ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  30/121

26.04.07

За позовом    Закритого акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»

До          Державного підприємства «Енергоринок»

Про                        стягнення 2 196 939,50 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

В засіданнях приймали участь представники:

Від позивача       Нікітін А.С.  –представник за довіреністю № 36/04 від 17.01.05.

Від відповідача   Філіпова Н.А. –представник за довіреністю № 01/10-104Д від 09.02.07.;

Шубін В.М. – представник за довіреністю № 01/10-99 Д від 09.02.07.

Рішення прийнято 26.04.07. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, в зв’язку з оголошеними в судових засіданнях з 03.04.07. по 17.04.07. та з 17.04.07. по 26.04.07. перервами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Закритого акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»до Державного підприємства «Енергоринок»про стягнення з відповідача 2 196 939,50 грн. заборгованості (1 520 034,01 грн. –основного боргу, 245 806,51 грн. –пені, 347 559,43 грн. –збитків від інфляції, 83 539,55 грн. –      3 % річних) за Договором № 309/01 від 31.01.01.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору № 309/01 від 31.01.01. не сплатив позивачу за отриману електроенергію,  внаслідок чого у ДП «Енергоринок»виникла заборгованість перед ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.07. порушено провадження у справі № 30/121, розгляд справи було призначено на 03.04.07. о 15-00.

02.04.07. представником позивача через канцелярію Господарського суду міста Києва було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у відповідності до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 3 668 651,49 грн. заборгованості (2 911 862,41 грн. –основного боргу, 286 237,97 грн. – пені, 372 426,32 грн. –збитків від інфляції, 98 124,79 грн. –3 % річних).

В судовому засіданні 03.04.07. представником відповідача було надано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого Державне підприємство «Енергоринок»позов не визнає та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог у повному обсязі, оскільки вважає, що стягнення з поточних рахунків ДП «Енергоринок»коштів в рахунок погашення суми заборгованості за електричну енергію буде суперечить ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», відповідно до якої кошти за електричну енергію перераховуються з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання згідно з алгоритмом, що встановлюється НКРЕ.

В судовому засіданні 03.04.07. судом на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 17.04.07. о 15-30.

В судовому засіданні 17.04.07. представник позивача підтримав свої уточнені позовні вимоги, та просить суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача в судовому засіданні 17.04.07. було надано суду заперечення на заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до яких Державне підприємство «Енергоринок»проти позову заперечує.

В судовому засіданні 17.04.07. судом на підставі ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 26.04.07. о 14-00 для виготовлення повного тексту рішення по справі № 30/121.

Розглянувши подані матеріали справи, та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.01.01. між Закритим акціонерним товариством  «Білоцерківська теплоелектроцентраль»(далі - ТЕЦ) та Державним підприємством «Енергоринок»(надалі –ДПЕ) було укладено Договір № 309/01 (надалі - Договір), відповідно до умов якого (п. 1) ТЕЦ зобов’язався продати, а ДПЕ –купувати електроенергію, вироблену ТЕЦ та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, додатковими угодами від 29.12.01., 14.12.05., 21.03.06., 16.06.06., 26.09.06. дія Договору пролонгувалась.

Згідно до п. 8.5 Договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 26.09.06.) передбачено, що Договір вступає в силу з 31.01.01. та діє до 31.12.06.

У відповідності до п.п. 3.10, 3.11 Договору, до 15 числа  (включно) місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ надає ТЕЦ поштою підписаний зі свого боку Акт у двох примірниках, а ТЕЦ в триденний термін після отримання Акту підписує їх у двох примірниках та надає до ДПЕ один примірник поштою.

У відповідності до п. 4.1 Договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 25.03.02.) розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, які перераховуються на поточний рахунок позивача та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), та згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, з п. 4.2 Договору (зі змінами, внесеними додатковою угодою від 25.03.02.) платежі за отриману відповідачем електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним режимом використання ДПЕ відповідно алгоритму ОРЕ (оптового ринку електроенергії), який затверджується Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ).

Відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику», кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку електричної енергії, всіма енергопостачальниками перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. З поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії зазначені кошти спрямовуються зокрема енергогенеруючим компаніям та іншим суб'єктам підприємницької діяльності, які провадять продаж електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії.

