ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

14.08.07р.

Справа № А37/175(36/57)-07

за позовом  Синельниківського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Синельниківської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Синельникове, Дніпропетровської області

до Відкритого акціонерного товариства "Агротехсервіс - Синельникове", Дніпропетровська область

про звернення стягнення на майно

Суддя                     Кеся Н.Б.

При секретарі с/з Усік І.В.

Представники:

від прокурора   Зіма В.Б. посвідчення № 167

від позивача     Павлюк О.В. дов № 1159/10/100 від 19.02.2007 року

від позивача     Нікітіна О.М. дов № 5651/10/100 від 01.08.2007 року

від відповідача Гордієнко Т.О. дов  від 10.04.2006 року

На підставі ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства  України в судовому засіданні оголошена вступна та резолютивна частина постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Синельниківський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Синельниківської об'єднаної державної податкової інспекції (далі –позивач) звернулося з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Агротехсервіс - Синельникове" (далі –відповідач) і просить суд звернути стягнення  на кошти  та майно   відповідача  в сумі  174239,19 грн.

В обґрунтування позову  прокурор та позивач посилаються  на  факт  утримання  і  не перерахування  відповідачем суми  прибуткового податку з громадян до бюджету з  виплаченого  громадянам доходу  у вигляді  орендної  плати.

Відповідач проти  позову  заперечує,  посилаючись на те, що:

- позивач  і прокурор  неправомірно  посилаються в позові  на норми  Закону  України „Про  податок  з доходів фізичних осіб”, який в період  виплати  доходу громадян не діяв;

- спірна    сума податку  не є  податковим  зобов’язанням  і  податковим боргом  відповідача;

- регулювання  порядку обчислення, утримання  та перерахування спірного податку регулюється  Розділом ІV Декрету КМУ „Про  прибутковий  податок  з громадян”,  який  не встановлює обов’язок  підприємства  утримувати та сплачувати цей  податок  в  бюджет.

В матеріалах справи   є  зустрічний позов  відповідача про зобов’язання позивача списати  податковий  борг відповідача з прибуткового податку,  стосовно якого минув строк давності, але  в порядку  адміністративного судочинства  він не підлягає вирішенню в одному  провадженні з позовом позивача, оскільки  це не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як  вбачається  із матеріалів справи, 27.04.2004 року Синельниківською  об’єднаною державною податковою інспекцією була  проведена  перевірка правильності  справляння  прибуткового податку  з громадян Відкритим акціонерним товариством "Агротехсервіс - Синельникове" стосовно операцій,  пов’язаних  з обчисленням  прибуткового  податку з громадян за 2001-2004 роки.

За результатами  перевірки було  складено довідку № 18-171 від 27.04.2004 року, якою встановлено, що за перевіряємий період підприємство має  заборгованість по прибутковому  податку в сумі  256217 грн.,  яка  пояснюється  тим, що  підприємством  не  в повному  обсязі  перераховувався прибутковий податок до  бюджету.

Як вказано  прокурором  у позовній заяві, вимоги  заявлені по  заборгованості  на суму  174239 грн. 19 коп.  станом на  грудень 2003 року по  прибутковому податку на  виплачену орендну  плату за земельні та  майнові паї.

Відповідачем  для здійснення  статутної  діяльності   були укладені  договори оренди земельних  ділянок  з  громадянами України, які  мешкають в с. Діброва , с. Роздори та с. Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області і одержали  у власність  земельні ділянки  в процесі  реформування  колективних  сільськогосподарських  підприємств відповідно  до норм  Указу  Президента України „Про  невідкладні заходи щодо  прискорення реформування аграрного сектора економіки” від 03.12.99 року № 1529.

