СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" квітня 2007 р.

Справа № 12/368

Розглянувши матеріали за позовом Приватного
підприємства „Ірина-2” м. Ізяслав

до Приватного
підприємця ОСОБА_1м. Шепетівка

про
стягнення 24300грн. 20коп.

Суддя            Шпак В.О.

Представники сторін

Від позивача:          Думановський Р.А. -за дорученням №164
від 13.12.2006р.

Побережний
А.І, - за дорученням від 02.02.2007р.

Від відповідача :   ОСОБА_2 за довіреністю від 14.11.06р.

Рішення приймається 12.04.2007р.,
оскільки в судовому засіданні оголошувалась перерва.

Суть спору:

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на  такі обставини.

Приватне підприємтво
"Ірина-2", з 1.08.1998 року постійно орендує частину торгової площі
ІНФОРМАЦІЯ_1, що знаходиться в АДРЕСА_1. За цей період, для впорядкування
реалізації лікарських засобів, згідно домовленості між приватним підприємцем,
був виготовлений та встановлений аптечний кіоск та обладнання, вартість якого
становить 8640 грн.

В зв'язку з тим, що в 2002 році
вказану торгову площу, придбав у власність приватний підприємець ОСОБА_1
ПП"Ірина-2" постійно на підставі договорів оренди, продовжує
використовувати цю площу для здійснення торгово-посередницької діяльності,
виконуючи свої обов'язки, як орендаря у відповідності з умовами згаданих
договорів.

У позовній заяві позивач вказує, що
9.10.2006 року приватний підприємець ОСОБА_1 встановив на приміщення аптечного
кіоску ПП"Ірина-2" свій власний замок, чим обмежив доступ до робочого
місця, завідуючому кіоском-фармацевту. В результаті, ПП"Ірина-2" не
має змоги здійснювати реалізацію лікарських засобів. Підприємство також терпить
щоденні збитки від неможливості проводити реалізацію лікарських засобів, а саме
за жовтень місяць 2006 року в сумі 17980 грн. Тому позивач просить суд стягнути
з відповідача збитки, асаме: втрачену вигоду та витрати на заробітну плату
фармацевту аптечного кіоску в сумі 18700 грн.

В судовому засіданні 20.02.2007р.
представником позивача подано заяву про зміну позовних вимог. Просить суд
стягнути з відповідача збитки, а саме, втрачену вигоду, збитки внаслідок
пошкодження лікарських засобів та витрати на заробітну плату фармацевту
аптечного кіоску в сумі 24300грн. 20коп.

Представник відповідача позовні
вимоги не визнає. У відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що договір
оренди на який посилається позивач не відповідає нормам чинного законодавства.

Крім того, зазначив, що   згідно ч. 2 ст. 291  ГК України договір оренди припиняється в разі
закінчення строку на який його було укладено, а згідно ч. 4 ст. 291 ГК України
правові наслідки припинення договору оренди визначається відповідно до умов
регулювання договору найму (оренди) ЦК України.
Згідно ч.   1   ст.
785  ЦК України та розділу 8
договору оренди Орендар (Позивач) зобов'язаний передати об'єкт, що орендувався
у стані що був переданий йому в оренду. Таким чином Орендар (Позивач) був
зобов'язаний передати об'єкт оренди до 1.10.2006 року  згідно договору оренди. Невиконання передачі
об'єкту, що орендувався є порушенням договору та чинного законодавства, тому
перебування на торгівельній площі (об'єктів оренди) є порушенням взятих на себе
господарських зобов'язань за договором та суперечить нормам законодавства.  Якби позивач мав би намір укласти договір на
новий строк, він зобов'язаний був би повідомити   (зробити
пропозицію)   Орендодавця      у
строк   до закінчення договору
оренди, як передбачено абз. 2 ч. 1 ст. 777 ЦК України. Так як Орендар (Позивач)
до закінчення строку договору не зробив жодних пропозицій (заяв, повідомлень)
про намір укласти договір на новий термін, Орендодавець (Відповідач) мав повне
право заключити договір оренди з іншим орендарем на торгівельну площу, що
орендував Орендар (Позивач) після закінчення строку договору оренди між
Орендарем (Позивачем) та Орендодавцем (Відповідачем).

