ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.

№ 15/155-06

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової -головуючого

Н. Волковицької  Л. Рогач

за участю представників:

Позивача

не з'явився, про час і місце
слухання справи повідомлений належним чином

Відповідачів

Добровського А.Н. директора
Краснової Л.П. дов. від 25.06.07 р. Романенко В.В. дов. від
16.01.07 р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну  скаргу

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісервіс"

на постанову

від 22 березня 2007 року
Запорізького апеляційного господарського суду

у справі

№ 15/155-06  господарського суду Херсонської
області

за позовом

Товариства   з
обмеженою
відповідальністю
"Робуста   Агро"

до     про

Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісервіс" та
Херсонського морського торговельного порту  стягнення 115696,36 грн. збитків.

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні 26 червня 2007
року було оголошено перерву до 3 липня 2007 року для підготовки повного тексту
постанови.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Робуста Агро" звернулось до господарського суду
Херсонської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісервіс" 115696,36 грн. збитків.

До прийняття рішення у справі
ухвалою від 06.07.2006 року господарський суд Херсонської області за
клопотанням позивача залучив до участі у справі в якості другого відповідача -
Херсонський морський торговельний порт.

Рішенням від 21.09.2006 року
господарський суд Херсонської області позов задовольнив за рахунок другого
відповідача в повному обсязі. Відносно ТОВ "Полісервіс" в задоволенні
позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
правовідносини між позивачем та другим відповідачем врегульовані договором від
16.01.2006 року № 16/01-2006 на транспортно-експедиційне обслуговування
сільськогосподарських експортних вантажів, що підлягають вивезенню за межі
митного кордону України та договором доручення № 27/01-2006 від 27.01.2006
року. За період з 28.01.06 року по 08.02.06 року соя передавалась позивачем для
відвантаження на т/х "М. Криворучко" та другим відповідачем прийнято
до перевезення згідно з актом завантаження судна - 09.02.2006 року. У зв'язку з
тим, що відповідач-2 не відвантажив все належне позивачу майно, позивач не
отримав від свого контрагента вартості недовантаженого насіння сої.

За апеляційною скаргою Херсонського
морського торговельного порту Запорізький апеляційний господарський суд
постановою від 22 березня 2007 року рішення господарського суду
Херсонської області від 21.09.2006 року скасував та прийняв нове рішення, яким
позовні вимоги про стягнення 115696,36 грн. збитків від нестачі сої задовольнив
частково в сумі 81271,50 грн. з урахуванням похибки визначення кількості
вантажу по осадці судна.

Постанова обґрунтована тим, що
відповідно до положень частини 3 статті 14 Закону України "Про транспортно
- експедиторську діяльність", статтями 932, 618 Цивільного кодексу
України, пунктом 4.2. Договору на транспортно - експедиційне обслуговування
відповідальність за порушення прав позивача повинен нести перший відповідач
незалежно від того, ким фактично порушені права безпосередньо ним чи залученими
ним особами. А безпосередньо на другого відповідача така відповідальність може
бути покладена виключно у випадках передбачених договором або законом.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Полісервіс" подало до Вищого господарського суду
України касаційну скаргу на постанову від 22 березня 2007 року
Запорізького апеляційного господарського суду, в якій просить постанову
скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та
процесуального права, рішення господарського суду Херсонської області від
21.09.2006 року просить залишити без змін.

Заявник в касаційній скарзі
зазначає, що апеляційним судом не були застосовані до спірних правовідносин
положення частини 1 статті 14 Закону України "Про транспортно -
експедиторську діяльність", Правила оформлення багажних провізних
документів на перевозки морським транспортом, затв. Наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 13.12.2004 року №1098, не встановлена правова
природа правовідносин між позивачем та портом, в зв'язку з чим не застосовані
положення глави 66 Цивільного кодексу України.

Крім того, на думку заявника,
апеляційний суд необґрунтовано застосував статтю 932 Цивільного кодексу
України, оскільки всі зобов'язання, покладені на першого відповідача договором
від 16.01.2006 року виконані без залучення третіх осіб.