Згідно умов  укладених  договорів  Відкрите акціонерне товариство "Агротехсервіс - Синельникове" здійснювало  виплату  орендної плати  за користування  вказаними  ділянками  в грошовій та натуральній формах (грошима, шляхом видачі узгодженої кількості зерна,  борошна, насіння соняшника, круп, м’яса, надання послуг з обробки присадибних ділянок та ін.).  Загальна сума орендної плати,  виплаченої громадянам-орендодавцям (включаючи виплачену в  натуральній формі)  за користування  земельними  ділянками в період  з 2001 року –по 2003 рік, складає 1705887,79 грн.

Відповідно до ст.  1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92 „Про  прибутковий податок з громадян” платниками  прибуткового податку (суб’єктами  оподаткування) в  Україні є  громадяни України, іноземні громадяни та особи  без громадянства (надалі –громадяни) як ті,  що мають, так і ті,  що не мають постійного місця проживання в Україні.

Статтею  13  Декрету Кабінету Міністрів України „Про  прибутковий податок з громадян” передбачено, що згідно з розділомIV Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані  протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а  також інші доходи громадян,  не передбачені як об’єкти оподаткування у розділі ІІ та ІІІ Декрету.

Як вбачається із змісту ст. 8 Декрету, за правилами розділу ІІ  підлягають  оподаткуванню  доходи громадян, одержані  за  місцем  основної роботи (служби,  навчання) за виконання  трудових  обов’язків, у тому числі  за сумісництвом, за  виконання робіт за договорами підряду,  а також інші доходи, що  утворилися в  результаті надання за рахунок коштів  підприємств, установ,  організацій,  фізичних осіб –суб’єктів підприємницької діяльності своїм працівникам матеріальних і соціальних  благ  у грошовій і натуральній формі крім сум виплат,  що не виключаються до сукупного оподаткованого доходу, визначених у статті 5 Декрету. Норми  даного розділу не можуть  бути застосовані до відносин ват „Агротехсервіс –Синельникове” з громадянами –орендодавцями, скільки вони не працювали на  підприємстві.

Статтею 11 Декрету передбачено, що  за правилами розділу ІІІ Декрету оподатковуються доходи громадян, одержувані ними  від  підприємств, установ, організацій і фізичних осіб –суб’єктів підприємницької діяльності не за місцем основної роботи, в тому числі за сумісництвом,  за виконання  разових та інших робіт,  здійснюваних на основі договорів підряду та інших договорів цивільно –правового характеру,  та доходи фізичних осіб –суб’єктів  підприємницької діяльності, які  разом  з доходами  за місцем  основної роботи (служби,  навчання) одержують доходи від  здійснення  підприємницької діяльності. Крім того,  питання  оподаткування  доходів  за розділом ІІІ Декрету  деталізовані п.12 Інструкції про  прибутковий  податок  з громадян, яким  врегульовано питання утримання прибуткового податку за  виконані роботи (надані послуги) на підставі договорів підряду      та  інших цивільно –правових договорів (наприклад,  трудових угод), з коштів, що  підлягають виплаті громадян від  реалізації належним їм товарів, у вигляді авторських винагород і винагород за видання товарів науки, літератури і мистецтва та інше.

З аналізу змісту вказаних норм вбачається, що норми  розділу ІІІ  не  можуть  бути  застосовані до відносин ВАТ „Агротехсервіс –Синельникове” з громадянами –орендодавцями, оскільки ніяких робіт (ні за  сумісництвом, ні за договорами підряду, трудовими угодами та ін.) громадяни  для підприємства не виконували.

Таким чином, доходи, одержані громадянами України від надання в оренду належних їм на праві власності земельних ділянок, підлягають  оподаткуванню за правилами розділу IV зазначеного Декрету.

На виконання норм розділу  IV Декрету Кабінету Міністрів України „Про  прибутковий податок з громадян”  ВАТ „Агротехсервіс –Синельникове”  надсилало  до податкової інспекції  за місцем проживання громадян –орендодавців відомості за формою № 2  про розмір одержаних ними  доходів,  що відображено у акті  перевірки від 21.04.2004 року.

