ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2007                                                                                   Справа № А36/108-07

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідача),

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання Чоха Л.О.,

за участю представників сторін :

від позивача: Бершадська Т.А., довіреність від 05.05.07,  представник;

від відповідача: Міхайлов О.В., довіреність №3/79/10/10 від 09.01.07,  державний податковий інспектор юридичного відділу;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інженерно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОТ”, с.Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області, на  постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  01.03.07р.  у справі   №А36/108-07

за позовом Інженерно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОТ”, с.Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області;

до Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області;

про визнання недійсним рішення та спонукання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від  01.03.07р.  у справі №А36/108-07 за позовом Інженерно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОТ”, с.Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області, (далі –ІК ТОВ “ЛОТ”) до Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, (далі –Криворізька МДПІ у Дніпропетровській області) про визнання недійсним рішення та спонукання вчинити певні дії адміністративний позов задоволено частково. Визнано недійсним рішення начальника Криворізької міжрайонної державної податкової інспекції у Дніпропетровській області № 38 від 17.02.2006 року. Присуджено на користь позивача судові витрати в сумі 1 грн. 70 коп. В решті позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що рішення начальника Криворізької МДПІ у Дніпропетровській області № 38 від 17.02.2006 року щодо зменшення суми переплат позивача з ПДВ на 27908,00 грн. у зв’язку з сплином термінів позовної давності порушує вимоги Закону України “Про податок на додану вартість” та Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”. Заяву про відшкодування ПДВ позивач подав у межах 1095 днів, встановлених п.п. 15.3.1 ст. 15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами”. Списання вказаної суми законом не передбачено. Щодо вимог позивача спонукати Криворізьку МДПІ у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме: поновити облікування на особовому рахунку ІК ТОВ “ЛОТ” 27908,23 грн. бюджетного відшкодування ПДВ, та зарахувати недоїмку в рахунок бюджетного відшкодування без визначення штрафної санкції та пені за порушення терміну сплати податку суд виходив з того, що позивачем не надано доказів підтвердження податковим органом суми бюджетного відшкодування, яка обліковувалась на особовому рахунку позивача як переплата, що вимагає п.п.7.7 ст. 7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову господарського суду Дніпропетровської області від 01.03.2007 року по даній справі в частині незадоволення позовних вимог щодо спонукання виконання певних дій, прийняти нову постанову, якою спонукати Криворізьку МДПІ у Дніпропетровській області вчинити певні дії, а саме: поновити облікування на особовому рахунку ІК ТОВ “ЛОТ” 27908,23 грн. бюджетного відшкодування з ПДВ, та зарахувати недоїмку в рахунок бюджетного відшкодування без визначення штрафної санкції та пені за порушення терміну сплати податку. Посилається на невірне тлумачення судом п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість”.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення і закрити провадження у даній справі в зв’язку з закінченням строків позовної давності. Посилається на те, що для перевірки законності нарахування бюджетного відшкодування підприємство підтверджуючих документів не надало. Листом від 19.02.2003 року повідомило відповідача про припинення діяльності підприємства з 30.12.2002 року і відповідно до п.п. 15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами і державними цільовими фондами” втратило право на бюджетне відшкодування.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду скасувати, в позові відмовити виходячи з наступного:

Відповідно до п.1.8 ст.1 Закону України “Про податок на додану вартість” бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачено п.7.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”.

Станом на 01.01.2006 р   на особовому рахунку платника  податку ІК ТОВ «ЛОТ»обліковувалась переплата з ПДВ у сумі 27908,23 грн., яка утворилася   за рахунок від’ємних значень врахувань зазначеного податку згідно поданих до податкового органу Декларацій з ПДВ за липень 2002 р. - 18246,23грн (залишок), вересень 2002 р- 9641,00грн. та жовтень 2002 р. -21,00 грн. Зазначені суми заявлені ІК ТОВ"ЛОТ" (стр.25.1.1 відповідних Декларацій) для направлення в рахунок платежів наступних періодів (п.2.4 Порядку відшкодування ПДВ , який було затверджено Наказом ДПАУ та Державного казначейства України №209/72 від 02.07.1997 р, та зареєстрованого Мінюстом України у 2001 р.), що є правом підприємства та не порушує чинного законодавства.

