СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Львів, вул. Личаківська, 128
ПОСТАНОВА

25.07.07
Справа№ 5/1139-3/166А

Суддя    Н.Березяк   при секретарі І. Сеник розглянула
матеріали справи

за позовом  СПД ФО ОСОБА_1 , м.Львів

до
відповідача : Державна податкова інспекція у
Шевченківському районі м.Львова

Про
визнання недійсними податкових повідомлень-рішень

За участю представників:

Від
позивача:
не з'явився

Від
відповідача: Мельничук В.А. - представник

Представникам сторін роз'яснено  права та обов'язки , передбачені
ст.ст.49,51   КАС України.

Суть спору: Подано позов
суб'єктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Шевченківському районі м.Львова про скасування
податкових повідомлень-рішень : ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому
засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити  позовні
вимоги з  мотивів наведених  в позовній
заяві, матеріалах справи  та
поясненнях наданих в судовому засіданні.

Відповідач  проти позову заперечує з підстав і мотивів,
викладених у запереченні на позовну заяву.

09.07.2007 року позивач подав
уточнення позовних вимог в яких  просив в
частині визнання недійсним рішення ІНФОРМАЦІЯ_2р. на суму 961,03 грн.
провадження у справі закрити згідно ст..157 ч.1, п.2 КАС України в зв'язку з
відмовою від адміністративного позову.

В судовому засіданні 11.07.2007 року
оголошувалась перерва до 25.07.2007 року.

В продовжене судове засідання
25.07.2007 року позивач участь свого представника не забезпечив, хоча належним
чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. За таких обставин суд
вважає, що справа може бути розглянута за відсутності позивача з врахуванням
його доводів викладених в попередніх судових засіданнях.

Повний текст рішення виготовлений,
підписаний  та оголошений 25.07.2007
року.

Суд заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали  справи, та
оцінивши  докази в їх сукупності ,
встановив наступне:

В період з 15.05.2006  р. по 26.05.2006 р. ДПІ у м.Львові
проводилась  документальна перевірка
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання
вимог валютного законодавства за період з ІНФОРМАЦІЯ_14р. За результатами
перевірки податковою інспекцією було складено акт ІНФОРМАЦІЯ_3 року та прийнято
податкові повідомлення-рішення :

ІНФОРМАЦІЯ_2року, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок з доходів фізичних
осіб в сумі 961,03 грн.;

ІНФОРМАЦІЯ_4року, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість
в сумі 2115,42 грн.в т.ч. штрафні (фінансові) санкції ;

ІНФОРМАЦІЯ_5 року, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок з власників
транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 4108,50 грн.

31.07.2006 року ДПІ у м.Львові було
проведено позапланову документальну перевірку суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 з питань взаємовідносин та стану розрахунків
з ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10”. За результатами перевірки податковою інспекцією було
складено акт ІНФОРМАЦІЯ_6року та прийнято податкове повідомлення-рішення :

ІНФОРМАЦІЯ_7 року, яким позивачу
визначено суму податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість
в сумі 5552,35 грн.

СПД ФО ОСОБА_1 не
погоджується із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, що стало
підставою для їх оскарження в судовому порядку.

Проаналізувавши всі обставини та
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд прийшов до
висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

При
прийнятті  постанови,  суд
виходив  з наступного :

Як вбачається з матеріалів справи,
податкове повідомлення-рішення ІНФОРМАЦІЯ_2року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 2115,42
грн. в т.ч. штрафні (фінансові) санкції , прийняте за порушення підприємцем
пп.7.3.1 п.7.3 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість” №
168/97-ВР, а саме - за не включення платником податку  податкових зобов'язань на суму 1410,28 грн.
по договору купівлі-продажу ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Не заслуговують на увагу суду доводи
позивача про відсутність факту здійснення експортних операцій і неправомірність
донарахування відповідачем податкових зобов'язань з ПДВ за операціями з
Польською фірмою Ргzedsiebiorstwo Handlowo-Uslugowe „АВ" за контрактом
ІНФОРМАЦІЯ_8року про продаж дошки. В основу своїх доводів позивач посилається
на ті обставини, що за договором НОМЕР_1 товар був переданий на території
України і вантажно-митна декларація не оформлялась, що, на його думку, свідчить
про нездійснення експортних операцій.