Враховуючи викладені обставини, суд    частково задовольняє  позовні  вимоги, виходячи  з наступного:

-          відповідач  фактично утримав  прибутковий   податок  з громадян  у вигляді  орендної плати, що  підтверджується відомостями про нараховані та  виплачені фізичним особам суми  доходів і суми  утриманих з  них податків та актами інвентаризації податкового боргу по прибутковому податку, що також не заперечується сторонами по справі;

-           сума утриманого податку не перерахована відповідачем в бюджет і, якщо врахувати заперечення відповідача, не повернута громадянам для самостійної  уплати в бюджет;

-          за даними позивача громадяни,  які  отримали доход у вигляді  орендної плати  від  відповідача, задекларували свій дохід з урахуванням утриманого у них податку відповідачем і отримали повернення надмірної суми податку за результатами перерахунку доходу за рік;

-           сума спірного податку регулюється  Розділом  IV Декрету    Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N 13-92  „Про  прибутковий  податок   з громадян”, статтею  14 якого передбачено обчислення  та перерахування  підприємством  суми  податку  при  виплаті  доходу   громадянам,  що не може  не  передбачати і його  утримання;

-          згідно з п/п. 3.2.1 п 3.2 ст. 3 Закону України  „Про порядок погашення зобов’язання платників податку перед бюджетами  та державними цільовими фондами” у будь-яких випадках,  коли платник податків згідно із законами з питань оподаткування уповноважений утримувати податок, збір (обов'язковий платіж), якими оподатковуються інші особи, у тому числі податки на доходи фізичних осіб, дивіденди, репатріацію, додану вартість, акцизні збори, а також будь-які інші податки, що утримуються з джерела виплати, сума таких податків, зборів (обов'язкових платежів) вважається бюджетним фондом, який належить державі або територіальній громаді та створюється від їх імені.

Враховуючи наведену норму, суд дійшов висновку, що відповідач  є уповноваженим утримувати спірний податок з доходів громадян у спірних правовідносинах, тому фактично утримана ним сума податку є власністю держави або територіальної громади. Вказаний висновок узгоджується з висновком  Вищого адміністративного суду України по даній справі, викладеним в ухвалі від 31.06.2006 року;

-          суми податку відповідно  до п/п. 3.2.1 п 3.2 Закону України  „Про порядок погашення зобов’язання платників податку перед бюджетами  та державними цільовими фондами” є власністю  у грошовому виразі і не  передбачають власність у вигляді майна;

-          помилкове посилання  прокурора  в позові  на норми Закону Украйни „Про  податок  з доходів  фізичних осіб”, який не діяв  в період утримання спірного податку,  не обмежує суд в застосуванні належної норми законодавства в силу норм  Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: стаття 106 КАС України не зобов’язує  позивача наводити правові підстави позову, а статтею 161 КАС України передбачено, що саме суд  вирішує, яку правову норму належить  застосувати до спірних  правовідносин;

-          аргументи відповідача  щодо  того, що  спірний  податок  не є  податковим  зобов’язанням  відповідача  і, як наслідок, не є  його податковим  боргом,  суд  відхилює, оскільки  п/п. 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 Закону України  „Про порядок погашення зобов’язань платників податку перед бюджетами  та державними цільовими фондами”  передбачає випадки стягнення утриманого податку не з платника цього податку та за причинами, передбаченими для стягнення такого податку, збору (обов'язкового платежу).

Таким чином, позовні вимоги  про звернення стягнення  на кошти і майно відповідача підлягає задоволенню в частині стягнення кошів,   оскільки тільки в цій частині позовні вимоги узгоджуються з нормами  чинного законодавства.

Керуючись ст. 94, 160-163,  п.6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства  України, суд-

ПОСТАНОВИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з  Відкритого акціонерного товариства "Агротехсервіс – Синельникове”  174239,19 грн.

В решті позову відмовити

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена у строки та порядку, передбачені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя                                                                                                       Н.Б.Кеся

Постанову підписано у повному обсязі 20.08.2007року