ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул.Б.Хмельницького,44-Б
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

№ 3/317

21.08.07

За позовом  Державного підприємства «Київський
деревообробний завод»

Міністерства оборони
України

До                     Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автор»

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача     Регіональне відділення Фонду державного
майна України по Київській

області

Про                      розірвання договору оренди та
повернення майна

Суддя Сівакова В.В.

Представники:

Від позивача          Злотківська І.Г. -по дов. № б/н від
09.01.2007

Від відповідача     Кучинка Й.М. -по дов. № 16/1 від
16.07.2007

Від третьої особи  Осока О.В. -по дов. № 44 від 12.06.2007

У засіданні брали участь

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в судовому засіданні 09.08.2007 оголошувалась
перерва.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду
міста Києва передані вимоги  Державного
підприємства «Київський деревообробний завод»Міністерства оборони України про
розірвання договору оренди № 21/1998/Головку від 15.05.1998 укладеного між
Державним підприємством «Київський деревообробний завод»Міністерства оборони
України та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автор»щодо оренди
нерухомого майна -нежитлові приміщення деревообробного цеху площею 1328,40 кв.
м. та територію площею 70 кв. м., розташовані за адресою Київська область, смт.
Коцюбинське, вул. Пономарьова, 17; про зобов'язання Товариства з обмеженою
відповідальністю «Автор»передати позивачу нерухоме майно - нежитлові приміщення
деревообробного цеху площею 1328,40 кв. м. та територію площею 70 кв. м.,
розташовані за адресою Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова,
17.

Відповідач у письмовому відзиві на
позов зазначає, що в дійсності відповідач використовує орендоване приміщення
суворо за призначенням - виготовляє вікна, та двері з дерева та плит на
дерев'яній основі. Стосовно порушення санітарних норм і норм пожежної безпеки.
09.07.2007 в орендованих приміщеннях відповідача проводилася перевірка виконання
санітарного законодавства, про що складений акт. Висновок перевірки підтвердив,
що санітарно-технічний стан приміщення задовільний. До цього часу перевірка
санітарно-технічного стану не проводилася, оскільки позивач, на запит Державної
санітарно-епідеміологічної служби м. Ірпінь, не включив відповідача в перелік
орендарів, приміщення яких повинно було перевірятись з початку 2007 року. З
квітня 2006 року в орендованому відповідачем приміщенні представниками
Управління пожежної безпеки Генерального Штабу збройних сил України перевірявся
стан виконання норм та правил пожежної безпеки. По результатам перевірки
відповідачу був виданий дозвіл № 80 на продовження робочої діяльності
орендованого нежитлового приміщення ТОВ «Автор», під деревообробний цех, до
03.04.2008. В своїй позовній заяві позивач посилається на ніби то проведене
15.12.2006, обстеження орендованого відповідачем приміщення комісією у складі
представників позивача та представника Регіонального Фонду державного майна в
Україні. Відповідачу про існування такої комісії невідомо, з актом обстеження і
встановленими висновками його не ознайомлювали. В своїй позовній заяві, позивач
не визначив, яку саму шкоду заподіяв відповідач об'єкту оренди, яким чином вона
була виражена і головне не вказав розмір цієї шкоди. Відповідач на протязі
всього строку оренди (9 років) і до цього часу, виконував умови Договору оренди
і вимоги п. 2 ст. 285 ГК України, стосовно свого зобов'язання використовувати
об'єкт оренди за цільовим призначенням відповідно до профілю виробничої
діяльності підприємства, майно якого передано в оренду. Стосовно порушення
строків оплати орендної плати необхідно зазначити, що позивач в особі директора
Атаманюка О.О. на протязі січня - лютого 2007 року забороняв проїзд і виїзд на
територію ДП Київський деревообробний завод як працівникам так і автотранспорту
відповідача, чим створив тяжкі умов для здійснення підприємницької діяльності в
частині своєчасного виконання замовлень і отримання платні на розрахунковий
рахунок. Крім цього 01.03.2007 відповідач взагалі заборонив всім орендарям, в
тому числі відповідачу, проїзд/виїзд на території підприємства. Такі дії
позивача перешкоджали нормальному здійсненню господарської діяльності. По цій
причині відповідач за січень і лютий 2007 року на кілька днів частково
затримував своєчасну оплату орендної плати. 26.03.2007 відповідачем в повному
обсязі погашена заборгованість по орендній платі. На момент подання позовної
заяви, заборгованості у відповідача по оплаті орендної плати також не було. До
цього часу відповідач своєчасно сплачує позивачу орендну плату (акт
бухгалтерскої звірки додається). Відмічає, що позивач свідомо затягує процес
звірки розрахунків по орендній платі, в зв'язку з чим до цього часу не підписав
звіт розрахунків за 2007 рік на 25.07.2007. Авансова переплата орендної плати
відповідача на 25.07.2007. становить 1343,52 грн. Враховуючи викладене просить
в позові відмовити.