Розглядом матеріалів справи
встановлено наступне.

01.11.2005р. між ОСОБА_1
(орендодавець) та ПП „Ірина-2” (орендар) укладено договір оренди приміщень.

Відповідно до умов даного договору
(п.1.1, п.4.1) орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове володіння
частину торгової площі ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме І поверх названого комплексу
загальною площею 20,2кв.м., що знаходятьсяАДРЕСА_1. Термін оренди закінчується
1 жовтня 2006р.

В п.8.2  зазначено, що повернення орендодавцю об'єкта,
що орендується здійснюється після закінчення дії даного договору.

Листом від 22.08.2006р. відповідач
звернувся до позивача з проханням здійснити передачу об'єкта відповідно до умов
розділу 8 договору оренди до 30.09.2006р.

На вимогу орендодавця повернути
майно відповідач дій по його поверненню не здійснив.

01.10.2006р. між ОСОБА_1
(орендодавець) та ПП ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди приміщень,
відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар бере в тимчасове
володіння частину торгової площі ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме І поверх названого
комплексу, загальною площею 20,2кв.м, що знаходяться у АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши доводи представників сторін, суд дійшов до наступних висновків.

Позивач як на підставу позовних
вимог посилається на те, що відповідач порушив господарське зобов'язання
у зв'язку з чим йому було причинено збитки.

В ст. 763 Цивільного кодексу
України договір   найму   укладається
на   строк,   встановлений договором.

Стаття 785 Кодексу встановлено, що
у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального
зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що строк дії  договору оренди
припинив свою дію 01.10.2006року.

Статтею 22 Цивільного кодексу
України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин,
якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у
зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі,
право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка
порушила право.

Згідно ч. 1 ст. 224 ГК України
учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або
установленні вимоги щодо здійснення господарської діяльності повинен
відшкодувати завданні цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого
порушено. Таким чином господарські санкції (згідно ч. 2 ст. 217 ГК України, які
включають в себе відшкодування збитків) можуть бути застосовані лише до
суб'єкта господарювання, який порушив господарсько-договірні зобов'язання. Свої
зобов'язання за договором відповідач виконав, це також підтверджує і позивач, і
до нього не можуть бути застосовані господарські санкції (відшкодування збитків
згідно ч.1 ст. 225 Г.К. України (втрачену вигоду , збитки внаслідок пошкодження
лікарських засобів та витрати на заробітну плату фармацевту аптечного кіоску в
сумі 24 300 грн. ).

Водночас, суд звертає увагу, що
позивачем не подано належних доказів про те, що відповідач вчиняв  будь-які дії стосовно недопущення позивача до
лікарських засобів.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна сторона повинна  довести
ті  обставини,  на
які  вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладені обставини у
позові Приватного підприємства „Ірина-2” м. Ізяслав до Приватного
підприємця ОСОБА_1 м. Шепетівка про стягнення 24300грн. 20коп. належить
відмовити.

Посилання позивача на договір від
01.08.2006року судом до уваги не приймається, подана ним копія не є належним
доказом в розумінні ст.ст.32,34 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності із ст. 49
Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі належить
покласти на позивача.

Зважаючи на викладене, керуючись
ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и
в:

У позові Приватного підприємства
„Ірина-2” м. Ізяслав до Приватного підприємця ОСОБА_1м. Шепетівка про
стягнення 24300грн. 20коп. відмовити.

Суддя
В.О. Шпак

Віддруковано в 3 (трьох) примірниках:

1.          до
справи;

2.
позивачу;

3
відповідачу.