Відповідно до ст. 1 Закону України
„Про зовнішньоекономічну діяльність", експорт (експорт товарів) - продаж
товарів українськими суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним
суб'єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в не грошовій формі)
з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України,
включаючи реекспорт товарів. При цьому термін реекспорт (реекспорт товарів)
означає продаж іноземним суб'єктам господарської діяльності та вивезення за
межі України товарів, що були раніше імпортовані на територію України;

Умови поставок товарів при
здійсненні зовнішньоекономічних операцій визначаються Привалами Інкотермс
„Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової
палати", які введені в дію з 01.01.2000 року. Дані Правила визначають
момент виконання зовнішньо економічної операції по поставці товарів в
залежності від обрання сторонами контракту зобов'язань. В даному випадку
зобов'язання позивача по поставці товарів Польській фірмі виконані з моменту
передачі їх представнику даного контрагента. А тому відсутність вантажно-митної
декларації в даному випадку в жодному разі не можна вважати доказом відсутності
експортної операції.

Що стосується податкового
повідомлення-рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем: податок з власників транспортних засобів
та інших самохідних машин і механізмів (фізичних осіб) в сумі 4108,50 грн., то
воно прийняте за порушення позивачем ст.ст.2,3,5,6 Закону України „Про податок
з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів” від
11.12.1991 р. №1963-ХІІ, а саме -підприємцем не сплачено податок з власників
транспортних засобів за період 2003-2005 року на суму 4108,50 грн.  В результаті виявлених в ході перевірки
порушень податковою інспекцією  було
донараховано позивачу податок за автомобіль КРАЗ-255 за 2004 -2005 рік в сумі
3375,00 грн.  та 733,50 грн. податку за
автомобіль ГАЗ-24 за 2003-2005 роки. Позивач вважає безпідставним
донарахуванням йому зазначених вище податків. При цьому підприємець посилається
на ті обставини, що автомобіль ГАЗ-24
був переданий за генеральним дорученням громадянину ОСОБА_2., який
сплачує встановлені податки з транспортних засобів, на підтвердження чого
позивачем було додано до матеріалів справи копії квитанцій ( а.с.43-44 ) .
Однак, подані позивачем копії квитанцій не можуть бути належним доказом сплати
податку з власників транспортних засобів, оскільки з них не вбачається за який
період і за який автомобіль сплачено податок громадянином         ОСОБА_2..

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин
і механізмів", платниками податку з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства (далі -
фізичні особи), які здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів та/або мають зареєстровані в Україні згідно
з чинним законодавством власні транспортні засоби, які відповідно до статті 2
цього Закону є об'єктами оподаткування.

Як вбачається із доручення
від 29.10.2002 року, копія якого позивачем додана до матеріалів справи,
автомобіль ГАЗ-24 СПД ФО ОСОБА_1ем переданий іншій фізичній особі на правах
генерального доручення. Тому перереєстрація в органах ДАІ щодо даного транспортного
засобу не проводилась.

Відповідно ж до ч.4 ст.6 Закону
України „Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин
і механізмів", якщо право користування транспортним засобом передано
фізичною особою за дорученням іншій особі, податок з власників транспортних
засобів сплачується його власником або від його імені особою, якій це право
передано, якщо це передбачено в дорученні на право користування транспортним
засобом, за місцем реєстрації цього транспортного засобу.

Як вбачається із вказаного доручення,
воно не містить жодної вказівки щодо уповноваження ОСОБА_2. на сплату податку.
Таким чином, враховуючи даний факт та те, що згідно реєстраційних документів на
автомобіль власником ГАЗ-24 залишається позивач, тому і обов'язок щодо сплати
податку є обов"язком СПД ФО ОСОБА_1.

Щодо донарахування позивачу податку з
власників транспортних засобів за автомобіль КРАЗ-255, то доводи позивача також
необґрунтовані і не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Обґрунтовуючи
свої позовні вимоги в цій частині позивач посилається на те, що зазначений
автомобіль використовується лише на складі та виробничій території  і  не є
об'єктом оподаткування в порядку ч.2 ст.2 Закону України „Про податок з
власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів".

Позивачем не долучено до справи
жодних доказів, які б підтверджували, що зазначений автомобіль відноситься до
категорії транспортних засобів, які підлягають класифікації за кодом 87 09
„транспортні засоби вантажні, самохідні, що використовуються на заводах,
складах, у портах та аеропортах для перевезення вантажів на короткі
відстані", як і не подано доказів використання даного автомобіля лише на
складі чи тільки на виробничій території.