Заслухавши суддю-доповідача та
присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні
матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи і
повноти їх встановлення в рішенні та постанові суду, а також правильність
застосування господарським судом норм процесуального та матеріального права,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог статей 108, 1117
Господарського процесуального кодексу України,
касаційна інстанція рішення місцевого господарського суду та постанови
апеляційного господарського суду переглядає за касаційною скаргою (поданням) та
на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом
першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи
предметом спору у даній справі є стягнення збитків в сумі 115696,36 грн.,
спричинених нестачею насіння сої, відвантаженої на судно
"М.Криворучко".

Запорізьким апеляційним
господарським судом встановлено, що правовідносини між позивачем та ТОВ
"Полісервіс" - відповідачем-1 врегульовані договором № 16/01-2006 від
16.01.2006 року на транспортно-експедиційне обслуговування
сільськогосподарських експортних вантажів, що підлягають вивезенню за межі
митного кордону України, доповненим додатковими угодами від 16.01.2006 року,
згідно з умовами якого позивач доручає, а відповідач-1 зобов'язується за плату
і за рахунок позивача виконати або організувати виконання послуг, пов'язаних з
експортом вантажів, на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.3 Договору
на транспортно-експедиційне обслуговування відповідач-1 зобов'язаний з метою
забезпечення навантаження зовнішньоторгових вантажів на умовах ФОБ на судна,
через причали Херсонського морського торговельного порту з залученням
необхідних виробничих потужностей та персоналу, укласти від свого імені та
за свій рахунок договір з Херсонським морським торговельним портом на перевалку
вантажів, з наступною компенсацією позивачем акордної ставки за
навантажувально-розвантажувальні роботи, а, також льодового, збору за льодову
проводку суден.

За невиконання чи неналежне
виконання обов'язків, передбачених Договором на транспортно-експедиційне
обслуговування, відповідач-1 та позивач несуть відповідальність згідно з
Цивільним кодексом України, та іншими законами України (п. 4.1 Договору на
транспортно-експедиційне обслуговування).

Пунктом 4.2 цього Договору
передбачено, що відповідач-1 несе відповідальність за дії третіх осіб,
залучених ним до виконання Договору на транспортно-експедиційне обслуговування,
у тому ж порядку, що й за власні дії.

Додатковою угодою від 16.01.2006
року (а.с. 94, том 2) Договір на транспортно-експедиційне обслуговування
доповнено пунктом 2.3.1. наступного змісту: відповідач-1 за
дорученням позивача виконує наступні додаткові роботи:
оформлення вантажного плану; оформлення маніфесту; видання вантажних
документів; контроль за відвантаженням вантажу на судно .

Договір на транспортно-експедиційне
обслуговування вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2006
року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань
за договором (п. 6.3 Договору на транспортно-експедиційне обслуговування).

Також правовідносини між позивачем
та відповідачем-1 врегульовані договором доручення № 27/01-06 від 27.01.2006
року (а.с. 95-97, том 2), згідно з умовами якого позивач доручає, а
відповідач-1 приймає на себе зобов'язання від імені, за дорученням та за
рахунок позивача здійснювати або організовувати виконання послуг, пов'язаних з
експортно-імпортними операціями і транзитом вантажів, а також інспекційні
роботи та маркетингові послуги, здійснювати інші юридичні дії, в тому числі від
імені позивача укласти договір на перевантаження з Херсонським морським
торговельним портом, всі права та обов'язки за яким виникають у позивача з
моменту його укладення.

Згідно з п. 1.3. Договору позивач
доручає вести облік надходження та відправки вантажів з портів, залізничних
станцій; надавати у встановленому законодавством порядку учасникам
транспортно-експедиторської діяльності заявки на відправку вантажів і наряди на
відвантаження.

Відповідно до п 4.1.1 відповідач-1
несе матеріальну відповідальність за збитки, завдані позивачу внаслідок:
неналежного виконання умов Договору доручення; неналежного проведення робіт;
оформлення актів; транспортних та митних документів.

Договір доручення вступає в силу з
моменту його підписання і діє до 31.12.2006 року (п. 6.1 Договору
доручення).

