ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2007
Справа №2-15/6897-2007

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Албат» (01004, м.Київ, вул. Червоноармійська, 42-Б, оф. 14; 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, к. 208, )

До відповідача   Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, )

Про стягнення 225844,84 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –  Степаненко О.А., довіреність б/н від 05.03.2007р., у справі

Від відповідача – Бєлогуб Г.Б., довіреність № 002-Д від 04.01.2007 р., у справі

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Албат» звернулось до господарського суду АР Крим із позовом  до  Відкритого акціонерного товариства «Крименерго»  про стягнення 225844,84 грн. заборгованості за договором № 59/04 СН від 18.04.2006 р., з яких: 171840,00 грн.  основного боргу, 31446,72 грн. пені, 4858,60 грн. 3 % річних, 17699,52 грн. інфляційних витрат.

Позивач позовні вимоги підтримав, мотивуючи тим, що відповідно договору № 59/04 СН від 18.04.2006 р. поставив відповідачу обумовлений договором товар, однак відповідач обов’язки за договором не виконав неналежним чином, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 171840,00 грн. та нарахування штрафних санкцій, й позивач змушений звернутися до суду для стягнення цієї заборгованості в примусовому порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов вих. 10/1053 від 01.06.2007 р. проти стягнення суми основного боргу та штрафних санкцій не заперечує, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 4858,60 грн. та інфляційних витрат у розмірі 17699,52 грн. просить відмовити.

У судовому засіданні була оголошена перерва в порядку частини 2 статті 77 Господарського процесуального кодексу України для представлення сторонами витребуваних судом доказів. Після закінчення перерви слухання справи було продовжено.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем до відшкодування.

Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання у судовому засіданні не заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши  пояснення представників сторін, суд –

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Албат» (Продавець) (позивач) та Відкритим акціонерним товариством «Крименерго»  (Покупець) (відповідач) укладено договір № 59/04 СН.(а.с. 9-10).

Відповідно до пунктів 1, 2 вказаного договору Продавець зобов’язується поставити та передати у власність Покупцю, а Покупець прийняти та своєчасно здійснити оплату наступного товару: лічильник ел.ен. трьохфазний електрониий ЕМТ 132.12.6 5-60А 380В кількістю 400 штук загальною вартістю 171840,00 грн. з ПДВ.

Позивач обов’язки за договором виконав у повному обсязі та належним чином, що підтверджується видатковою накладною № СН-106 від 25.04.2006 р. на суму 171840,00 грн. (а. с. 11) та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей (а.с. 12).

Відповідно пункту 4.1 Договору Покупцем проводиться 100% передплата шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця протягом 15 календарних днів по факту поставки.

Однак, відповідач всупереч вимогам Договору та вимогам чинного законодавства  зобов’язання за договором по оплаті за отриманий товар по виставленим рахункам не виконав належним чином, у зв’язку з чим за ним утворилась заборгованість у сумі 171840,00 грн., що стало підставою для звернення з позовом до суду й  нарахуванню штрафних санкцій.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов’язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Беручи до уваги, що судом під час розгляду наявності заборгованості Відкритого акціонерного товариства «Крименерго»  за отриманий товар за договором № 59/04 СН від 18.04.2006 р. встановлена належним чином підтверджена у розмірі 171840,00 грн., та визнана відповідачем, а тому вона підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також  три проценти  річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

Положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо встановлення обов’язку боржника по сплаті на користь кредитора 3% річних від простроченої суми суд вважає таким, що кореспондується зі статтею 536 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов’язаний сплачувати проценти.

Позивач просить стягнути з відповідача 4858,60 грн. – 3 % річних за період з 10.05.06 р. по 20.04.07 р. та 17699,52 грн. інфляційних витрат за період з 10.05.06 р. по 20.04.07 р. (а. с.  8).

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання грошового зобов’язання Відкритим акціонерним товариством «Крименерго», а тому вимоги позивача щодо стягнення  з відповідача річних у розмірі 4858,60 грн. та інфляційних витрат у розмірі 17699,52 грн. за період з 10.05.06 р. по 20.04.07 р.  суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлена позовна вимога про стягнення неустойки за період з 10.05.2006 р. по 10.11.2006 р. у розмірі 31446,72 грн. (а. с. 8).

Відповідно пункту 5.5 Договору № 59/04 СН від 18.04.2006 р. у випадку несвоєчасної оплати товару, Покупець сплачує Продавцю неустойку в розмірі 0,1% від суми несплаченого товару за кожен день прострочення.

Згідно зі статтею  546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання (основного зобов’язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, види забезпечення виконання зобов’язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов’язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов’язань будь-яким з видів, передбачених статтею 546 Цивільного кодексу України, також створює зобов’язувальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов’язання. Причому, згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Отже, загальна сума пені заявлена позивачем за період з 10.05.2006 р. по 10.11.2006 р. складає 31446,72 грн.

У судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, заявлених позивачем до відшкодування.

Представник позивача проти задоволення вказаного клопотання у судовому засіданні не заперечував.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, частиною 2 статті 233 Господарського кодексу Ураїни передбачено, що якщо порушення зобов’язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Судом встановлено, що порушення відповідачем зобов’язань по оплаті поставленого за договором № 59/04 СН від 18.04.2006 р. товару не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин. Іншого, всупереч вимогам статті 33 Господарського процесуального кодексу України суду не доведено.

Пунктом 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов’язання.

За таких обставин суд вважає за доцільне зменшити розмір неустойки та стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» суму неустойки із розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” №543/96-ВР від 22.11.1996 р., якою  передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, сума неустойки, що підлягає стягненню з відповідача становить 15018,35 грн. за період з 10.05.2006 р. по 10.11.2006 р. (а.с. 46).

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на відповідача відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 6.3 Роз’яснень Вищого арбітражного суду України N 02-5/78 від 04.03.98 р. “Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України” передбачено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов’язані зі сплатою державного мита, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем.

Керуючись статтями 33, 34, 49, 82-84  Господарського процесуального кодексу| України, суд –

В И Р І Ш И В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Крименерго» (95034, АР Крим, м. Сімферополь, вул. Київська, 74/6, , р/р 0163 у філії КЦО ПІБУ м. Сімферополя МФО 324430) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Албат» (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 42-Б, оф. 14; 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, к. 208, , р/р у ТОВ «Фортуна-Банк» м. Києва, МФО 300904) 171840,00 грн. основного боргу, 15018,35 грн. пені, 4858,60 грн. річних, 17699,52 грн. інфляційних витрат, 2258,44 грн. державного мита та 118,00 грн. за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині позову відмовити.

4.          Наказ видати після набрання судовим рішенням  законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.