ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  МІСТА СЕВАСТОПОЛЯ
справа № 20-3/233-4/108
ПОСТАНОВА

і м е н е м     У к р а ї н и

"21" червня 2007 р.  10:00                                                                                          м. Севастополь

Господарський суд міста Севастополя у складі:

судді Остапової К.А.,

при секретарі судового засідання –Філонович Є.Д.

розглянувши у судовому засіданні  адміністративну справу

Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвест-Буд-Севастополь” (вул. Демидова, 13, місто Севастополь, 99011)

до Державної податкової інспекції в  Ленінському  районі міста Севастополя (вул.Кулакова, 37, місто Севастополь, 99011)

про визнання податкових повідомлень-рішень №000150231/0 від 05.07.2006 та №000134231/0 від 05.07.2006 недійсними,

За участю прокурора та представників:

Від позивача:  Петровська О.С., представник, довіреність б /н від 18.05.2007;

Від відповідачів:  Істягіна Н.М., начальник юридичного відділу, довіреність № 10-004/255 від 21.05.2007;  Ткаченко І.Б., заступник начальнику відділу контрольно-перевірочної роботи, довіреність № 10-004/244 від 28.11.2006,

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Інвест-Буд-Севастополь” звернулось до господарського суду міста Севастополя з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в  Ленінському  районі міста Севастополя про визнання податкового повідомлення-рішення №000150231/0 від 05.07.2006 та податкового повідомлення-рішення №000134231/0 від 05.07.2006 недійсними.

Позивач вважає висновки відповідача, викладені в акті перевірки, стосовно порушення підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України “Про податок на додану вартість” безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

На думку позивача ним обґрунтовано застосована нульова ставка до операції з постачання товарів, що були вивезені за межи митної території України, що підтверджується вантажними  митними  деклараціями, які були представлені до перевірки.

Крім того, позивач зазначає на те, що посилання перевіряючого в акті перевірки на показання свідків суперечить Прядку  оформлення результатів невиїзних документальних перевірок, планових та позапланових виїзних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом ДПАУ від 10.08.2005 № 327.

Також позивач зазначає на відсутність у відповідача правових підстав для проведення невиїзної документальної перевірки.

Відповідач проти позову заперечує, вважає, що вантажні митні декларації не були оформлені належним чином, оскільки в графі № 8 зазначено компанію Centurim LLC, яка за даними Служби внутрішніх доходів США на офіційному обліку в штаті Каліфорнія не перебуває, не має офіційного коду роботодавця і ніколи не надавала податкову звітність, а також відсутні докази того, що вона була зареєстрована та платила американські податки. З цього державною податковою службою зроблений висновок про те, що зовнішньоекономічний договір № 04-07/2003р. від 17.07.2003 укладений із неіснуючим нерезидентом.

Ухвалою від 13.07.2006 суддею Гоголем Ю.М. відкрите провадження в адміністративній справі на підставі даного позову з призначенням попереднього судового засідання на 27.07.2006.

Ухвалою від 27.07.2006 адміністративна справа №20-3/233 призначена до судового розгляду на 17.08.2006.

В процесі розгляду справи виникли питання, які вимагають спеціальних знань, в зв`язку з чим ухвалою суду від 28.08.2006 по справі призначена судова економічна експертиза, проведення якої було доручено фахівцям Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса. Провадження у справі зупинено.

У зв’язку з призначенням судді Гоголя Ю.М. на посаду судді Севастопольського апеляційного господарського суду на підставі Указу Президента України справа №20-3/233 передана до провадження судді Остаповій К.А.

Ухвалою  від  28.02.2007  справа  №20-3/233  прийнята  до  провадження суддею Остаповою К.А. з привласненням справі №20-3/233-4/108.

Ухвалою суду від 18.04.2007 провадження у справі поновлено та розгляд справи призначений на 08.05.2007.

Розгляд справи відкладався, в судовому засіданні оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 20.06.2007 відповідачем заявлено клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду справи № 20-3/158, що знаходиться на розгляді в Севастопольському апеляційному господарському суді, про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, яким позивача зобов’язано перерахувати до державного бюджету податок на прибуток, посилаючись при цьому на висновки, викладені у постанові суду апеляційної інстанції, яка була скасована Вищим господарським судом України.