Відповідно до п.п.7.7.4 п.7 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Відповідно до п.п.7.7.5 п.7 ст.7 цього ж Закону протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З матеріалів справи вбачається, що переплата з ПДВ у сумі 27908,23 грн. утворилася за рахунок від’ємних нарахувань в податкових деклараціях з податку на додану вартість за липень 2002р - 18246,00грн (залишок), вересень 2002р - 9641,00грн, жовтень 2002р - 21,00грн. Напрямок відшкодування - в рахунок майбутніх платежів. Остання перевірка на підприємстві з питань правомірності відшкодування проводилась за період –квітень 2000 року, ІК ТОВ “ЛОТ” надало на адресу Криворізької МДПІ лист № 11 від 19.02.2003 року про припинення діяльності підприємства з 30.12.2002 року та звільнення робітників на чолі з директором у зв’язку з не укладанням договорів.

Для перевірки законності заявленого відшкодування в сумі 27908,00 грн. Криворізька МДПІ відповідно до п.7.2.8 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” звернулася до ІК ТОВ “ЛОТ” з вимогою надати підтверджуючі документи (запит Криворізької МДПІ “Про надання документів” від 29.06.2005 року № 5273/10/23-505). Підприємством підтверджуючих документів щодо відшкодування ПДВ не надано. Підприємство за юридичною адресою не знаходиться, що підтверджено актами перевірки місцезнаходження від 25.07.2005 року та від 15.02.2006 року. Тобто вина відповідача в тому, що перевірка не була проведена відсутня.

Підпунктом 15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України від 21.12.2000 №2181-ІІІ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»передбачено граничні строки для подання заяв на повернення надміру сплачених або невідшкодованих податків і зборів не пізніше 1095 днів, наступного за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. Правом на бюджетне відшкодування в межах цього строку позивач не скористався, з січня 2003 року господарську діяльність не вів.

За вказаних обставин рішення керівника від 17.02.2006 року № 8 винесено у відповідності до вищезазначених норм, а висновок господарського суду стосовно його недійсності є помилковим.

Позивачем не надано доказів встановленого податковим законодавством  підтвердження податковим органом суми бюджетного відшкодування, яка обліковувалась в особовому рахунку позивача як переплата.

Сторонами не надано суду доказів підтвердження актом документальної невиїзної (камеральної) перевірки чи позапланової виїзної (документальної) перевірки суми податку на додану вартість, яка задекларована платником податку до відшкодування і яка обліковувалась на особовому рахунку позивача як переплата у спірний період.

Крім того, сам лише факт обліку в особовому рахунку суми переплати з податку не може бути доказом того, що це є підтверджена податковим органом сума бюджетного відшкодування, оскільки податковий орган зобов'язаний вносити до особового рахунку суми як податкових зобов'язань та кредиту, заявлених платником податку у податкових деклараціях без здіснення їх перевірки під час прийняття податкових декларацій.

За викладених обставин вимоги позивача в частині поновлення облікування на особовому рахунку ІК ТОВ „ЛОТ" 27908грн.23коп бюджетного відшкодування з ПДВ, та зарахування недоїмки в рахунок бюджетного відшкодування не підлягають задоволенню, оскільки не базуються на нормах діючого законодавства, про що і зазначено в постанові господарського суду.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, оскаржувана постанова підлягає скасуванню. В задоволенні позову слід відмовити за його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інженерно-комерційного товариства з обмеженою відповідальністю “ЛОТ”, с. Чкаловка Криворізького району Дніпропетровської області  задовольнити частково.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  01.03.07р.  у справі № А36/108-07скасувати.

В задоволенні позову відмовити

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:                                                            Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                І.А. Сизько

Суддя                                                                                        І.В. Тищик