ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

05.06.07                                                                                           Справа№ 1/101-20/31А

За позовом: Відкритого акціонерного товариства “Пасавтопром”, м.Львів

до відповідача: Львівської міської ради, м.Львів

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест”, м.Львів

про визнання нечинною та скасування ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006 р. № 269 “Про погодження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт - Інвест” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові”.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя  Манюк П.Т.

суддя  Деркач Ю.Б.

суддя  Масловська Л.З.

При секретарі Кравець В.П.

Представники:

від позивача:  Жила В.С. –представник

Лоцман А.Б. - представник

від відповідача: Оліярник Р.І. - представник

від 3-ї особи: Сікиринський Ю.О. - представник

Суть спору:

Розглядається справа за позовом Відкритого акціонерного товариства “Пасавтопром” до Львівської міської ради за участю Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна компанія “Комфорт -Інвест” про визнання нечинною та скасування ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006р. № 269 “Про погодження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт - Інвест” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові”.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою голови господарського суду Львівської області від 29.03.2007р. призначено колегіальний розгляд справи № 1/101-20/31 А у складі трьох судді: Манюка П.Т. –головуючого, суддів Деркача Ю.Б., Синчука М.М.

Ухвалою голови господарського суду Львівської області від 15.05.2007р. колегіальний склад суддів змінено. Замість судді Синчука М.М. в склад колегії введено суддю Масловську Л.З.

Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали.

Представник Відповідача в судових засіданнях позовні вимоги заперечив.

Представник третьої особи в судових засіданнях позовні вимоги заперечив.

Повний текст постанови підписаний та направлений сторонам 23.05.2007 року.

Cудом встановлено наступне:

19.10.2006р. Львівською міською радою прийнято ухвалу № 269 “Про погодження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові”, якою погоджено ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові. Зобов’язано  ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” в тримісячний термін подати на затвердження міської ради проект відведення земельної ділянки. Зобов‘язано Управління природніх ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради при підготовці проекту ухвали про затвердження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” проекту відведення земельної ділянки врахувати його інвестиційні зобов‘язання щодо передачі Львівській міській раді квартир площею 15 відсотків від загальної площі житлових квартир після завершення будівництва житлових будинків.

Позивач просить скасувати вказану Ухвалу Львівської міської ради. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що земельні ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові призначались для будівництва житла працівникам підприємства ВАТ “Пасавтопром”, яке є правонаступником Львівського автобусного заводу, в зв”язку з наявністю житлової черги на підприємстві та необхідністю забезпечення працівників житлом.

Вказані ділянки відводилися позивачу на підставі рішень Львівського міськвиконкому від 28.07.1989 року № 220 “Про надання дозволу підприємствам і організаціям на проектування і будівництво житла господарським способом в кварталі по вул.Хуторівка”, та від 20.09.1990 року № 450 „Про комплексність забудови житлового кварталу по вул. Хуторівка в м.Львові”. На підставі вказаних рішень позивач являється землекористувачем спірних ділянок, тому у випадку надання вказаних ділянок іншій особі, ці земельні ділянки підлягали вилученню у позивача, в порядку встановленому Земельним кодексом України.

Наявний в технічній документації на відповідну земельну ділянку лист ВАТ “Львівський автобусний завод”, датований 02.09.2005р. за № 1423, яким погоджено відчуження земельної ділянки, на думку позивача, не відповідає законодавчо встановленим вимогам щодо волевиявлення юридичної особи про вилучення з її землекористування земельної ділянки.

У представленому відзиві представник відповідача позовні вимоги заперечив, покликаючись на те, що ухвала Львівської міської ради від 19.10.2006 року № 269 винесена в межах чинного законодавства.          Позивачем, на думку представника відповідача, не представлено жодних доказів того, що земельна ділянка по вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові знаходилась у власності, чи у користуванні ВАТ “Львівський автобусний завод”, або у його правонаступника - ВАТ “Пасавтопром”.