Враховуючі, що предметом розгляду справи № 20-3/158 є податкове повідомлення-рішення про зобов’язання позивача перерахувати податок на прибуток, яке прийнято на підставі акту перевірки № 37/23-1/32561456/3495/10 від 10.05.2005, а даної справи –податкові повідомлення-рішення про визначення позивачеві суми податкового зобов’язання за податком на додану вартість, прийняті на підставі акту перевірки  №66/23-1/32561456/14053/10 від 21.06.2006,  неможливость розгляду справи № 20-3/233-4/108 до розгляду справи № 20-3/158 не вбачається, тому суд усною ухвалою відмовив в задоволенні даного клопотання.

Згідно зі статтями 9, 10 Конституції України, статті  9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом України від 15  травня 2003  року), статті  3 Декларації прав національностей України (від 1  листопаду 1991  року №  1771), статті  10 Закону України «Про судоустрій України»від 7  лютого 2002  року, статті  18 Закону України «Про мови»від 28  жовтня 1989  року, статтям  10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від 23  грудня 1998  року №  350), статті  15 Кодексу адміністративного судочинства України і клопотанню представників сторін, вони давали пояснення по справі на російській мові.

Відповідно до статті  130 Кодексу адміністративного судочинства України перед початком слухання справи представникам сторін була вручена пам'ятка про права і обов'язки сторін.

Розглянувши  матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін,  суд

в с т а н о в и в:

В період з 15.06.2006 по 16.06.2006 Державною податковою інспекцією у Ленінському районі міста Севастополя (далі –ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя) здійснена невиїзна документальна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю „Інвест-Буд-Севастополь” (далі –ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь”) з питання обґрунтованості заявленого відшкодування у липні 2003 року на підставі отриманих із ПМ ДПА у м. Севастополі матеріалів, які не підтверджують дані податкового обліку ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь”.

В ході перевірки встановлено, що підприємством в порушення статей 1, 6 Закону України “Про зовнішньоекономічну діяльність” та підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України “Про податок на додану вартість” необґрунтовано заніжені податкові зобов’язання з податку на додану вартість в частині неправомірного застосування нульової ставки з ПДВ на загальну суму 805004,06 грн., про що складений акт  № 66/23-1/32561456/14053/10 від 21.06.2006.

В акті перевіряючими зроблений висновок, що підприємством у 2003 році укладено із ВАТ “Градіент” (м. Донецк) договір купівлі-продажу № 18/07 від 01.07.2003 на придбання продукцій –контактів М1 10.0-10.0-3.0 Ср 0.02 ТУ У 31.2-14312140.004-2002 –кількістю 769600,00 штук за ціною 6,24 грн. із ПДВ за штуку, на загальну суму 4802304,00 грн., у тому числі ПДВ –800384,00 грн.

01.07.2003 між ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” та ВАТ “Градіент” укладений договір відповідального збереження № 18/07, за яким ВАТ “Градіент” прийняло на збереження медяні контакти, що придбані позивачем у ВАТ “Градіент” за договором купівлі-продажу № 18/07 від 01.07.2003.

10.07.2003 позивач уклав договір комісії № 20 із ПП “Селена”, за яким ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” доручило ПП “Селена” реалізувати у 2003 році від імені та за дорученням ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” на зовнішньому ринку контакти медяні, що придбані ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” у ВАТ “Градіент”. Весь валютний виторг від реалізації продукції за Договором зараховується на валютний рахунок ПП “Селена”, яке зобов’язується перерахувати всі грошові кошти в національній валюті на розрахунковий рахунок ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” протягом 60-ти банківських днів.

ПП “Селена” 17.07.2003 укладений контракт № 04-07/2003 із фірмою “CENTURIM LLC” (США) на купівлю контактів медяних, що передані на комісію ПП “Селена” позивачем у кількості 769600 штук за ціною 0,98091 доларів США за 1 штуку (5,23 грн. за 1 штуку) на загальну суму 754908,34 доларів США (4025008,00 грн.). Поставка товару по контракту здійснюється морським транспортом на адресу: Huttenwerke kayser AG Kupferstrabe 23.D-44532 Lunen Postfach 15 60/ D-44505 Lunen. Поставка товара здійснюється на умовах Інкотермс CFR порт Роттердам Голландія.

Контакти медяні були відвантажені за вантажними митними деклараціями:

№ 208129 від 27.07.2003 на суму 1035543,16 грн.;

№ 208133 від 27.07.2003 на суму 918390,82 грн.;

№ 208131 від 27.07.2003 на суму 1035543,16 грн.;

№ 208121 від 27.07.2003 на суму 1035543,16 грн.

