ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
РІШЕННЯ

іменем
України

"21" серпня 2007 р.

справа № 20-1/098

Господарський суд міста Севастополя
в складі:

судді Алсуф'єва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі господарську справу за позовом Комунального
підприємства  Севастопольської міської
Ради „АРРІКОН” (вул. Адм. Октябрського, б. 8, кв. 2, м. Севастополь,
99011)

до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

(вул. АДРЕСА_1)

про стягнення 13.744,05 грн.,
розірвання договору оренди, зобов'язання звільнити займані приміщення,

за участю представників:

позивача -Ігнатенко В.В., довіреність №97 від
08.02.2007;

відповідача
-ОСОБА_2, довіреність б/н від 14.08.2007.

Комунальне підприємство
Севастопольської міської Ради „АРРІКОН” (далі за текстом -Позивач) звернулось в
господарський суд міста Севастополя з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1(далі за текстом -Відповідач) про стягнення 13.744,05 грн., розірвання
договору оренди і зобов'язання звільнити займані приміщення.

Позовні вимоги заявлені на підставі
статей 526, 625, 651, частини другої статті 773 Цивільного кодексу України
(Закон України №435-ІV від 16.01.2003; далі за текстом -ЦК України), в якості
юридичної підстави позову визначено також статті 10, 18, 19, 26, 27 Закону
України „Про оренду державного та комунального майна” №2269-ХІІ від 10.04.1992
(далі за текстом -Закон).

Позивач обґрунтував позовні вимоги
невиконанням Відповідачем обов'язку зі сплати орендної плати та експлуатаційних
витрат протягом 11 місяців, що вважає істотним порушенням договору. На підставі
зазначеного Позивач вважає правомірним вимагати від Відповідача розірвання
договору оренди та звільнення займаних приміщень.

Відповідач проти задоволення позову
заперечує з підстав, що викладені ним у відзиві на позовну заяву від 14.08.2007
/а.с.64-65/.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10
жовтня 2006 року Позивач (орендодавець) і Відповідач (орендар) уклали договір
оренди НОМЕР_1 (далі за текстом -Договір) нерухомого майна -одноповерхової
будівлі, загальною площею 473,0 м2, розташованої за адресою:
АДРЕСА_1, для розміщення складських приміщень /а.с.8-9/.

Об'єкт оренди за Договором
-комунальне майно, що є власністю територіальної громади міста Севастополя, та
перебуває на балансовому обліку Позивача.

Факт передачі майна, що є об'єктом
оренди за Договором, підтверджується актом приймання-передачі від 10.10.2006
/а.с.10/, складеними і підписаними обома сторонами.

Спір виник у зв'язку з тим, що, на
думку Позивача, протягом 11 місяців Відповідач не виконував в повному обсязі
обов'язок щодо сплати орендної плати, сума боргу склала 12.403,78 грн. Останнє
Позивач вважає істотним порушенням Договору, а Договір таким, що підлягає
розірванню.

Суд встановив, що Договір укладений
сторонами 10.10.2006, проте, між сторонами існували орендні відносини до
10.10.2006.

Відповідно до пункту 3.1 Договору
розмір орендної плати визначається згідно з Методикою розрахунку та порядку
використання плати за оренду майна, що є комунальною власністю, затвердженою
рішенням Севастопольської міської Ради НОМЕР_2, та складає 10.209,00 грн. за
рік. Орендна плата визначена, виходячи з орендної ставки 10% від вартості
об'єкта оренди, визначеної звітом про експертну оцінку вартості майна,
переданого в оренду (Додаток №2). Розрахунок орендної плати доданий до Договору
-Додаток №3.

Згідно з пунктом 3.2 орендна плата
складає 1.020,68 грн. за перший місяць оренди і експлуатаційні витрати -28,38
грн., та підлягає перерахуванню на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніші
20 числа поточного місяця з 07.02.2005.

На підставі останнього положення,
керуючись частиною сьомою статті 180 Господарського кодексу України (Закон
України №436-ІV від 16.01.2003) Позивач зробив розрахунок заборгованості за
Договором починаючи з лютого 2005 року, виходячи з розміру орендної плати,
визначеного у пункті 3.2 Договору (1.020,68 грн.).

Проте, відсутні підстави вважати
дійсно волею сторін умову щодо сплати орендної плати з 07.02.2005 по 10.10.2006
у розмірі 1.020,68 грн. в місяць через наступне.

Судом встановлено, що розрахунки
між сторонами здійснювались шляхом виставлення Позивачем рахунків /а.с.86-95/
та подальшою їх сплатою Відповідачем у безрахунковій формі /а.с.66-78/.

Відповідач надав суду докази сплати
усіх виставлених Позивачем рахунків, починаючи з лютого 2005 року. Рахунки щодо
оплати орендної плати у розмірі, передбаченому пунктом 3.2 Договору (як
донарахування орендної плати), Позивачем не виставлялись. Цей факт
підтверджується Відповідачем /а.с.84 -пояснення/ та ним не оспорюється.

Відповідно до пояснень Відповідача
у Додатку №3 до Договору -Розрахунку розміру орендної плати -в якості першого
місяця оренди вказаний жовтень 2006 року.

Згідно з пунктом 3.3 Договору
розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом
корегування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс
інфляції відповідний попередньому місяцю. Відповідно до складених Позивачем
розрахунків орендної плати (зокрема, розрахунок станом на серпень 2007 року
/а.с.83/) та виставлених ним рахунків /а.с.86-95/, базовим місяцем за Договором
є жовтень 2006 року.

Крім того, відповідно до Методики
розрахунку та порядку використання плати за оренду майна, що є комунальною
власністю, затвердженої рішенням Севастопольської міської Ради НОМЕР_2, орендна
плата визначається, виходячи з орендної ставки від вартості об'єкта оренди.
Актом оцінки вартості об'єкту оренди, що є невідокремленою частиною Договору, є
звіт про експертну оцінку (Додаток №1), який складений тільки 30.09.2006. Це
виключає обґрунтованість вимоги Позивача щодо сплати орендної плати з
07.02.2005 по 10.10.2006 у розмірі 1.020,68 грн. в місяць.

Вимоги Позивача щодо розірвання
договору оренди та звільнення займаних приміщень обґрунтовані невиконанням Відповідачем
обов'язку зі сплати орендної плати та експлуатаційних витрат.

Таким чином, відсутні підстави для
задоволення вимоги Позивача як щодо стягнення заборгованості з орендної плати в
розмірі 12.403,78 грн., пені в розмірі 1.155,74 грн., 3% річних в розмірі 184,
53 грн., всього 13.744,05 грн., так і щодо розірвання Договору та звільнення
займаного Відповідачем приміщення.

Відповідно до правил, встановлених
статтею 49 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на
Відповідача витрати по сплаті державного мита та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Керуючись статтями 33, 49, 82,
84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Суддя                                                                                         В.В.
Алсуф`єв

Рішення оформлено відповідно до вимог

статті 84 Господарського процесуального

кодексу України і підписано 27.08.2007.