СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.07                                                                                 Справа № 16/240.

Суддя  Шеліхіна Р.М., розглянувши матеріали справи за позовом  Приватного підприємства "Хімпостачальник",  м. Северодонецьк Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Леатон", м. Ростов-на-Дону, Російська Федерація

про стягнення  91161 грн. 09 коп. неустойки

при секретарі судового засідання Монастирському Д.Д.

за участю представників сторін:

від позивача –Попов Е.В., довереність від 01.01.06.,

від відповідача –не прибув,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: заявлена вимога про стягнення з відповідача неустойки в сумі 91161,09грн. за несвоєчасне виконання відповідачем обов’язків по оплаті вартості отриманого товару по контракту від 07.12.04. №137/ВЭ, укладеному між сторонами по справі.

Заявою від 12.07.07. позивач зменшив позовні вимоги і просить стягнути з відповідача неустойку: штраф в сумі 499849,75 рублів, пеню в сумі 6261,23 рублів.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, вимог не заперечив, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до правил ст.75 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Між сторонами по справі укладено контракт від 07.12.04. №137/ВЭ, на підставі якого постачальник (позивач) зобов’язався поставити товар –хімічні речовини –у кількості, в асортименті та по ціні, обумовлених у контракті, а покупець (відповідач) зобов’язався прийняти товар та сплатити вартість отриманої продукції на умовах пункту 4.7 контракту: за період з січня по березень - протягом 47 днів; за період з квітня по жовтень –протягом 37 днів; за період листопада та грудня –протягом 47 днів з дня оформлення митної декларації.

На виконання умов вказаного контракту позивач поставив відповідачу продукцію, а відповідач сплатив вартість отриманої продукції, але з порушенням строку оплати, встановленого вказаним контрактом, у зв’язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача штраф в сумі 499849,75 рублів, пеню в сумі 6261,23 рублів. на підставі умов пунктів 7.1 і 7.2, якими встановлено обов’язок відповідача сплатити штраф за порушення строків оплати в розмірі 30% річних від суми неоплаченого товару за кожен день прострочки та пеню у розмірі 0,3% від суми неоплаченого товару за кожен день прострочки у разі, якщо відповідач прострочив оплату більш ніж на 90 днів.

Відповідач у судове засідання не з’явився, доводів позивача не оспорив.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об’єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані позивачем докази своїх вимог до суті спору, їх  належність, допустимість, достовірність кожного  окремо і у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до норми ст.19 Основного закону держави –Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою ст.11 Цивільного кодексу України встановлено підстави виникнення прав та обов’язків із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов’язки. Підставами виникнення цивільних обов’язків є правочини та інші юридичні факти.

Між позивачем та відповідачем відбувся правочин, відповідаючий загальним засадам господарського та цивільного законодавства і передбачений законом, поставка товару –ст.265 Господарського кодексу України - одна сторона (позивач) звернулася з пропозицією про поставку індивідуально визначеного майна до другій стороні (відповідачу), друга сторона (відповідач) надала згоду на придбання необхідного для неї товару, про що сторони у справі уклали письмову угоду - контракт від 07.12.04. №137/ВЭ.  Таким чином, підставою виникнення прав та обов’язків сторін є вказаний контракт.

Даний правочин врегульовано нормою ст.265 Господарського кодексу України –поставка товару, яка зобов’язує відповідача сплатити вартість товару повністю, і ст.267 Господарського кодексу України зобов’язує відповідача оплатити отриманий товар у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання  та  інші учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов'язання належним чином відповідно до закону,  інших правових актів,  договору, а за відсутності   конкретних   вимог  щодо  виконання  зобов'язання  - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За порушення відповідачем правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання, у позивача виникає право на вимогу неустойки на підставі норм ст.ст.230-232 ГК України.

Правова природа неустойки (ст.ст.230-232 ГК України, а також ст.ст.549-551 ЦК України) характеризується, перш за все, фактом порушення зобов’язання і періодом, протягом якого це порушення тривало.

Між тим, законом обмежено право позивача на стягнення неустойки (штрафу, пені) за весь час прострочення виконання обов’язку боржником: стаття 232 ГК України встановлює, що позивач має право нарахувати неустойку за перші шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Договором, укладеним сторонами по справі не встановлено, що період нарахування неустойки перевищуватиме півроку. В договорі (п.7.1) вказано розмір неустойки та обов’язок нарахування даної санкції за кожен день, а період не визначено. Тому, період, за який має бути нарахована неустойка, слід визначати у відповідності до вимог закону –ст.232 ГК України.

Позивач заявив неустойку за період більш ніж за два роки –майже за весь час дії контракту, що є підставою для відмови у позові.

За таких підстав, у позові слід відмовити і у відповідності до правил ст.49 ГПК України судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного, ст.19 Конституції України, ст.ст.193,230-232,265,267 ГК України, керуючись ст.ст.33,34,43,75,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1.          Відмовити у позові.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення підписане 17.07.07.

Суддя                                                                      Р.М. Шеліхіна