Натомість, п.2 Інструкції про
порядок обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних
документів, номерних знаків на них та проведення перевірок в
реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції МВС України,
затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 2 листопада 1994
р. № 599 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_24
встановлює чітко, що транспортні засоби (далі - ТЗ) повинні бути зареєстровані
в підрозділах ДАІ протягом 10 діб незалежно від їх технічного стану. На справні
ТЗ видаються талони про проходження технічного огляду. Якщо ТЗ має технічні
несправності, з якими його експлуатація забороняється, то такий талон не
видається, а виданий раніше вилучається. Огляд ТЗ при реєстрації, перереєстрації,
знятті з обліку проводиться працівниками РЕП ДАІ. Якщо власник ТЗ з поважних
причин не може представити його в РЕП, то огляд може проводитись
державтоінспектором органу внутрішніх справ за місцем знаходження ТЗ, при цьому
видається акт технічного огляду, завірений його розбірливим підписом і
особистою печаткою (штампом).

Позивачем до матеріалів справи не
додано жодних наведених вище документів виданих ДАІ, які б підтверджували
аргументи наведені у позовній заяві щодо несправності зазначеного вище
автомобіля та використання його лише для перевезень в межах виробничої
території.

Щодо оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 року, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання за платежем: податок на додану вартість в сумі 5552,35
грн. то слід зазначити наступне:

Як встановлено позаплановою
перевіркою позивача, згідно накладної ІНФОРМАЦІЯ_21 р. ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10"
відпустило позивачу контейнерний модуль ПАП 32-М у кількості 3 шт. на загальну
суму 25626,30 грн., в т. ч. ПДВ 4271,05 грн. Позивач провів оплату за отриманий
товар готівковими коштами, на підтвердження даної оплати представлено квитанції
до прибуткових касових ордерів від ІНФОРМАЦІЯ_9, виписані ПП
„ІНФОРМАЦІЯ_10". ПДВ в розмірі 4271,05 грн. позивачем включено до
податкового кредиту за IV квартал 2005 р. на підставі податкової накладної
ІНФОРМАЦІЯ_11 р. Приватним підприємством „ІНФОРМАЦІЯ_10".

При проведенні перевірки ДПІ у м.
Львові надіслано ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10" рекомендований лист від ІНФОРМАЦІЯ_12
про надання інформації по питанню підтвердження взаєморозрахунків між СПД-ФО
ОСОБА_1 та ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10" за період з 01.01.03 р. по 31.12.05 р.
Вказаний лист було повернуто у зв'язку з відсутністю адресата, який вибув.

У зв'язку із вищенаведеним ДПІ у
м.Львові листом від ІНФОРМАЦІЯ_13 направлено запит в ДПІ у Франківському районі
м. Львова про проведення позапланової документальної перевірки
„ІНФОРМАЦІЯ_10", яке перебуває на обліку у вказаній податковій інспекції,
з питань підтвердження фактів взаєморозрахунків між даним підприємством та
СПД-ФО ОСОБА_1 Р. П. по вищевказаній податковій накладній за період з
ІНФОРМАЦІЯ_14р. ДПІ у Франківському районі м.Львова листом від ІНФОРМАЦІЯ_15
повідомлено про неможливість проведення позапланової документальної перевірки
ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10" у зв'язку з тим, що згідно реєстрів ДПІ у м.Львові,
дане підприємство не звітується згідно встановлених термінів, останній звіт
подано 09.02.2004 р. з нульовими показниками. Крім цього, згідно обстеження  юридичної адреси ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10"
(вул.Петроградських, 10/15 у м.Львові), проведеного працівниками відділу
оподаткування юридичних осіб ДПІ у Франківському районі м. Львова, встановлено,
що за вказаною адресою дане підприємство не знаходиться, про що 18.11.2005 р.
складено відповідний акт. Актом від ІНФОРМАЦІЯ_16 ДПІ у Франківському районі м.
Львова анульовано Свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість
ІНФОРМАЦІЯ_17 р. ПП „ІНФОРМАЦІЯ_10".

Згідно пп.7.2.4 п. 7.2 ст.7 Закону України
„Про податок на додану вартість", право на нарахування податку та
складання податкових накладних надасться виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку, передбаченому статтею 9 цього Закону". А
згідно п. 9.8 цього ж Закону реєстрація діє до дати її анулювання.