Грошові кошти в національній валюті були перераховані ПП “Селена” на розрахунковий рахунок ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь” за наступними платіжними дорученнями: № 149 від 26.08.2003 на суму 500000,00 грн., № 150 від 26.08.2006 на суму 500000,00 грн., № 147 від 22.08.2006 на суму 500000,00 грн.,  № 148 від 22.08.2006 на суму 500000,00 грн., № 151від 27.08.2006 на суму 500000,00 грн., № 152 від 27.08.2006 на суму 500000,00 грн., № 153 від 28.08.2006 на суму 500000,00 грн., № 154 від 28.08.2006 на суму 5525008,00 грн.

ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь” на операцію по реалізації контактів медяних на адресу компанії “CENTURIM LLC” була виписана податкова накладна № 4 від 27.07.2003 на суму 4025020,30 грн., у тому числі ПДВ 0 % - 0,00 грн.

В акті перевірки відповідач посилається на відповідь ГУПМ ДПА України № 11138/7/26-4317 від 06.06.2005 та на відповідь на запит СО ПМ ДПА в м. Севастополі № 46/9-0 від 18.01.2006 в УМВС України в Донецької області № 32/8-445 від 26.01.2006 про надання ксерокопій документів, направлених НЦБ Інтерполу в УБОЗ УМВС України в Донецької області відносно іноземних підприємств, що мають взаємовідносини із ПП “Селена”.

Так, згідно з даними НЦБ Інтерполу компанія “CENTURIM LLC”, 2787 Moorpark Eve. Suite 206, San Jose. Ca 95128 USA, на офіційному обліку в штаті Каліфорнія не знаходиться, податкову звітність ніколи не надавала, відсутні будь-які відомості, пов’язані з назвою “CENTURIM”, не знайдено заповнених чи засвічених паперів цієї корпорації, результати пошуку у Бюро комерційної діяльності відсутні, в результаті пошуку за телефоном за профілем знайдена за категорією “Вина. Оптова торгівля та виробництво”, контактний телефон: , адреса: 2787 Moorpark Eve. Suite 206, San Jose. Ca 95128.

Компанія Huttenwerke kayser AG Kupferstrabe 23.D-44532 Lunen Postfach 15 60/ D-44505 Lunen, яка зазначена у вантажних митних деклараціях як отримувач вантажу, була зареєстрована 01.01.1913 та знята з реєстрації 16.03.2004, інформація кримінального характеру щодо вказаної компанії відсутня.

У зв’язку з цим відповідачем зроблений висновок, що договір  № 04-07/2003р. від 17.07.2003 укладений із неіснуючим нерезидентом та оплата за вказаним зовнішньоекономічним договором за поставлену продукцію не провадилась, а тому  вантажні митні декларації заповнені з порушенням Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації.

За результатами перевірки Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Севастополя прийняте податкове повідомлення-рішення № 000150231/0 від 05.07.2006, яким позивачеві визначено суму податкового зобов’язання за податком на додану вартість в сумі 253166,06 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 529085,06 грн., всього –782251,12 грн., а також податкове повідомлення-рішення від 05.07.2006 № 000134231/0, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, та, враховуючі те, що заявлені до відшкодування суми ПДВ на момент перевірки було відшкодовано позивачеві в сумі 192013,00 грн., йому визначено суму податкового зобов’язання в розмірі 192013,00 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 96006,50 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення позивач просить визнати недійсними.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону України “Про податок на додану вартість” (далі –Закон), продаж товарів –це будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або надання майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу.

Не належать до продажу операції з передачі товарів в межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності на такі товари іншій особі.

Як зазначено в акті перевірки, та підтверджується матеріалами справи 10.07.2003 позивач уклав договір комісії № 20 із ПП “Селена”, за яким ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” доручило ПП “Селена” реалізувати у 2003 році від імені та за дорученням ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” на зовнішньому ринку контакти медяні, що придбані ТОВ „Інвест-Буд-Севастополь” у ВАТ “Градіент”.

Відповідно до листа арбітражного керуючого вих. № 5/48,49,50 від 03.06.2005 ухвалою господарського суду Донецької області від 24.05.2005 ліквідовано юридичну особу –банкрута ПП “Селена (справа № 5/51Б), тобто на момент здійснення господарських операцій позивача та ПП “Селена”, це підприємство було зареєстровано як суб’єкт підприємницької діяльності.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України “Про податок на додану вартість” щодо операцій з продажу товарів, що були вивезені (експортовані) платником податку за межі митної території України податок на додану вартість обчислюється за нульовою ставкою.

Товари вважаються вивезеними (експортованими) платником податку за межі митної території України в разі, якщо їх вивезення (експортування) засвідчене належно оформленою митною вантажною декларацією.