Третя особа у письмових поясненнях
зазначає наступне. Між ДП «Київський деревообробний завод»Міністерства оборони
України (орендодавець) та ТОВ «Автор»(орендар) був укладений договір оренди
нерухомого майна № 201/1998/Голов КЕУ від 15.05.1998. Відповідно до даного
договору орендодавець здав, а орендар прийняв в строкове платне володіння та
користування не житлове приміщення деревообробного цеху - 1328,4 кв. м. на
території 70 кв. м. за адресою С.М.Т. Коцюбинське, Київська обл., вул.
Будівельна 17. Дане приміщення орендодавець передає орендарю для промислової
діяльності (п.2.1. договору). Згідно договору, п.2.4.1., орендар зобов'язаний
використовувати орендоване майно у відповідності з його призначенням,
визначеним статутом підприємства та умовами договору. орендар використовував
приміщення для виконання ремонтно-будівельних робіт. Даний вид промислової
діяльності передбачає застосування орендної ставки в розмірі 5%. Відповідно до
акту перевірки від 15.12.2006 встановлено, що на території деревообробного цеху
здійснюються не ремонтно-будівельні роботи, а здійснюється виробництво меблевої
продукції. Для даного виду промислової діяльності відповідно до законодавства
встановлена інша орендна ставка. Відповідно до Постанови КМУ «Про Методику
розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна»від
04.10.1995 № 786, розмір орендної ставки для виробництва меблевої продукції становив
10%. У зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про державний бюджет України на 2007
рік»та внесенням змін до Постанови КМУ «Про Методику розрахунку і порядок
використання плати за оренду державного майна»розмір вищезазначеної ставки з
01.01.2007 складає 15%. Отже, як вбачається з вищевикладеного та акту перевірки
від 15.12.2006 орендарем внаслідок нецільового використання державного майна не
були сплачені відповідні кошти, що завдало шкоди балансоутримувачу та державі.
Відповідно до акту перевірки від 15.12.2006 вбачається, що орендарями
самостійно (без погодження з балансоутримувачем та органом управління)
здійснене перепланування орендованого приміщення, грубо порушуються норми
пожежної безпеки та санітарні норми.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15 травня 1998 року між Державним
підприємством «Київський деревообробний завод»Міністерства оборони України
(орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автор»(орендар),
було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 201/1998/ГолоВКЕУ (далі -
договір), розташованих за адресою: смт. Коцюбинське Київської області, вул.
Будівельна, 17, Київський ДОЗ.

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець здав, а орендар прийняв в строкове платне користування нежитлове
приміщення деревообробного цеху -1328,4 кв. м. та території 70 кв. м., вартість
якого визначена відповідно до Акту оцінки майна і становить  416335 грн.; 13554 грн.

Згідно п. 7.1. договору власником
орендованого майна є держава.

Оскільки, зазначене приміщення є
об'єктом державної власності і відносини з його оренди врегульовані нормами
Закону України «Про оренду державного та комунального майна»та загальними
нормами господарського та цивільного законодавства.

Орендодавець передав орендарю для
промислової діяльності відповідно до п. 1.2. договору (помилково зазначено п.
2.1.) приміщення названі в п. 1.1. договору, що підтверджується актом
приймання-передачі нежитлового приміщення, ділянки території в оренду, складеним
сторонами 15 травня 1998 року (додаток № 2 до договору).

Строк дії договору встановлений
сторонами з моменту підписання (15 травня 1998 року) по 15 травня 2002 року (п.
3.4. договору).

Пунктом 4.1. договору передбачено,
що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої Кабінетом Міністрів України згідно орендної ставки 5%.

Додатковою угодою від 19 квітня
2002 року (далі-угода), яка є невід'ємною частиною договору, сторонами внесено
зміни до договору, а саме у зв'язку з доповненням і змінами виду діяльності
орендаря п. 1.2. викладено в наступній редакції: «п. 1.2. Названі в п. 1.1.
договору приміщення орендодавець передає орендарю для виробництва будівельних
деталей з деревини та плит на деревній основі та проведення робіт по ремонту
будов і споруд невиробничого призначення».

У зв'язку із зміною редакції п.
1.2. договору розмір орендної плати визначено відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України  № 75 від 19 січня 2000
року (п.1.2. угоди).

Також  внесено зміни до п. 3.4. договору, а саме
строк дії договору встановлений сторонами з моменту підписання (19 квітня 2002
року) по 15 листопада 2002 року (п. 1.3. угоди).

У відповідності п. 5.6. договору у
разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після закінчення його строку, він вважається
продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені
договором.

Згідно статті 260 Цивільного
кодексу УРСР в разі продовження користування майном після закінчення строку
договору при відсутності заперечень з боку наймодавця договір вважається
поновленим на невизначений строк і кожна з сторін вправі в будь-який час
відмовитись від договору, попередивши про це другу сторону за місяць.

