СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.07                                                                                 Справа № 5/57.

Господарський суд Луганської області у складі головуючого судді Закропивного О.В., при секретарі Шмалько О.М., за участю представників сторін:

від позивача –Височіна Ю.В. (довіреність № 23-11-6 від 03.01.07.);

від відповідача – Ямпольська О.В. (довіреність № 141, 30.01.07.);

розглянувши матеріали справи за позовом:

відкритого акціонерного товариства «Лисичанська сода»(м. Лисичанськ, Луганської області, вул. Красна, 1, ідент. код 00204889) до управління охорони здоров’я Лисиченської міської ради (м. Лисичанськ, Луганської області, пр-т Леніна,134, ідент. код 25370548);

про стягнення 85670,6 грн., –

В С Т А Н О В И В:

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію в сумі 53226,94 грн., 12590,70 грн. пені, 15079,64 грн. інфляційних нарахувань та 4773,32 грн. 3% річних.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзивом на позовну заяву та його представник  в судовому засідання позовні вимоги визнали частково лише в сумі основного боргу. Крім того, представник відповідача надав до суду документи про сплату даної заборгованості після подачі позивачем позовної заяви.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін та оцінивши надані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача є частково обґрунтованими з наступних підстав.

Між сторонами у справі були укладені договори на відпуск теплової енергії із систем ВАТ Лисичанська сода № 12 від 01.01.02., № 13 від 02.12.02., № 1-1 від 01.01.03 та № 11 від 01.01.04.

За умовами зазначених договорів позивач зобов’язувався постачати відповідачу теплову енергію в потрібних йому обсягах, згідно з умовами та режимами тепло-споживання, а останній приймати та своєчасно її оплачувати.

Як вбачається з матеріалів справи позивач свої зобов’язання по даних договорах виконав у повній мірі. Однак, відповідач в порушення п.п. 4.1., 4.2. зазначених договорів у повній мірі не розрахувався за отриману теплову енергію, внаслідок чого в нього утворилась заборгованість перед позивачем на загальну суму 53226,94 грн.

Згідно ст. ст. 525, 526, ЦК України та ст. 193 ГК України господарські зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, за умовами договору та вимогами Господарського і Цивільного кодексів України у встановлений строк, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також, згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов’язання, також, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми.

На суму несплаченої частини заборгованості позивачем нараховані 3% річних в розмірі 4773,32 грн. та інфляційні втрати в сумі 15079,64  грн., які підлягають стягненню на користь позивача.

Крім того, відповідно до п. 5. даних договорів, позивачем нарахована пеня відповідачу за невчасне виконання зобов’язань в розмірі 12590,70 грн.

Частиною 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Статтею 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Таким чином, враховуючи вимоги ст. 232 ГК України та ст. 258 ЦК України суд вважає, що вказана пеня не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Отже, суд вважає, що з урахуванням часткової сплати відповідачем зазначеної заборгованості після подачі позивачем позовної заяви з нього на користь позивача слід стягнути 19535,22 грн.

Крім того, відповідно до ст. 49 ГПК України на відповідача покладаються господарські витрати, понесені позивачем, по сплаті держмита в сумі 195,32 грн. і 26,90 грн. на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського  процесуального кодексу України суд, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з управління охорони здоров’я Лисиченської міської ради (м. Лисичанськ, Луганської області, пр-т Леніна,134, ідент. код 25370548) на користь відкритого акціонерного товариства «Лисичанська сода»(м. Лисичанськ, Луганської області, вул. Красна, 1, ідент. код 00204889)  заборгованість в сумі 19535,22 грн., витрати сплаті по держмита у сумі 195,32 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 26,90 грн., видати на виконання наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3.          в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку з дня його підписання.

Дата підписання :  03.03.07.

Суддя                                                                                                    О.В. Закропивний