ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2007 р.
№ 22/26/07

Вищий господарський суд України у складі:  суддя Селіваненко В.П.- головуючий, судді Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу науково-технічного центру “Екотехніка”,                м. Одеса (далі -  НТЦ “Екотехніка”)

на рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2007

зі справи  № 22/26/07

за позовом НТЦ “Екотехніка”

до приватного підприємства “Аскон”, смт Якимівка Запорізької області (далі -  ПП “Аскон”)

про стягнення 54 471, 10 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача – Заклади В.І.,

відповідача – Сосніної Л.І.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення заборгованості за договором від 12.10.2006 № 12/10-2006 (далі -  Договір) в сумі 54 012 грн. і пені в сумі            459, 10 грн.

У подальшому НТЦ “Екотехніка” уточнив свої позовні вимоги і просив стягнути з ПП “Аскон” 54 012 грн. заборгованості та 2 457, 55 грн. пені.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.03.2007 (суддя Скиданова Ю.О.) позов задоволено частково: з ПП “Аскон” стягнуто на користь НТЦ “Екотехніка” 54 012 грн. основного боргу; 1 164, 61 грн. пені; 563, 02 грн. державного мита; 117, 64 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; виконання рішення відстрочено до 01.09.2007; в іншій частині відмовлено. У прийнятті зазначеного рішення суд з посиланням на статті 174, 193, 230, 231 Господарського кодексу України (далі -  ГК України), статті 525, 526, 530 Цивільного кодексу України  виходив з обґрунтованості позовних вимог у сумі, яку стягнуто згідно з рішенням; водночас суд узяв до уваги арифметичну помилку, допущену позивачем у розрахунку суми пені, а також на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зменшив суму нарахованої пені.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України НТЦ “Екотехніка” просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду з даної справи скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Скаргу мотивовано порушенням та неправильним застосуванням господарським судом норм матеріального і процесуального права, в тому числі частини другої статті 218, статті 233 ГК України, а також статті 83 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу ПП “Аскон” заперечує проти доводів скаржника, зазначаючи про відповідність висновків господарського суду фактичним обставинам справи, та просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення –без змін.

Перевіривши на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Судом першої інстанції у справі встановлено, що:

- відповідно до Договору постачальник (НТЦ “Екотехніка”) зобов’язався поставити, а покупець (ПП “Аскон”) прийняти та оплатити обладнання –прилад для визначення білків “Спектран-119М” та прилад ПЧП-3 (далі -  обладнання) згідно із специфікацією;

- НТЦ “Екотехніка” поставив, а ПП “Аскон” прийняло зазначені прилади вартістю відповідно 26 670 грн. та 18 340 грн.;

- ПП “Аскон” не виконало зобов’язань з оплати обладнання в сумі              54 012 грн. і суму заборгованості не оспорювало;

- з урахуванням вимог пункту 2.3 Договору відповідне зобов’язання з оплати мало бути виконане у термін до 12.11.2006;

- за пунктом 6.4 Договору в разі несвоєчасної оплати обладнання покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого обладнання за кожний день прострочення платежу;

- НТЦ “Екотехніка” нарахував ПП “Аскон” пеню в сумі 2 475, 55 грн. за період з 13.11.2006 по 12.02.2007;

- у розрахунку суми пені НТЦ “Екотехніка” допущено арифметичну помилку, фактично сума пені за зазначений період складає 2 289, 22 грн.

Керуючись пунктом 3 статті 83 ГПК України, місцевий господарський суд зменшив суму пені до 1 164, 61 грн. з урахуванням: відповідного клопотання ПП “Аскон”; того, що відповідач є сільськогосподарським підприємством; висновку Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини, які існували в період дії Договору; скрутного фінансового становища ПП “Аскон”, що підтверджується його неприбутковим балансом за 2006 рік, звітом про фінансові результати діяльності, розшифровкою по зобов’язаннях до балансу на 01.01.2007.

Причиною подання касаційної скарги в даній справі стала незгода НТЦ “Екотехніка” із застосуванням господарським судом до спірних правовідносин приписів пунктів 3 і 6 статті 83 ГПК України.

Відповідно до цих приписів господарський суд, приймаючи рішення, має право:

- зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання (пункт 3);

- відстрочити або розстрочити виконання рішення (пункт 6).

У розгляді даної справи господарським судом з’ясовано наявність обставин, з якими закон пов’язує можливість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача у справі, та відстрочки виконання рішення. Тому у касаційній інстанції немає підстав для висновку про порушення чи неправильне застосування господарським судом вимог статті 83 ГПК України.

Не може бути взято до уваги й посилання скаржника на неправильне застосування господарським судом частини другої статті 218 і частини першої статті 233 ГК України.

Так, на думку скаржника, відсутність у відповідача зі справи необхідних коштів не є подією, що звільняє від господарсько-правової відповідальності (стаття 218 названого Кодексу). Однак у даній справі йдеться не про звільнення ПП “Аскон” від такої відповідальності, а про реалізацію судом свого права на зменшення у виняткових випадках її розміру та на відстрочку виконання судового рішення, що й здійснено місцевим господарським судом у межах його компетенції.

Що ж до частини першої статті 233 ГК України, то згідно з нею у разі якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Дана норма пов’язує зменшення розміру санкцій з їх надмірно великим розміром порівняно із збитками кредитора. Збитки, за визначенням частини другої статті 224 названого Кодексу, - це витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною. Однак судом першої інстанції у цій справі не встановлено і НТЦ “Екотехніка” не наведено обставин, які свідчили б про наявність у названого Центру збитків у розумінні зазначеної статті 224 ГК України. Відтак і приписи частини першої статті 233 цього законодавчого акта не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Касаційна ж інстанція згідно з частиною другою статті 1117 ГПК України не має права  встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

В частині стягнення з ПП “Аскон” суми основної заборгованості рішення місцевого господарського суду відповідає встановленим ним обставинам справи, застосованим ним нормам матеріального права і не оскаржується сторонами у справі.

Визначених законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2007 зі справи № 22/26/07 залишити без змін, а касаційну скаргу науково-технічного центру “Екотехніка” –без задоволення.

Суддя                                                                                              В. Селіваненко

Суддя                                                                                              І. Бенедисюк

Суддя                                                                                              Б. Львов