Згідно п. 1 Постанови НКРЕ від 30.12.05. № 1278 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії»Державне підприємство «Енергоринок»щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, за виключенням коштів, які надходять як оплата ПДВ, коштів, що надійшли відповідно до постанов НКРЕ від 29.10.03. № 1086, від 27.01.06. № 123, від 31.08.06. № 1155, та коштів, що надходять відповідно до постанови НКРЕ від 12.01.07. № 11, де учасниками розрахунків є теплоелектроцентралі, зобов’язано здійснювати перерахування, зокрема, теплоелектроцентралям (крім ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»та АЕК «Київенерго») суми  коштів (за виключенням коштів, які надійшли відповідно до постанови НРКЕ від 12.01.07. № 11), яка визначається як добуток вартості фактичної товарної продукції попереднього дня (у перший банківський день тижня –фактичної товарної продукції трьох попередніх днів) та коефіцієнту, зазначеного в додатку до цієї постанови.

У відповідності до п. 4.5 Договору по результатах розрахунків за місяць ДПЕ надсилає ТЕЦ акт звірки розрахунків між сторонами до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, а позивач в свою чергу, в триденний термін після отримання цього Акту надсилає до відповідача його примірник за підписом керівництва ТЕЦ.

Як зазначає позивач, протягом 2001-2006 років ним продавалась, а відповідачем –купувалась електроенергія, вироблена позивачем.

Але в порушення умов Договору та чинного законодавства України відповідачем здійснював оплату за отриману електроенергію лише частково, внаслідок чого, у останнього почалась накопичуватись заборгованість перед позивачем.

За твердженням позивача, факт продажу Закритим акціонерним товариством «Білоцерківська теплоелектроцентраль»електроенергії на підставі Договору починаючи з грудня 2003 року із зазначенням обсягів та ціни проданої електроенергії підтверджується Актами про продаж Державному підприємству «Енергоринок»електроенергії у відповідних періодах, які залучені позивачем до матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, факт наявності та постійного збільшення заборгованості відповідача перед позивачем за продану електроенергію підтверджується актами звірки розрахунків, які були проведені сторонами та залучені до матеріал справи.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Як визначено ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов’язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов’язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов’язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов’язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки відповідач борг у повному обсязі та у встановлений строк не сплатив, він порушив умови Договору.

За таких обставин, позов  в частині стягнення основного боргу в сумі 2 911 862,41 грн. обґрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5.6.1 Договору, при порушеннях відповідачем розподілу коштів для позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ, який затверджується НКРЕ, може нараховуватись пеня в розмірі 0,5 % від несплаченої згідно з цим алгоритмом  суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день ненадходження  таких коштів на рахунок ТЕЦ.

В зв’язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах за отриману електроенергію, позивач на підставі  п. 5.6.1 Договору просить суд стягнути на свою користь  з відповідача 286 237,97 грн. пені.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 286 237,97 грн., що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача.

Крім того, позивач просить суд на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних в сумі 98 124,79 грн., та збитків від інфляції в сумі 372 426,32 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 98 124,79 грн. –3 % річних та 372 426,32 грн. –збитків від інфляції (за обґрунтованим розрахунком позивача).

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, держмито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача.

В зв’язку з тим, що позивачем при подачі заяви про уточнення позовних вимог не було сплачено державне мито, з Закритого акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»в доход державного бюджету України підлягає стягненню 3530,60 грн. недоплаченого державного мита.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 549, 551, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 32, 33, 44, 49, 77, ст. ст. 82 –85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

В И Р І Ш И В:

1.          Позовні вимоги  задовольнити повністю.

2.          Стягнути з Державного підприємства «Енергоринок»(01032, м. Київ, вул. Комінтерну, 27, ) на користь Закритого  акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»(09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Петра Запорожця, 361, ) 2 911 862 грн. 41 коп. - основного боргу, 286 237 грн. 97 коп. –пені, 98 124 грн. 79 коп. –3 % річних, 372 426 грн. 32 коп. –збитків від інфляції, 25 500 грн. 00  коп. - державного мита та 118 грн.  00 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          Стягнути з Закритого  акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»(09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Петра Запорожця, 361, ) в доход Державного бюджету України 3 530 грн. 60 коп. - недоплаченого державного мита.

4.          Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

5.          Рішення вступає в законну силу після десятиденного терміну з дня його прийняття, оформленого у відповідності до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                                                     Т.М. Ващенко