ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
=======================================================================
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"21" червня 2007 р.

14:50

Справа №  1/480/07

м. Миколаїв

За позовом: Державна податкова
інспекція у Центральному районі м. Миколаєва.                     /54030, м. Миколаїв, вул.
Потьомкінська, 24/ До відповідача: Приватний  підприємець ОСОБА_1.                           /АДРЕСА_1/ про:
стягнення 1 960, 21 грн.

Суддя
Васильєва Л.І.

Секретар
судового засідання Дьяченко Т.В.

Представники:

Від
позивача: Чаричанський П.О, довіреність від 02.02.2007р.

Від
відповідача: ОСОБА_1, підприємець.

Позивач звернувся з позовом до
господарського суду про стягнення з відповідача штрафної санкції в сумі 1 960,
21 грн., обґрунтовуючи свої вимоги наявністю податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_1 про застосування до відповідача 1 761 грн.
штрафних санкцій (61 грн. за порушення п.1 ст.3 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,  громадського харчування та послуг”, 1
700 грн. за порушення норм Закону України “Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів” - роздрібна торгівля алкогольними
напоями без наявності ліцензії на такий від діяльності) та податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_2 про застосування до відповідача 200 грн.
штрафних санкцій (за порушення ч.1 ст.3 Закону України “Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності”), які у встановленому порядку відповідачем не
оскаржені, тобто є чинними, а застосована штрафна санкція - не сплачена.

Відповідач у письмових запереченнях
проти позову заперечує і вважає, що він задоволенню не підлягає з тих підстав,
що на час перевірки він знаходився на спрощеної системі оподаткування, тобто
був звільнений від придбання патенту та позивачем пропущено строк позовної
давності, передбачений статтею 258 Цивільного кодексу України
щодо стягнення штрафу (а.с.13-15).

Розглянувши надані докази,
заслухавши доводи сторін у судовому засіданні - суд

в с т а н о в
и в:

01.07.2004
року  позивач здійснив перевірку   щодо дотримання  відповідачем законодавства при здійсненні
розрахункових операцій у сфері готівкового і безготівкового обігу об'єкту
торгівлі відповідача -літній майданчик, що розташовані за адресою ніжна
набережна БАМ поблизу танцплощадки, про що склав акт НОМЕР_3 (а.с.7-8).

За результатами  перевірки позивач направив відповідачу
податкове повідомлення - рішення НОМЕР_1про застосування до відповідача 1 761
грн. штрафних санкцій та  податкове
повідомлення - рішення НОМЕР_2 про застосування до відповідача 200 грн.
штрафних санкцій (а.с.12). Оскільки відповідач не сплатив суму штрафу у
добровільному порядку, позивач просить
стягнути їх у судовому порядку.

Позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного:

штрафні санкції  по вказаним вище податковим
повідомленням-рішенням застосовані за порушення вимог Законів України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,  громадського харчування та послуг”, “Про
державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, “Про патентування деяких
видів підприємницької діяльності”, які не є законами про оподаткування, а
застосовані штрафні санкції не є штрафними санкціями у розумінні пункту 1.5.
статті 1 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”.

Отже,  у позивача відсутнє право згідно статті 6 Закону
України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами” направляти відповідачу податкове
повідомлення-рішення з визначенням суми штрафу сумою податкового зобов'язання і
застосуванням правових наслідків щодо
несвоєчасної сплати штрафу (податкової застави, тощо).

Як свідчить акт перевірки від
01.07.2004 року позивачем допущено порушення пунктів 1 статті 3 Закону
України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері
торгівлі,  громадського харчування та
послуг”, а саме не проведення розрахункової операції через РРО та не
роздрукування відповідного розрахункового документу на сума покупки 12, 20
грн., статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва та
обігу спирту етилового, коньячного та плодового, алкогольними напоями та
тютюновими виробами”  - здійснювалась
торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії, частини 1 ст.3 Закону
України “Про патентування деяких видів підприємницької діяльності” -відсутній
торговий патент.

Доводи відповідача, що на час
перевірки він знаходився на спрощеної системі оподаткування, тобто був
звільнений від придбання патенту та позивачем пропущено строк позовної
давності, передбачений статтею 258 Цивільного кодексу України
щодо стягнення штрафу судом відхиляються, оскільки відповідач не відноситься до
кола осіб на яких у відповідності зі ст.3 Закону України “Про патентування
деяких видів підприємницької діяльності” не поширюється дія цього закону
щодо патентування торгової діяльності та на зазначені правовідносини не
розповсюджуються норми Цивільного кодексу України.

Разом з тим, при зверненні з
позовом позивач не врахував вимог Господарського кодексу України, а
саме:

відповідно припису статті 238 Господарського
кодексу України застосовані до відповідача штрафні санкції є одним із видів
адміністративно-господарських санкцій.

Стаття 250 Господарського
кодексу України визначає, що адміністративно -
господарські     санкції    можуть
бути застосовані до суб'єкта господарювання протягом  шести
місяців  з дня  виявлення
порушення,  але  не пізніш як через один рік з дня порушення
цим суб'єктом встановлених законодавчими
актами  правил

здійснення господарської
діяльності,  крім випадків,  передбачених законом.

У відповідності за статтею  25 Закону України “Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та  послуг”, суми  фінансових санкцій, які визначені статтями
17-24    цього   Закону,
підлягають   перерахуванню   суб'єктами підприємницької   діяльності
до  Державного  бюджету
України  в десятиденний  термін з дня прийняття органами державної
податкової служби України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Податкові повідомлення-рішення  про застосування  фінансових санкцій позивач прийняв 07.07.2004
року і вони були вручені відповідачу 20.07.2004 року (а.с.12).

В строк до 30 липня 2004 року
відповідач застосовані до нього штрафні санкції не сплатив.

Отже, з огляду на статтю 250 Господарського
кодексу України позивач мав право звернутись до
суду щодо стягнення штрафних санкцій не пізніше 30 липня   2005 року.

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом щодо стягнення штрафних санкцій
в сумі 1 960, 21 грн. 23 травня 2007 року, тобто поза межами строку,
встановленого статтю 250 Господарського кодексу України.

Крім цього, на підставі ст.17 Закону
України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів” рішення
про стягнення штрафів за порушення вимог Закону України “Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів” в том числі за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на такий від діяльності приймаються
органом, який видав ліцензію на право торгівлі алкогольними напоями і
тютюновими виробами, тобто Регіональним управлінням Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної
податкової адміністрації у Миколаївській області.

Отже, позивач в частині позовних
вимог щодо стягнення 1 700 грн. за порушення норм Закону України “Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових виробів” - роздрібна торгівля алкогольними
напоями без наявності ліцензії на такий від діяльності не є органом стягнення.

За таких обставин в задоволенні
позову необхідно відмовити.

Керуючись  ст.ст. 94, 160, 162-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України, - суд

П О С Т А Н О
В И В :

В
задоволенні позову відмовити.

Постанова у відповідності зі ст.254
Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після
закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не
було подано.

Сторони, які беруть участь у
справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанову повністю або
частково у порядку і строки встановлені ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя

Л.I.Васильєва