Крім того, апеляційним судом
встановлено, що між відповідачем - 1 та Херсонським морським торговельним
портом -відповідачем - 2 укладено договір № 41/58/К від 23.12.2005 року (а.с.
87 - 89, т. 2), який визначає порядок взаємовідносин відповідача-2 і
відповідача-1 при здійсненні останнім транспортно-експедиторського
обслуговування вантажів, які проходять через Херсонський морський торговельний
порт та діє з 01.01.2006 року до 31.12.2006 року.

Згідно пункту 5.1 цього Договору
транспортно-експедиторське обслуговування складається з комплексу послуг,
пов'язаних з підготовкою і відправленням вантажів, взаємних розрахунків і
контролем за рухом вантажів і здійснюється відповідно до Закону України
"Про транспортно-експедиторську діяльність" № 1955-ІУ від 01.07.2004
року (п. 5.1 Договору).

Також правовідносини між
відповідачами 1 і 2 врегульовані Генеральним договором № 8/84 "К" на
перевантаження зовнішньоторговельних і транзитних вантажів від 10.02.2006 року
(а.с. 79 - 86, т. 2), предметом якого є організація перевалки
зовнішньоторговельних і транзитних вантажів відповідача-1, що слідують через порт.

Зазначений Генеральний договір
вступає в силу з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2006 року
(п. 8.1 Генерального договору).

Протягом періоду з 28.01.2006 року
по 08.02.2006 року позивачем для відвантаження на експорт була направлена
відповідачу-1 сільськогосподарська продукція (соя) на територію відповідача-2.

Соя була прийнята на складі
відповідача-2 в кількості 2861,460 тонн, що підтверджується
товарно-транспортними накладними (а.с. 31 - 136, т. 1) та картками обліку
експортного вантажу (а.с. 52 - 78, т. 2). На т/х "М. Криворучко" було
відвантажено 2765,945 тонн, що підтверджується актом завантаження судна від
09.02.2006 р. (а.с. 49 -50, т. 2). Кількість вантажу визначалась по осадці
морського судна методом драфт-сюрвей.

Доручення на навантаження № 1/02/06
за підписом ТОВ "Полісервіс" скріплене печаткою ТОВ
"Полісервіс" міститься в матеріалах справи.

Згідно вантажно-митній декларації
від 14.02.2006 р. (а.с. 26, т. 1) судом встановлено, що вантаж (насіння сої)
задекларовано було в кількості 2765,945 тонн.

Вантажовідправником насіння сої,
яке підлягало відправленню з Херсонського морського торговельного порту на т/х
"М. Криворучко" на умовах ФОБ Інкотермс-2000 є позивач, що
підтверджується коносаментом, виданим 09.02.2006 року (а.с. 51, т. 2).

Позивач є власником насіння сої, на
підтвердження чого судом досліджені надані копії відповідних договорів
купівлі-продажу (а.с. 132 - 144, т. 2), а також платіжні доручення як докази
оплати сої за вказаними договорами.

За таких обставин апеляційний суд
дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за рахунок відповідача
-1.

При цьому, суд зазначив, що згідно
зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна
норма міститься в статті 193 Господарського кодексу України.

Правовідносини, що склалися між
позивачем та відповідачем-1 з надання транспортно - експедиційних послуг
врегульовані Законом України "Про транспортно-експедиторську
діяльність", Цивільним та Господарським кодексами України.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону
України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитори для
виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами,
авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або
нерезидентами України.

Аналогічна норма передбачена
статтею 932 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що експедитор має право
залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку,
що експедитор не зобов'язаний виконувати самостійно транспортно-експедиторські
послуги, а має право залучити до їх виконання інших осіб, що й було здійснено
відповідачем-1. Відповідач-1 для виконання прийнятих на себе зобов'язань перед
позивачем з забезпечення навантаження вантажу сої залучив до виконання обсягу
робіт з накопичення та навантаження сої відповідача-2. При цьому безпосередньо
між позивачем та відповідачем-2 ніяких взаємних прав та обов'язків не виникло.
Вказівку про здійснення навантаження відповідачу-2 надавав відповідач-1, оплату
робіт з навантаження здійснених відповідачем-2 здійснював безпосередньо
відповідач-1, що підтверджується банківськими витягами від 03.02.2006 року на
суму 60580,80 та від 13.02.2006 року на суму 626,00грн. та 3094,48грн. (а.с.
13-14, т. 3); рахунком-фактурою від 30.01.2006 року № СФ-153 а.с. 38, т. 2);
рахунком-фактурою від 10.02.2006 року № 153/239 (а.с. 39, т. 2); актом
здачі-приймання робіт від 09.02.2006 року № , підписаним
відповідачем-1 та відповідачем -2 (а.с. 41, т. 2).