Також, зазначив представник відповідача, незважаючи на те, що ВАТ Львівський автобусний завод” можна вважати лише фактичним користувачем земельної ділянки на вул.Демнянській, дане підприємство надало згоду на вилучення земельної ділянки площею 1,0416 га на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а на користь ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест”, що підтверджує лист від 02.09.2005р. № 1423 за підписомм голови правління ВАТ “ЛАЗ” Комара В.С.

Прийняття оспорюваної ухвали не означає надання права користування земельною ділянкою третій особі, оскільки таке право у третьої особи може виникнути лише після виготовлення проекту відведення, погодження його у встановленому порядку, прийняття відповідного рішення міською радою з наступним укладенням договору оренди земельної ділянки.

У представленому поясненні третя особа позовні вимоги заперечила з мотивів, що оспорюванною ухвалою не порушено прав та охоронюваних інтересів позивача. Подана позовна заява ВАТ “Пасавтопром” підписана неналежною особою, оспорювана земельна ділянка не перебувала ні у власності, ні у користуванні Позивача, а твердження Позивача про те, що дана земельна ділянка перебуває у його постійному користуванні, суперечить чинному законодавству, оскільки, ВАТ “Пасавтопром” не є підприємством державної, комунальної форми власності, та не належить до громадської організації інвалідів.

ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” на праві приватної власності належать об”єкти нерухомості, що розміщені на спірних земельних ділянках: будівля складу-майстерні, загальною площею 44,3 кв.м., що знаходиться по вул.Демнянській 6-В; будівля контори загальною площею 85,0 кв.м., що знаходиться по вул.Демнянській 6-б у м.Львові; житловий будинок незавершений будівництвом по вул.Демнянській, 24-а.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства  України, адміністративним (згідно п.6 Перехідних положень КАС України –господарським) судам підвідомчі спори щодо оскарження рішень суб‘єкта владних повноважень, його дій чи бездіяльності. Акт державного чи іншого органу –це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов‘язковий характер для суб‘єктів цих відносин.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом. Виходячи із приписів ст. 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб‘єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 104 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як встановлено судом, 19.10.2006 року Львівською міською радою прийнято ухвалу № 269 “Про погодження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові”.

Вказаною ухвалою погоджено ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові. Зобов’язано  ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” в тримісячний термін подати на затвердження міської ради проект відведення земельної ділянки. Зобов‘язано Управління природніх ресурсів та регулювання земельних відносин при підготовці проекту ухвали про затвердження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” проекту відведення земельної ділянки врахувати його інвестиційні зобов‘язання щодо передачі Львівській міській раді квартир площею 15 відсотків від загальної площі житлових квартир після завершення будівництва житлових будинків.

Позивач вважаючи, що він є належним землекористувачем земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові, просить визнати нечинною та скасувати вказану ухвалу.

Однак погодитися із доводами позивача колегія суддів не може, виходячи із наступного.

Згідно з приписами ст.125 Земельного кодексу України право власності та право користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Позивачем не представлено жодних належних доказів, які б підтверджували його право користування спірною земельною ділянкою, зокрема відповідного державного акту чи договору оренди земельної ділянки, як цього вимагають зазначені вище приписи ст.125 Земельного кодексу України, а також передбачалось ст. 23 Земельного кодексу України, що діяв до 01.01.2002 року.

Позивачем не представлено жодних доказів, які б свідчили про його фактичне користування спірною земельною ділянкою, справляння плати за землю у встановленому порядку та розмірах.

Суд вважає необґрунтованим посилання позивача, в підтвердження свого землекористування на те, що 28.07.1989 року Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів прийнято рішення № 220 “Про надання дозволу підприємствам і організаціям на проектування і будівництво житла господарським способом в кварталі по вул.Хуторівка”, яким дозволено Львівському автобусному заводу проектування та будівництво житла господарським способом в кварталі по вул. Хуторівка, оскільки Виконавчим комітетом Львівської міської ради рішенням від 20.09.1990 року № 450, відмінено рішення Львівського міськвиконкому від 28.07.1989 року № 220 в частині закріплення за підприємствами конкретних корпусів та визначено замовників на проектування та будівництво об‘єктів житла, соцкультпобуту та інженерного забезпечення в кварталі Хуторівка.

