ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2007                                                                                   Справа № 13/370-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідача),

суддів: Тищик І.В., Дмитренко А.К.,

при секретарі судового засідання  Чоха Є.О.,

за участю представників сторін:

від позивача:  Рязанцев С.В., представник, довіреність від 27.12.05;

від відповідача:  Лутошкін І.О. юрисконсульт, довіреність №506  від 10.11.05;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ, на рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  29.01.07р. у справі № 13/370-06

за позовом Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району, м. Дніпропетровськ;

до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”, м. Дніпропетровськ;

про стягнення 13583 грн. 28 коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від  29.01.07р. у справі № 13/370-06 за позовом Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Жовтневого району до відкритого акціонерного товариства “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго” про стягнення 13583 грн. 28 коп. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 7583 грн. 28 коп., 75 грн. 76 коп. витрат по сплаті державного мита, 68 грн. 38 коп. витрат по сплаті інформаційно-технічних послуг.

Рішення мотивовано тим, що:

-          взаємовідносини між сторонами регулюються Порядком проведення розрахунку житлових організацій та підприємств Міненерго за обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання (далі Порядок), затвердженим наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 28.09.99 № 235. Цим же Порядком встановлений розмір витрат житлової організації, якою є позивач, і порядок розрахунку за обслуговування внутрішньобудинкових мереж.

-          позивач обслуговував внутрішньобудинкові електричні мережі відповідно до графіків технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж на 2001 р., 2002 р., 2003 р.

-          загальна вартість фактичних витрат по технічному обслуговуванню, з урахуванням підписаних актів, погоджених графіків і тарифів склала в 2001р. –61654,52 грн., у 2002р. –85281,00 грн., у 2003р. –79170,49 грн.

-          листом від 21.09.05 № 56 позивач звернувся до відкритого

акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго" з вимогою про сплату фактичних витрат на технічне обслуговування внутрішньобудинкових електромереж згідно з актами про відшкодування фактичних витрат.

-          вимога відповідачем отримана 30.09.2005р. У семиденний термін, встановлений ч.2 ст.530 ЦК України, оплата не здійснена, вимога залишена без уваги. Витікання пільгового терміну обумовило початок перебігу позовної давності по грошовому зобов'язанню.

-          частково заборгованість відповідача стягнута рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 5/400 від 27.10.2005 року у розмірі 51000,00 грн. та рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 39/460 від 01.03.2006 року у розмірі 23800,08 грн.

-          вимога про стягнення заборгованості у розмірі 7583,28 грн. за період вересня –грудня 2001 року, січня –серпня 2002 року та березня 2003 року заявлена позивачем в межах строку позовної давності та підлягає стягненню.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить частково скасувати рішення суду та позивачу відмовити в задоволенні позову.

Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а саме на незастосування до вимог позивача трирічного строку позовної давності.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду – без змін, як законне та обґрунтоване.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 28.09.1999 року № 235 “Про затвердження Порядку проведення розрахунку житлових організацій та підприємств Міненерго за обслуговування внутрішньобудинкових систем електропостачання” між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов’язки.

Відповідно до зазначеного наказу позивач в період з 01.01.2001 року до 31.12.2003 року на відплатній основі здійснив технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж, якими відповідач здійснює подачу електроенергії споживачам Жовтневого району.

Відповідно до абз. 3 пункту 7.19 Правил користування електричною енергією у разі використання постачальником електричної енергії мереж основного споживача або житлової організації для технічного забезпечення постачання електричної енергії населенню та/або субспоживачам відшкодування обґрунтованих витрат з утримання технологічних електричних мереж оплачується власнику цих мереж постачальником електричної енергії, у тарифах (цінах) якого передбачені необхідні статті витрат.

Обслуговування позивачем внутрішньобудинкових електричних мереж проводилося відповідно до графіків технічного обслуговування внутрішньобудинкових електричних мереж на 2001 р., 2002 р., 2003 р.

Господарським судом було встановлено, що щомісяця КВ ЖРЕП надсилало на адресу відповідача акти на відшкодування фактичних витрат технічного обслуговування електромереж і електроустаткування.

Факт виконання позивачем технічного обслуговування в спірному періоді підтверджується актом звірки взаєморозрахунків, бухгалтерськими документами відповідача,  актами на відрахування фактичних витрат технічного обслуговування внутрішньобудинкових мереж та електрообладнання, частково за вересень, жовтень, листопад, грудень 2001року, січень, лютий 2002р., березень 2003р., які підписані сторонами та скріплені печатками. До матеріалів справи також надано акти за період березень-серпень 2002р., не підписані  відповідачем, але факт виконання технічного обслуговування в  даному періоді  відповідачем не спростовано.

Оскільки між сторонами існують цивільні права та обов’язки, вони повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до ст. 161 ЦК УРСР.

Відповідно до ст. 165 ЦК УРСР якщо строк виконання зобов'язання не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання, а боржник вправі провести виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати таке зобов'язання у семиденний строк з дня пред'явлення, вимоги кредитором, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із закону , договору або із змісту зобов'язання.

Відповідно до п.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки термін виконання зобов’язання між сторонами не визначений, позивач звернувся з вимогою до відповідача по повній оплаті технічного обслуговування внутрішньо будинкових мереж та електроустаткування.

30.09.2005 року відповідачем отримана вимога щодо оплати витрат позивача на технічне обслуговування внутрішньо будинкових мереж згідно з актами за березень –грудень 2002 року, липень –грудень 2003 року (а.с. 56).

У семиденний термін, встановлений ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України відповідач оплату не здійснив.

Господарський суд правомірно визначив початок перебігу строку позовної давності по грошовому зобов’язанню відповідача по закінченню семиденного терміну з дня отримання вимоги про оплату.

Доводи апелянта про те, що строк давності на вимогу оплати за січень –травень 2002 року минув в липні 2005 року, а на вимогу оплати за березень 2003 року минув в березні 2005 року колегія суддів вважає недоведеними. Надані відповідачем суду першої інстанції копії рахунків № 5 від 27.03.2003 року на суму 6599,04 грн. та № 30 від 02.07.2002 року на суму 12184,32 грн. не підтверджують їх отримання відповідачем саме в липні 2002 року та березні 2003 року (а.с. 92, 93).

Дату виписки рахунку не можна вважати і датою його отримання ВАТ “Енергопостачальна компанія “Дніпрообленерго”.

Крім того, рахунки, на які позивається скаржник, не є вимогою до оплати.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду і не вбачає підстав для скасування рішення.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", м. Дніпропетровськ, залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області  від  29.01.07р. у справі № 13/370-06 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку  протягом одного місяця до Вищого господарського Суду України.

Головуючий суддя:                                                       Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                               І.В. Тищик

Суддя                                                                               А.К. Дмитренко

Підписано в повному обсязі 18.07.2007р.