Виходячи вищенаведеного, приватним
підприємцем ОСОБА_1 неправомірно включено до податкового кредиту за IV квартал
2005 р. ПДВ на суму 4271,05 грн. по безпідставно виписаній ПП
„ІНФОРМАЦІЯ_10" податковій накладній ІНФОРМАЦІЯ_18. на загальну суму
25626,30 грн., в т. ч. ПДВ 4271,05 грн.

Відповідно до п.7.5 ст.7 Закону,
датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до п.2 Наказу Державної
податкової адміністрації України від ІНФОРМАЦІЯ_19 , зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_20 „Про затвердження форм податкової
накладної, книги обліку придбання та книги обліку продажу товарів (робіт,
послуг), порядку їх заповнення", податкову накладну складає особа, яка
зареєстрована як платник податку в податковому органі і якій присвоєно
індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість. Пункт 5
вказаного Наказу передбачає чітко, що податкова накладна вважається недійсною у
разі її заповнення іншою особою, ніж вказаною у пункті 2 даного Порядку.

Тому очевидним є те, що податкова
накладна ІНФОРМАЦІЯ_21 р. не може бути тим первинним документом, який дає право
позивачу на формування податкового кредиту, оскільки така податкова накладні є
недійсною.

Крім того, під час планової
документальної перевірки позивача за період з ІНФОРМАЦІЯ_14р. (акт ІНФОРМАЦІЯ_3
р.) було встановлено, що приватним підприємцем безпідставно зазначено у рядку
26 податкової декларації по ПДВ за II квартал 2005 р. 358,00 грн. залишку
від'ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного податкового періоду, що було відображено у
податкових деклараціях по ПДВ за НІ і IV квартали 2005 року.

У податковій декларації по ПДВ за IV
квартал 2005 р. позивачем задекларовано суму податкового кредиту 6595.00 грн.
(рядок 17) та від'ємне значення різниш між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту поточного звітного періоду 6595,00 грн. (рядок 21).
яке зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного
(податкового) періоду (рядок 22.2).

Щодо порушення позивачем вимог
п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" та
донарахування у зв'язку із цим податкового зобов'язання з ПДВ, в супереч
доводів, які грунтуються на поданні до матеріалів справи податкової накладної
ІНФОРМАЦІЯ_22, слід наголосити на наступному.

Відповідно до п.п.7.4.5 п.7.4 ст.7
Закону України „Про податок на додану вартість", не дозволяється включення
до податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними деклараціями, а при імпорті робіт (послуг) -
актом прийняття робіт (послуг) чи банківським документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості таких робіт (послуг).

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом документами, платник податку несе відповідальність у
вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму
податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Наявність податкової накладної на
момент розгляду судової справи не спростовує висновків акту перевірки про
порушення вимог зазначеної норми Закону та правомірності донарахування у
зв'язку із цим суми податкового зобов'язання, оскільки вихідне значення в
даному випадку має факт подання такої податкової накладної саме до перевірки.
Натомість позивачем до матеріалів справи не подано жодних доказів, які б свідчили
про подання будь-яких додаткових документів, які б спростовували висновки
перевіряючих під час обстеження первинних документів.

Згідно із вимогами ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень
обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності
покладається на Відповідача, якщо він заперечує проти позову. Відповідач
належним чином обґрунтував правомірність прийняття ним оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

З урахуванням положень чинного
законодавства України, практики його застосування найвищою судовою інстанцією
України та обставин справи, суд дійшов висновку що позовні вимоги не
обґрунтовані і не підлягають до задоволення.

Враховуючи викладене,  керуючись ст.7-9, 14, 17, 69-71, 79, 86,157
п.2,158-163, 167, п.п. 3, 6 Прикінцевих та перехідних положень КАС
України,  суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.В
задоволенні позовних вимог СПД ФО ОСОБА_1 в частині  скасування податкових повідомлень-рішень
:ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

2.В частині скасування податкового
повідомлення-рішення ІНФОРМАЦІЯ_2
провадження у справі закрити.

3..Постанову може бути оскаржено в
порядку, визначеному главою 1 розділу ІV КАС України.

Повний текст Постанови виготовлений
та підписаний, в порядку, визначеному ч.3 ст.160 КАС України, 25.07.2007р.

Суддя