Частина 3 статті 14 Закону України
"Про транспортно - експедиторську діяльність" передбачає, що
експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним
до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за
власні дії.

Частина 2 статті 932 Цивільного
кодексу України передбачає, що у разі залучення експедитором до виконання своїх
обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор
відповідає перед клієнтом за порушення договору.

Стаття 618 цього Кодексу
передбачає, що боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на
яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором
або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Як вже зазначалось, пункт 4.2.
Договору на транспортно-експедиційне обслуговування передбачає, що експедитор
несе відповідальність за дії третіх осіб, залучених ним до виконання договору
транспортного експедирування, у тому ж порядку, що і за власні дії.

Таким чином, апеляційна інстанція
дійшла висновку, що в даному випадку з наведених вище положень закону та
договору, з фактичних правовідносин сторін випливає, що відповідач-2, виконуючи
за відповідача-1 його зобов'язання перед позивачем не замінював відповідача-1
та не був новим додатковим чи солідарним боржником у правовідносинах, що
існували між позивачем та відповідачем-1. Позивач не вступав безпосередньо з
відповідачем-2 в будь-які правовідносини, і відповідно зобов'язаною особою
перед позивачем залишається відповідач-1, який повністю відповідає перед ним за
належне виконання всіх своїх обов'язків, в тому числі за їх невиконання чи
неналежне виконання залученим ним відповідачем-2, в зв'язку з чим рішення
першої інстанції про покладання відповідальності на Херсонський морський
торговельний порт скасувала.

Заперечення відповідача-1 в частині
того, що круг його обов'язків обмежувався виключно забезпеченням оформлення
супровідних документів на вантаж не прийняті апеляційним судом до уваги з
огляду на те, що відповідач-1 від свого імені укладав договори з
відповідачем-2, від свого імені надавав доручення на виконання вантажних робіт,
від свого імені підписував акти виконаних вантажних робіт та здійснював їх
оплату.

Отже, матеріали справи свідчать, що
господарський суд апеляційної інстанції в порядку статті 43, 101 Господарського
процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно розглянув в
судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідив, встановив та
надав юридичну оцінку наданим сторонами доказам та дійшов обґрунтованого
висновку про задоволення позовних вимог за рахунок першого відповідача в сумі
81271,50 грн. з урахуванням 1% похибки визначення кількості вантажу по осадці
судна згідно з Методичними рекомендаціями Управління товарних експертиз
"Визначення кількості вантажу по осадці судна".

Твердження заявника про
незастосування до спірних правовідносин пункту 1 статті 14 Закону
України "Про транспортно - експедиторську діяльність", згідно з яким
експедитор відповідає  перед  клієнтом
за  кількість місць, вагу, якщо
проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що
зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними
товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника,
якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування не приймається
касаційною інстанцією до уваги, оскільки ці приписи не стосуються випадків,
коли експедитор залучає до виконання договору транспортного експедирування
третіх осіб.

Решта заперечень відповідача щодо
порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого
підтвердження, суперечать матеріалам справи та зводяться до переоцінки доказів,
що відповідно статті 1117 Господарського процесуального кодексу
України не входить до компетенції касаційної інстанції, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування постанови апеляційної інстанції колегія суддів не
вбачає.

Керуючись статтями 1117,
пунктом 1 статті 1119, статтями 11110, 11111,
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову від 22 березня 2007 року
Запорізького апеляційного господарського суду у справі № 15/155-06 господарського
суду Херсонської області залишити без змін, а касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Полісервіс" без задоволення.

Головуючий
Т. Дроботова

Судді
Н.
Волковицька

Л.Рогач