Матеріали справи не містять заяв
жодної із сторін про припинення договору оренди, тому договір є продовженим.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Згідно п. 2.4.1. договору орендар
зобов'язаний використовувати орендоване майно у
відповідності з його призначенням, визначеним статутом підприємства та
умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.2.4. договору
орендар не має права без письмового погодження з орендодавцем та регіональним
відділенням ФДМУ по Київській області проводити реконструкцію, поліпшення
орендованого майна.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного кодексу України щодо цивільних відносин, які
виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього
кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

З огляду на те, що правовідносини
між сторонами не припинились а продовжують існувати суд вважає, що до спірних
правовідносин застосовується Цивільний кодекс України.

Відповідно до ст. 773 Цивільного
кодексу України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору.

Пунктом 1 ст. 783 Цивільного
кодексу України визначено, що наймодавець має право вимагати розірвання
договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або
призначення речі.

Відповідно ст. 629 Цивільного
кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи містять акт перевірки
нежитлового приміщення від 15 грудня 2006 року, який на думку позивача свідчить
про порушення відповідачем умов договору. З акту вбачається, що відповідач
отримав в орендне користування нежитлове приміщення деревообробного цеху та
території біля приміщення, які повинні бути використані для промислової
діяльності зі ставкою 5%, тобто для виконання ремонтно-будівельних робіт. На
території деревообробного цеху здійснюється виробництво меблевої продукції з
порушенням норм пожежної безпеки та санітарних норм, що є порушенням умов
договору оренди та є нецільовим використанням орендованого майна, внаслідок
чого відповідачем заподіяно шкоду позивачу та державі на суму 5081, 30 грн., що
в співвідношенні складає: 3810,97 грн. позивачу та 1270,33 до Державного бюджету,
щомісячно.

Судом відзначається, що відповідно
до угоди приміщення передано орендарю для виробництва будівельних деталей з
деревини та плит на деревній основі та проведення робіт по ремонту будов і
споруд невиробничого призначення, у зв'язку з чим порушень з боку відповідача
умов договору щодо нецільового використання приміщення не вбачається

Судом, також, не приймаються до
уваги доводи третьої особи щодо самовільно здійсненого перепланування
орендованого приміщення в порушення п. 2.2.4. договору відповідачем, оскільки,
а ні позивачем, а ні третьою особою не подано жодного доказу  на підтвердження здійснення відповідачем
будь-якого перепланування.

Також, в матеріалах справи наявні
дозвіл № 80 від 03 квітня 2006 року на продовження робочої діяльності орендованого
нежитлового приміщення, виданий Управлінням пожежної безпеки Генерального штабу
збройних сил України та акт перевірки виконання санітарного законодавства
Державної санітарно-епідеміологічної служби м. Ірпінь Міністерства охорони
здоров'я України від 09 липня 2007 року, які свідчать про відповідність
приміщення та території санітарним та нормам пожежної безпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 762
Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлений договором.

Пунктом 3. ст. 18 Закону України
«Про оренду державного та комунального майна»передбачено, що орендар  зобов'язаний
вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно ст. 21 Закону України «Про
оренду державного та комунального майна»розмір орендної плати може бути змінено
за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї
з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта
оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Відповідно до статті 654 Цивільного
кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі,
що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Докази зміни розміру орендної
плати, у договірному порядку в матеріалах справи, також, відсутні. Їх
відсутність сторонами, також, не заперечується, у зв'язку з цим посилання
позивача на Методику розрахунку і порядку використання плати за оренду державного
майна № 786 (в редакції станом 01 січня 2007 року) як на підставу для
збільшення орендної плати не приймаються судом.

З вищевикладеного вбачається, що
підстави для дострокового розірвання договору в порядку, передбаченому частиною
третьою ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального
майна»відсутні.

Згідно зі ст. 291 Господарського
кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу
однієї з сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених
Цивільним кодексом України для розірвання договору найму в порядку,
встановленому ст. 188 Господарського кодексу України.

Положеннями частини 2 статті 651
Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення
договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або
законом.

06 березня 2007 року позивач
направив відповідачу лист № 12юр/85, в якому зобов'язав останнього на протязі
семи діб з моменту отримання даного листа передати по акту приймання-передачі
орендоване приміщення.

Проте, як вбачається з зазначеного
листа пропозиція про розірвання договору оренди відсутня, що є порушенням
порядку передбаченому ст. 188 Господарського кодексу України

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України
розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні
факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача,
який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними вимогами.

Інші докази, які підтверджують
дотримання порядку розірвання договорів передбачених ст. 188 Господарського
кодексу України позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні.

З огляду на наведене вимоги
позивача щодо дострокового розірвання договору оренди № 201/1998/ГолоВКЕУ від
15 травня 1998 року нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: смт.
Коцюбинське Київської області, вул. Будівельна, 17, Київський ДОЗ не
обґрунтовані та не підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті державного мита
та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно
до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на
позивача.

Керуючись  ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И
В:

В позові відмовити повністю.

Суддя

В.В. Сівакова