ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
Тел. 698-166, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"17" липня 2007 р.
Справа № 18/198

За позовом Державної
податкової інспекції у м. Чернігові

14000, м. Чернігів, вул.
Кирпоноса, 28

До Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про   стягнення 153 грн. 00 коп. за рахунок
активів

Суддя   А.С.Сидоренко

Секретар судового засідання І.В.Морська

Представники сторін:

Від позивача: Москаленко Є.В.
-держподатінспектор, дов. № 1360/9/10-010 від 02.03.2007р.

Від відповідача: ОСОБА_1 -приватний
підприємець (в судових засіданнях 19.06.2007р. та 05.07.2007р.)

Постанова виноситься після перерв,
оголошених в судових засіданнях з 19.06.2007р. по 05.07.2007р. та з
05.07.2007р. по 17.07.2007р. на підставі ст. 150 Кодексу адміністративного
судочинства України.

В судовому засіданні 17.07.2007р.,
на підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України,
оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

СУТЬ СПОРУ:

Державною податковою інспекцією у
м. Чернігові (надалі - позивач) заявлено адміністративний позов до суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1(надалі - відповідач) про
стягнення за рахунок активів боржника податкової заборгованості з податку на
додану вартість в сумі 153,00 грн.

Відповідач під розписку був повідомлений
про дату, час та місце проведення судового засідання, однак причини неявки до
суду не повідомив.

В судовому засіданні, 19.06.2007р.,
відповідач заперечив проти адміністративного позову, не визнаючи його в повному
обсязі. Зокрема, відповідач посилається на відсутність правових підстав для
нарахування штрафних санкцій, а, отже, і для прийняття відповідного податкового
повідомлення -рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, з'ясувавши фактичні
обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зареєстрований в якості
суб'єкта підприємницької діяльності Деснянською районною радою 27.05.2004р. за
адресою: АДРЕСА_1 про що в журналі обліку реєстраційних справ зроблений запис
за НОМЕР_1, та перебуває на обліку в ДПІ у місті Чернігові в якості платника
податків з 28.05.2004р.

Відповідно до Закону України “Про
систему оподаткування” від 25.06.1991р. № 1251-ХІІ, платники податків
зобов'язані подавати до державних податкових органів та інших державних органів
відповідно до законів декларації, бухгалтерську звітність та інші документи і
відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов'язкових платежів),
та сплачувати належні суми податків і зборів у встановлені законами терміни.
Стаття 11 названого закону встановлює, що за порушення законів про
оподаткування платники податків та зборів несуть відповідальність, передбачену
законодавством.

Згідно з пунктами 5.1 та 5.2 ст. 5
Закону України “Про  порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”
від 21.12.2000р. № 2181-ІІІ (далі - Закон № 2181-ІІІ) податкове зобов'язання,
самостійно визначене платником податків у податковій декларації,  вважається узгодженим з дня подання такої
податкової декларації. Зазначене податкове зобов'язання не може бути оскаржене
платником податків в адміністративному або судовому порядку.

Податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового
повідомлення, за   винятком випадків
здійснення процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу
платником податків.

Згідно з п.п. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону № 2181-ІІІ платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації, протягом десяти календарних днів,   наступних за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 цього
Закону для подання податкової декларації.

У разі визначення податкового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах "а" - "в"
підпункту 4.2.2 пункту 4.2 статті 4, платник податків зобов'язаний погасити
нараховану суму податкового зобов'язання протягом десяти календарних днів від
дня отримання податкового повідомлення, крім випадків коли протягом такого
строку такий платник  податків розпочинає
процедуру апеляційного узгодження.

Згідно п.п. 17.1.1 п. 17.1 ст. 17
Закону № 2181-ІІІ, платник податків, що не подає
податкову декларацію у строки, визначені законодавством, сплачує штраф у
розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке
неподання або її затримку.

Сплата (стягнення) штрафних
санкцій, передбачених цією статтею, прирівнюється до сплати (стягнення) податку
та оскарження їх сум (п. 17.3 ст. 17 Закону № 2181-ІІІ).

Вищевказані приписи чинного
законодавства відповідачем не виконані.

