ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2007 р.
№ 7/730

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Кота О.В.,
Шевчук С.Р. (доповідач),
Владимиренко С.В.

розглянувши  касаційну скаргу і додані  документи
Відкритого акціонерного товариства
Акціонерної компанії “Київводоканал” в особі Розрахункового департаменту

на рішення
у справі
господарського суду
за позовом

до

третя особа

про

від 01.03.2007 року
№ 7/730
міста Києва
Відкритого акціонерного товариства
Акціонерної компанії “Київводоканал” в особі Розрахункового департаменту
Житлово-будівельного кооперативу
“Виноградар-10”
Акціонерна енергопостачальна компанія
“Київенерго”
стягнення 22042,04 грн.

В судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: Смірнова Н.М. (дов. №115 выд 26.06.2007 р.)

- відповідача: Бай І.П. (голова правління),

Кобилецький В.В. (дов. № б/н від 02.07.2007 р. ),

- третя особа:  не з'явилась;

В судовому засіданні з 05.07.2007 р. по 12.07.2007 р. оголошувалась перерва.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2006 р. до господарського суду міста Києва звернулося Відкрите акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" в особі Розрахункового департаменту з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Виноградар-10" про стягнення з останнього 22 042, 04 грн. за договором № 00006/4-07 від 01.02.2002р. про  надання послуг з водопостачання та водовідведення, а саме: 20 937,78 грн. боргу та 769,19 грн. інфляційних втрат, 217, 07 витрат по сплаті державного мита та  118 грн. - витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В процесі розгляду спору 19.01.2007          представник позивача подав клопотання про зменшення суми позовних вимог та  просив стягнути з відповідача 10 496, 04 грн. –основного боргу, 769, 19 грн. - інфляційних втрат, 217, 07 - витрат по сплаті державного мита, 118 грн. витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, оскільки під час розгляду справи відповідач частково сплатив суму основного боргу в розмірі 15 984, 52 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.03.2007 р. (суддя Якименко М.М.) у справі № 7/730  в позові відмовлено повністю. Рішення мотивоване тим, що позивачем не доведено підстав (матеріально-правових фактів) для стягнення вартості поставленої холодної води, що була використана для виготовлення гарячої води, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення грошових коштів по спірному договору є неправомірними.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить  скасувати рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2007 р. як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про стягнення з відповідача заборгованості в повному обсязі.

У відзиві на касаційну скаргу ЖБК "Виноградар-10" просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2007р. без змін, а скаргу - без задоволення, погоджуючись з висновками суду  попередньої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх  представників сторін,  обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2002 між позивачем (постачальником) та відповідачем (абонентом) було укладено договір на послуги з водопостачання та водовідведення № 00006/4-07.

Відповідно до умов Договору (п. 1.1) постачальник зобов'язується забезпечити абоненту постачання питної води та прийняти від абонента каналізаційні стоки, а абонент сплатити за вищезазначені послуги на умовах, які визначені цим договором та Правилами користування системами комунального водопостачання в містах і селищах України, затвердженими наказом Голови Держжитлокомунгоспу України № 65 від 01.07.1994.

Основними обов'язками постачальника за спірним договором є: забезпечення постачання питної  води, якість якої відповідає ДОСТу 2874-82, приймання каналізаційних стоків, які не перевищують гранично допустимі концентрації шкідливих речовин, здійснення заміни, ремонту несправних водолічильників, їх держперевірку за письмовою заявкою абонента, за його рахунок та попередньою оплатою вартості послуг, що надаються (п. 2.1).

У свою чергу, відповідач повинен сплатити вартість наданих послуг за тарифами встановленими в порядку, передбаченому чинним законодавством України, оформитися у позивача як абонент, представити перелік співабонентів тощо.

Метою укладення Договору було постачання питної води для потреб будинку 62-Б по проспекту Правди в місті Києві і він не пов'язаний з постачанням води відповідачу для виготовлення гарячої води.

Додаткової угоди про постачання холодної води, яка використовується для виготовлення гарячої води між сторонами не укладалось. При укладені зазначеного договору відповідачем позивачу був присвоєний абонентський номер 627-37, що підтверджується письмовою інформацією, доведеною позивачем до відома відповідача при укладені договору. За вказаним абонентським номером зареєстрований прилад обліку води, що знаходиться в будинку 62-Б по пр. Правди в м. Києві. Вказаний факт встановлений місцевим господарським судом.

Господарським судом міста Києва було досліджено, що на виконання умов договору позивач поставив абоненту питну воду, яка обліковується за вказаним особовим рахунком за період з листопада 2005 року по грудень (включно) 2006 року на суму 14 679,06 грн., абонентом було сплачено 15 965,10 грн., а тому на зазначену суму було зменшені позовні вимоги позивачем.

Господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що визначення вартості наданих послуг в рамках спірного договору повинно здійснюватись виходячи з даних показника лічильника, зареєстрованого за абонентським номером 627-37 по якому існує переплата, а  позовні вимоги про стягнення з позивача грошових коштів за договором згідно  приладу обліку  води  за абонентським номером  627-36 є неправомірними, оскільки прилад обліку, якому присвоєно абонентський номер 627-36 не стосується взаємовідносин  сторін по спірному договору, є окремим предметом спору і повинен вирішуватися в іншому провадженні.

Викладене свідчить про те, що відповідач фактично не має боргу за надані позивачем послуги по спірному договору.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд правильно застосував норми зобов’язального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність боргу відповідача перед позивачем.

Доводи касаційної скарги, які зводяться до намагань додатково дослідити та оцінити докази, суд касаційної інстанції залишає поза увагою як такі, що виходять за межі його повноважень.

За таких обставин, прийняте у справі рішення суду першої інстанції відповідає матеріалам справи та вимогам закону, а тому судовий акт слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117 - 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Акціонерна компанія “Київводоканал” в особі Розрахункового департаменту залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 01.03.2007р. у справі №7/730 залишити без змін.

Головуючий                                                                                Кот О.В.

С у д д я                                                                                Шевчук С.Р.

С у д д я                                                                                Владимиренко С.В.