ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 р.
№ 25/188

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

В. Овечкін  –головуючого,

Є. Чернов
В. Цвігун

за участю представників:

ТОВ "Оіл Транзит"
Моргаєнко К.О.–(дор.№ 26-03/07-1від 26.03.07)

Держмитслужба України

Крутяк Р.О. –(дор.№ 11/1-21/3497 від 03.04.06)

Енергетична регіональна митниця
Рудченко С.В. –(дор.№ 22-12-3282від 18.04.07)

розглянув касаційну скаргу

ТОВ "Оіл Транзит"

на постанову

Київського апеляційного господарського суду
від 30 травня 2007 року

у справі
№ 25/188 господарського суду м. Києва

за позовом
ТОВ "Оіл Транзит"

до
Державної митної служби України
Державного казначейства України

третя особа
Енергетична регіональна митниця

про
відшкодування шкоди

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду м. Києва від 02.02.2007 (судді: С.Морозов, О.Копитова, О.Євсіков) у задоволенні позовних вимог відмовлено, оскільки позивачем не доведено, якими саме неправомірними діями Державної митної служби України завдано шкоду, не доведено наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями Державної митної служби України та завданою шкодою.

Судом першої інстанції визначено, що оплата за зберігання нафтопродуктів складає лише 176056, 32 грн., Центральна енергетична митниця, яка видала талон відмови у митному оформленні є ліквідованою; рішенням господарського суду у справі № 21/167 встановлено факт невідповідності законодавству спірного талону відмови (за формою), а не протиправні дії митниці відносно реекспорту нафтопродуктів.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 (судді: В.Корсак, П.Авдеєв, Н.Коршун) рішення господарського суду першої інстанції залишено без змін, оскільки є запис про виключення енергетичної митниці з реєстру, Державна митна служба України не є правонаступником ліквідованої особи, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та завданою шкодою.

Скаржник просить позовні вимоги задовольнити, судові рішення у справі скасувати, оскільки ліквідація митниці не призвела до припинення правовідносин, відповідальність несе держава, яка набула цивільних прав та обов'язків через орган державної влади –Державну митну службу України у межах його компетенції, незаконність рішення енергетичної митниці підтверджена фактами, що встановлені рішенням у справі № 21/167 господарського суду м. Києва, яке залишено без зміни Вищим адміністративним судом України.

Вищий господарський суд України у відкритому судовому засіданні дослідив матеріали справи, доводи касаційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, приходить до висновку що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 1117 ГПК України встановлено пряму заборону, яка не дозволяє суду касаційної інстанції встановлювати обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази.

З огляду на викладене касаційна інстанція погоджується із наданою судом першої інстанції оцінкою в якості доказу договору № 1001-5/002-00 про надання послуг по зберіганню нафти, у якому не визначено, який саме обсяг нафти позивача знаходився у резервуарному парку ВАТ "Укртранснафта", сумою оплати за зберігання нафти, яка встановлена судом та згідно актів звірки складає 176056, 32 грн.

Касаційна інстанція зазначає, що згідно ст. 13 Митного кодексу України, положень п. 2 Указу Президента України від 25.04.2002 № 382/2002 "Питання Державної митної служби України" здійснення процедур митного контролю та митного оформлення не віднесено до повноважень Державної митної служи України, а отже відсутній причинно-наслідковий зв'язок між діями Державної митної служби України та витратами позивача по зберіганню нафтопродуктів, які підлягали реекспорту, що є складовою делікту згідно ст. 1166 ЦК України. Державна митна служба України не є правонаступником енергетичної митниці, яку ліквідовано.

Вищий господарський суд України констатує, що факти, встановлені у рішенні господарського суду у справі № 21/167 не є преюдиційними для розгляду даної справи, оскільки недодержання певної форми картки та талону відмови не свідчить про протиправність дій посадових осіб митниці, пов'язаних із неправомірністю заборони реекспорту нафтопродуктів,  імпортованих з Російської Федерації.

Виходячи з викладеного, керуючись  ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111  ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.05.2007 та рішення господарського суду м. Києва від 02.02.2007 у справі № 25/188 господарського суду м. Києва залишити без зміни, а касаційну скаргу –без задоволення.

Головуючий                                                                                             В. Овечкін

судді                                                                                                         Є. Чернов

В. Цвігун