В матеріалах справи містяться копії вантажних митних декларацій, оригінали яких були оглянути судом в ході розгляду справи: № 208129 від 27.07.2003 на суму 1035543,16 грн.; № 208133 від 27.07.2003 на суму 918390,82 грн.; № 208131 від 27.07.2003 на суму 1035543,16 грн.; № 208121 від 27.07.2003 на суму 1035543,16 грн.

У графах 2 “Відправник/Експортер” зазначено ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь” (м.Севастополь), у графах 8 “Отримувач/Імпортер” - фірма “CENTURIM LLC” 2787 Moorpark Eve. Suite 206, San Jose. Ca 95128 USA.

Пунктом 2 Положення про вантажну митну декларацію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.1997 N 574 вантажна митна декларація –це письмова заява встановленої форми, що подається митному органу і містить відомості про товари та транспортні засоби, які переміщуються через митний кордон України, митний режим, у який вони заявляються, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення митного контролю, митного оформлення, митної статистики, нарахування податків, зборів та інших платежів.

Прийняття вантажної митної декларації для оформлення, відповідно до пункту 2 Положення про вантажну митну декларацію - це закріплення посадовою особою митного органу факту внесення до ВМД декларантом усіх потрібних для митного оформлення товарів і транспортних засобів відомостей і наявності всіх доданих до декларації комерційних супровідних та інших документів, проставлення на ВМД штампа "Під митним контролем" та реєстрації декларації у журналі обліку вантажних митних декларацій.

Вищеперелічені митні декларації були прийняті до митного оформлення Донбасівською регіональною митницею, про що свідчать відповідні штампи митного органу на них.

У судовому порядку вказані митні декларації а також правочини, про які йдеться у акті перевірки, визнані недійсними не були.

Виходячи з викладеного суд вважає безпідставними доводи відповідача щодо невідповідності цих декларацій вимогам законодавства та необґрунтованості застосування позивачем нульової ставки податку на додану вартість.

Крім того, судом по цій справі було призначено судову економічну експертизу, проведення якої було доручено фахівцям Севастопольського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Н.С. Бокаріуса. На вирішення спеціалістів були поставлені наступні питання: чи підтверджуються документально  вказані в Акті перевірки Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя №66/23-1/32561456/14053/10 від 21.06.06 порушення підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість”, а відповідно до цього, чи правомірно нарахування податкового зобов’язання з податку на додану вартість з урахуванням штрафних санкцій в розмірі 782251,12 грн., та чи підтверджуються документально  вказані в Акті перевірки Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя №66/23-1/32561456/14053/10 від 21.06.06 порушення підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість”, а відповідно до цього, чи правомірно призведено зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість  в сумі 192013,00 грн. і нарахування штрафних санкцій в сумі 96006,50 грн.?

13.04.2007 судом було отримано висновок судово-економічної експертизи № 517 від 29.03.2007.

З першого питання експертом-економістом зроблений висновок про те, що зазначені в Акті перевірки Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя №66/23-1/32561456/14053/10 від 21.06.06 порушення підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” документально та нормативно не підтверджуються, а, відповідно до цього, нарахування податкового зобов’язання з податку на додану вартість розміром 805004,06 грн. нормативно не обґрунтовано. Нарахування штрафних санкцій не входить до компетенції експерта-економіста.

З другого питання експертом-економістом зроблений висновок, що в Акті перевірки Державної податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя №66/23-1/32561456/14053/10 від 21.06.06 порушення підпункту 6.2.1 пункту 6.2 статті 6 Закону України „Про податок на додану вартість” документально та нормативно не підтверджуються, а, відповідно до цього, проведення зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 192013,00 грн. Нарахування штрафних санкцій не входить до компетенції експерта-економіста.

Вивчивши висновок експерта, суд вважає його таким, що зроблений на підставі повного та всебічного вивчення матеріалів справи та інших документів, що надані сторонами.

Пунктом 8.3 статті 8 Закону України “Про податок на додану вартість” передбачено, що у разі коли платник податку здійснює вивезення (експортування) товарів (робіт, послуг), отриманих від іншого платника податку на умовах комісії, консигнації, доручення або інших видів договорів, які не передбачають переходу права власності на такі товари (роботи, послуги) від такого іншого платника податку до експортера, право на отримання експортного відшкодування має такий інший платник податку. При цьому комісійна винагорода, отримана платником податку - експортером від такого іншого платника податку, включається до бази оподаткування цим податком за ставкою, визначеною пунктом 6.1 статті 6 цього Закону.

