.2004 Одеська філія підприємства "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" платіжним дорученням за № 1 перерахувало грошові кошти у розмірі 1260000,00 грн. до державного бюджету України. Однак, незважаючи на перерахування грошових коштів до державного бюджету у повному обсязі 12.07.2004, а також попри підписаного між сторонами тлумачення умов біржового контракту від 02.07.2004 в частині, що стосується порядку передачі придбаного позивачем майна, відповідач не здійснив передачу останнього позивачу, посилаючись на відсутність грошових коштів для відвантаження та перевезення обладнання.

Вищенаведеним обставинам, суд першої інстанції дав належну оцінку та, з урахуванням вимог ст.ст. 655, 656 ЦК України, дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги ТзОВ "Саріус" про визнання права власності на обладнання для цементного заводу є правомірними та такими, що ґрунтуються на законних підставах, як і його вимоги щодо зобов’язання відповідача передати позивачу обладнання для цементного заводу у повній комплектації загальною вагою 8,3 тис. тон, що знаходиться на території Іллічівського морського порту.

У цьому ж зв’язку твердження апеляційного суду про неправомірність укладання вищезгаданих угод, а саме біржового контракту № 39 від 01.07.2004, а також договору № 32 про реалізацію окремих видів належного державі майна, не можна визнати обґрунтованим, оскільки, згідно із наявними матеріалами справи, постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.08.2005, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26.04.2006, по справі за позовом Компанії "Фенікс Інтернешнл ЛТД" до ДПА в Одеській області, підприємства "Допомога-Гарант" благодійного фонду "Допомога" в особі Одеської філії, Управління Державного казначейства в Одеській області, ТзОВ "Саріус", Відділу державного казначейства України у м. Іллічівську про визнання недійсними договору № 32 про реалізацію окремих видів належного державі майна від 25.06.2004 та біржового контракту № 39 від 01.07.2004, у задоволенні останнього було відмовлено.

Сукупність вищезазначеного дає підстави дійти до висновку про те, що оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню, як така, що не відповідає фактичним обставинам справи, а рішення суду першої інстанції –залишенню без змін.

Керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Саріус" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 03.07.2006 скасувати.

Рішення господарського суду Одеської області від 19.12.2005 у справі № 6-16/97-05-1831 залишити без змін.

Головуючий                                                                             Остапенко М.І.

Суддя                                                                                         Харченко В.М.

Суддя                                                                                         Борденюк Є.М.