На момент розгляду справи за
відповідачем існує податкова заборгованість з податку на додану вартість в сумі
153,00 грн., що підтверджується копією податкового повідомлення-рішення
НОМЕР_2, а також карткою особового рахунку платника.

Дане податкове повідомлення
-рішення отримане відповідачем 08.10.2005р., що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового відправлення НОМЕР_3.

Доказів скасування рішення,
прийнятого контролюючим органом, відповідачем надано не було.

Згідно п. п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6
Закону № 2181-ІІІ, у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму
податкового зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.
Позивачем були сформовані податкові вимоги: перша за НОМЕР_4 та друга за
НОМЕР_5 (отримана відповідачем 20.01.2006р., що підтверджується копією
повідомлення про вручення поштового відправлення НОМЕР_6).

Перша податкова вимога не була
отримана відповідачем у зв'язку з його відмовою від отримання, про що позивачем
05.12.2005р. складений відповідний акт, та розміщена на дошці податкових
оголошень.

Відповідно до п. п. п. 6.2.4 п. 6.2
ст. 6 Закону № 2181-ІІІ, податкова вимога вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено особисто такій фізичній особі або її законному
представникові чи надіслано листом на її адресу за місцем проживання або
останнього відомого місця її знаходження із повідомленням про вручення.

У такому самому порядку
надсилаються податкові повідомлення.

У разі коли податковий орган або
пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення або податкові
вимоги у зв'язку з незнаходженням посадових осіб, їх відмовою прийняти
податкове повідомлення або податкову вимогу, незнаходженням фактичного місця
розташування (місцезнаходження) платника податків, податковий орган розміщує
податкове повідомлення або податкові вимоги на дошці податкових оголошень,
встановленій на вільному для огляду місці біля входу до приміщення податкового
органу. При цьому день розміщення такої податкової вимоги вважається днем її
вручення.

Податкові вимоги до цього часу
відповідачем повністю не погашені.

Враховуючи, що податковий борг,
зазначений у позовній заяві, самостійно відповідачем не погашений, він підлягає
стягненню за рахунок активів такого платника на підставі п. п. 3.1.1 п. 3.1
ст.3 Закону № 2181-ІІІ в судовому порядку.

Заперечення відповідача не
приймаються судом до уваги з наступних підстав:

позивач звернувся до суду із
позовною заявою про стягнення за рахунок активів боржника податкової
заборгованості з податку на додану вартість в сумі 153,00 грн., яка виникла
внаслідок несплати відповідачем у встановлений строк узгодженого податкового
зобов'язання, визначеного контролюючим органом на підставі податкового
повідомлення-рішення НОМЕР_2, яке на момент розгляду справи являється чинним,
доказів скасування його в судовому порядку сторонами надано не було.

Згідно ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог.

З'ясування питання законності
рішення, прийнятого контролюючим органом, виходить за межі позовних вимог по
даній справі.

Втім, відповідач не позбавлений
права звернення до суду з адміністративним позовом про визнання нечинним
спірного рішення, в порядку встановленому Кодексом адміністративного
судочинства України.

За таких обставин позовні вимоги є
обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України, у справах, в яких позивачем є суб'єкт
владних повноважень, а відповідачем -фізична чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 6, 17
Закону України „Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами”, ст. ст. 11, 94, 158 -163, 167
Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок активів з
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, АДРЕСА_1
(ІНФОРМАЦІЯ_1) в доход Державного бюджету України (Одержувач: Державний бюджет,
код 22825965, рахунок 0002 в ГУДК в Чернігівській області, МФО
853592, код платежу 14010100) 153 грн. 00 коп. податкової заборгованості з
податку на додану вартість.

Дана постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного адміністративного суду в наступному порядку: про
апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява.
Обґрунтування мотивів  оскарження і
вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі. Заява
про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного
суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія
апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції. Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої
інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу -з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,
встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано. Якщо було подано
заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк,
встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної
сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя                                  (підпис)                               А.С.Сидоренко

Постанова складена у повному обсязі
18 липня 2007 року.

Суддя
(підпис)                                А.С.Сидоренко