Згідно приписів ст. 20 чинного в цей період Земельного кодексу УРСР (набрав чинності з 01.01.1971 року), право користування засвідчувалось державними актами згідно форм встановлених Радою Міністрів СРСР та Радою Міністрів УРСР. Позивачем не представлено суду вказаних актів.

Посилання позивача на те, що на відведеній йому, на підставі лише рішень Львівського міськвиконкому  від 28.07.1989 року № 220 та від 20.09.1990 року № 450, земельній ділянці на вул. Демнянській, 24 зведено житловиий будинок, про що свідчить Акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об‘єкта від 19.04.2006 року, затверджений рішенням виконкому Львівсько міської ради від 02.06.2006 р. № 720, спростовується Ухвалою Львівської міської ради від 28.04.2005 року № 2279 „Про користування ВАТ „Львівський автобусний завод” земельною ділянкою на вул. Деснянській, 16-а, 18-а, 24 у м.Львові” та договорами оренди від 10.04.2006 року № С-520 та № С-521, якими землекористування позивача вказаними земельними ділянками оформлено у встановленому земельним законодавством порядку.

Колегія суддів зауважує, що рішення Львівського міськвиконкому  від 28.07.1989 року № 220 та від 20.09.1990 року № 450, стосуються Львівського автобусного заводу, а не позивача (ВАТ „Пасавтопром”), як правонаступника Львівського автобусного заводу, оскільки земельне законодавство, що діяло до 01.01.2002 року не передбачало правонаступництва у земельних питаннях.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 27 Земельного кодексу України (чинного до 01.01.2002 року) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі припинення діяльності підприємства. Діяльність Державного підприємства „Львівський автобусний завод” була припинена шляхом його реорганізації (перетворення) у Відкрите акціонерне товариство „Львівський автобусний завод” на підставі рішення Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу і конверсії України від 08.08.1994 р. № 1122 „а”, відповідно до Указу Президента України від 15.06.1993 р №210/93 „Про корпоратизацію державних підприємств”. ВАТ „Пасавтопром” є правонаступником ВАТ „Львівський автобусний завод”, про що вказано у п. 2.1. Статуту позивача, копія якого долучена до матеріалів справи.

Посилання позивача, в обґрунтування позовних вимог, на невідповідність законодавству листа ВАТ „Львівський автобусний завод” від 02.09.2006 року № 1423, а також його клопотання про необхідність проведення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення дати будівництва будівлі, яка зареєстрована за № 6-в на вул. Демнянська у місті Львові судом відхилені як безпідставні, оскільки, як вбачається із преамбули оспорюваної ухвали, вказані обставини не були підставою прийняття ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006 року № 269 “Про погодження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт-Інвест” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові”.

Виходячи із викладеного вище, колегія суддів прийшла до висновку про безпідставність позовних вимог, у задоволенні яких слід відмовити.

Враховуючи  викладене та керуючись ст.ст. 26, 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст.ст. 125, 152, 155 Земельного кодексу України,  ст.ст. 6, 17, 71, 72, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог Відкритого акціонерного товариства “Пасавтопром” до Львівської міської ради за участю Третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача –Товариства з обмеженою відповідальністю “Інвестиційна компанія “Комфорт -Інвест” про визнання нечинною та скасування ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006р. № 269 “Про погодження ТзОВ “Інвестиційна компанія “Комфорт - Інвест” місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул.Демнянській, 6-б, 6-в, 24-а у м.Львові” відмовити повністю.

2. Постанова набирає законної сили в строк та порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

3. Постанова може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий    Суддя

суддя                                                                                                              Деркач Ю.Б.

суддя                                                                                                    Масловська Л.З.