Щодо наявності у відповідача підстав для проведення у червні 2006 року перевірки обґрунтованості заявленого відшкодування у липні 2003 року суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В період з 22.09.2003 по 25.09.2003 Державною податковою інспекцією у Ленінському районі м. Севастополі проведено перевірку позивача з питання відшкодування ПДВ за липень 2003 року, за результатами якої складений акт №  167/23-4/32561456 від 25.09.2003, в ході якої визначено достовірність заявленого до відшкодування ПДВ в рахунок майбутніх платежів.

Відповідач надав суду висновок за результатами службової перевірки законності дій посадових осіб ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя при проведенні перевірок суб’єктів підприємницької діяльності, що заявили бюджетне відшкодування ПДВ в сумі вище 50 тис. грн. від 26.11.2004, в ході якої встановлено, що посадовою особою ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя не виконано пункт плану, яким йому ставилося перевірити реалізацію ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь” товарів за ціною, нижче ціни придбання.

В період з 01.02.2005 по 04.03.2005 Державною податковою інспекцією в Ленінському районі м. Севастополя проведено планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь” за період 23.06.2003 –31.12.2004. Вказана перевірка проводилась відповідно до плану-графіка перевірок на 1 квартал 2005 року.

В пункті 1.15.1 акта перевірки  № 37/23-1/32561456/3495/10 від 10.05.2005, складеного за результатами цієї перевірки, зазначено, що в ході проведення перевірки встановлено, що суми заявленого до відшкодування податку на додану вартість з бюджету у липні 2003 року (декларація з ПДВ за липень 2003 року) були перевірені ДПІ в Ленінському районі м. Севастополя. Згідно з актом перевірки № 167/23-4/32561456/10 від 25.09.2003 порушень діючого законодавства не встановлено.

В ході планової документальної перевірки було встановлено порушення Закону України “Про оподаткування прибутку підприємств”, яке виразилось у заниженні доходу, отриманого від продажу товарів пов’язаним особам.

Порушень Закону України “Про податок на додану вартість” в ході планової перевірки, проведеної у 2005 році, не встановлено.

Однак, висновок від 26.11.2004 в ході планової перевірки не досліджувався та не брався до уваги, а був використаний тільки в ході документальної невиїзної перевірки, яка проведена у червні 2006 року.

Відповідно до статті 11 Закону України “Про державну податкову службу в Україні” органи державної податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно від способу їх подачі).

Діючим законодавством, а саме пп. 7.7.5 ст. 7 Закону України від 03.04.97 р. N 168/97-ВР "Про податок на додану вартість", зі змінами і доповненнями (далі - Закон N 168) передбачено, що протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, податковий орган проводить документальну невиїзну перевірку (камеральну) заявлених у ній даних. За наявності достатніх підстав вважати, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право протягом такого ж строку провести позапланову виїзну перевірку (документальну) платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

Порядок та терміни проведення зазначених перевірок затверджені наказом ДПА України від 18.08.2005 р. N 350 "Методичні рекомендації щодо взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби України при організації і проведенні перевірок вірогідності нарахування бюджетного відшкодування податку на додану вартість" (далі - наказ N 350).

Згідно з розділом 3 наказу N 350 підрозділи, що здійснюють адміністрування податку на додану вартість, протягом 30 днів, наступних за днем отримання податкової декларації, проводять документальну невиїзну перевірку.

Відповідно до п. 4.1 розділу 4 наказу N 350 протягом 30 календарних днів, наступних після закінчення 30-денного терміну з дня одержання податкової декларації разом з розрахунком суми бюджетного відшкодування, визначеного Законом України "Про податок на додану вартість" для проведення невиїзної документальної перевірки, проводиться позапланова виїзна перевірка податкової декларації з ПДВ платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування.

З викладеного впливає, що ДПІ не мала підстав для проведення невиїзної документальної перевірки з питання обґрунтованості заявленого позивачем у липні 2003 року відшкодування у червні 2006 року.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючі викладене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов задовольнити повністю.

2.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя № 000150231/0 від 05.07.2006.

3.          Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Севастополя № 000134231/0 від 05.07.2006.

4.          Примирники постанови направити сторонам.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20 днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя                                                                                          К.А. Остапова

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

26.06.2007

Розсилка:

1.          позивач –ТОВ “Інвест-Буд-Севастополь” (99011, м. Севастополь, вул. Демидова,13)

2.          відповідач –ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя (99011, м. Севастополь, вул. Кулакова, 37)

3. справа

4. наряд.