ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

05.07.2007  року                                                            Справа № 18/239пд

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Єжової С.С.

суддів                                        Баннової Т.М.

Бойченка К.І.

секретар

судового засідання                     Наумов Б.Є.

та за участю

представників сторін:

від позивача                              представник від ПП Ребрової Л.В.

Побережна Н.С., довіреність №953

від 21.03.2007;

від  відповідача                               юрисконсульт департаменту правової роботи

Селезньова О.О., довіреність №10

від 04.01.2007;

начальник відділу договірних відносин та

коригування граничних величин Соколов М.А.,

довіреність №250 від 17.05.2007;

розглянувши

апеляційну скаргу                    Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч Луганської області

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від                                                  25.05.2007

по справі                                        №18/239пд (суддя –Корнієнко В.В.)

за позовом                                        приватного підприємця Ребрової Лариси

Вікторівни, м.Антрацит Луганської області

до відповідача                              Товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч Луганської області

про                                               спонукання укласти договір про постачання електроенергії

В С Т А Н О В И В:

Приватний підприємець Реброва Лариса Вікторівна, м.Антрацит Луганської області звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача –товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч  Луганської області про спонукання укласти договір про постачання електроенергії.

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.05.2007 позов задоволений повністю.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду від 25.05.2007 товариство з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч  Луганської області звернулося до Луганського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм матеріального права.

Позивач відзивом №б/н без дати вимоги апеляційної скарги відхилив, вважає оскаржуване рішення законним та обгрунтованим.

Розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 відповідно до ст. 28 Закону України “Про судоустрій України” для розгляду апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч  Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 25.05.2007 по справі №18/239пд призначена судова колегія у складі:  Єжова С.С.- суддя –головуючий, Баннова Т.М. - суддя,      Бойченко К.І.–суддя.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України в процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції (ст.99 ч.2 Господарського процесуального кодексу України).

Заслухавши представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін регулюються Цивільним та Господарським кодексами України, Законом України „Про електроенергетику”, Правилами користування електричною енергією.

Статтею 11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України встановлюються підстави виникнення цивільних прав і обов”язків та господарських зобов”язань, до яких віднесені безпосередньо закон, а також договори та інші правочини.

Згідно Закону України „Про електроенергетику” та Правил користування електричною енергією споживання електроенергії можливе лише на підставі укладення договору енергопостачання.

Як встановлено ст.1 Правил користування електричною енергією, споживач електричної енергії –юридична або фізична особа –суб”єкт підприємницької діяльності, що використовує електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 01.03.2007 та додаткової угоди до нього від 06.03.2007 орендує у громадянки Коленської Т.М. нежитлове приміщення площею 724,35 м2 (магазин “Донбас”), яке розташоване за адресою: м. Антрацит Луганської області, вул. Ростовська, 27-а.

Пунктом 3 даного договору встановлено, що орендодавець                              (гр. Коленська Т.М.) передає орендарю (позивачу) повноваження по врегулюванню договірних відносин з організаціями - постачальниками теплової енергії, електроенергії та води.

На виконання умов договору оренди нежитлового приміщення позивач 03, 05 та 20 березня 2007 письмово звертався до відповідача з заявами про укладення з ним договору про постачання електроенергії на орендоване ним приміщення (магазин “Донбас”), розташоване за адресою: м. Антрацит Луганської області, вул. Ростовська, 27-а.

Відповідач листом від 20.03.2007 відмовив позивачу в укладенні вказаного договору посилаючись на те, що на цей же об’єкт в 23.02.2005 році був укладений такий же договір з підприємцем Коленською Т.М.; який діє; укласти другий договір на один і той же об’єкт неможливо.

30.03.2007 та 28.04.2007 Костичева С.В. (яка діяла від імені Коленської Т.М. по довіреності від 28.02.2006) направила відповідачу заяву про розірвання договору на постачання електроенергії від 23.02.2005 (який був укладений з Коленською Т.М.) в зв’язку з тим, що підприємницька діяльність Коленської Т.М. припинена 12.10.2005.

Відповідач листом від 18.04.2007 № 04/1315-1 повідомив Костичеву С.В. (яка діяла від імені Коленської Т.М. за довіреністю), що у останньої немає повноважень для подачі заяви про розірвання договору з підприємцем Коленською Т.М.

Згідно ст. 25 Закону України “Про електроенергетику” споживачі електричної енергії мають право на: підключення до електричної мережі, вибір постачальника електричної енергії та отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами.

Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником (ч. 1 ст. 26 Закону України “Про електроенергетику”), тобто укладення договору між енергопостачальником і споживачем визнано обов”язковим.

Стаття 24 Закону України „Про електроенергетику” та Правила користування електричною енергією встановлюють, що енергопостачальники, які здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, який розташований на цій території, в укладенні договору на постачання електричної енергії.

Згідно ч. 3 ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Суб'єкти господарювання, які забезпечують інших суб’єктів господарювання електроенергією зобов'язані укладати договори з усіма споживачами їхньої продукції (ч. 6 ст. 179 Господарського кодексу України).

Таким чином, укладення договору про постачання електроенергії є обов’язковим для відповідача, якщо суб'єкт господарювання звернувся до нього з пропозицією укласти такий договір.

Загальний порядок укладення господарських договорів визначений ст.181 Господарського кодексу України.

Позивач виконав вимоги, передбачені ст. 181 Господарського кодексу України щодо загального порядку укладання господарських договорів (запропонував відповідачу проект договору та надав його другій стороні у двох примірниках), а відповідач відносно згоди або заперечень щодо окремих умов договору не висловився, відмовивши позивачу в укладенні договору посилаючись на наявність договору на постачання електроенергії на цей же об’єкт від 23.02.2005 з іншим споживачем –приватним підприємцем Коленською Т.М., що є неправомірним так як договір на постачання електроенергії від 23.02.2005 № 407, укладений з приватним підприємцем Коленською Т.М., є припиненим з 12.10.2005, тобто з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запису про припинення підприємницької діяльності приватного підприємця Коленської Тетяни Михайлівни (номер запису: 2001280), про що відповідачу стало відомо 30.03.2007.

Господарські зобов'язання виникають з господарського договору (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Між суб’єктами господарювання –підприємцем Коленською Т.М. та ТОВ “ЛЕО” 23.02.2005 був укладений господарський договір на постачання електроенергії № 407.

Згідно ч. 2 ст. 50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Здійсненням підприємцем - фізичною особою підприємницької діяльності є також укладення та виконання господарських договорів.

Відповідно до ст. 609 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора) крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими  актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну  особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Припинення підприємницької діяльності підприємця Коленської Т.М. (позбавлення її статусу підприємця –суб’єкта господарювання) аналогічно ліквідації юридичної особи.

Стороною за господарським договором (договором на постачання електроенергії від 23.02.2005 № 407) був суб’єкт господарювання –підприємець Коленська Т.М.

Вибуття із двохстороннього господарського договору однієї сторони (без її заміни) унеможливлює існування цього договору.

Якщо юридична особа ліквідується, то зобов’язання припиняється на підставі ст. 609 Цивільного кодексу України.

Однак, як було вказано вище, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб (ст. 51 Цивільного кодексу України).

Таким чином, при припиненні підприємницької діяльності приватного підприємця, його зобов’язання, які виникають з господарських договорів також припиняються, і відповідно припиняються такі господарські договори.

Підприємницьку діяльність приватного підприємця Коленської Т.М. припинено 12.10.2005, відповідно господарський договір на постачання електроенергії від 23.02.2005 № 407 також припинено з тієї ж дати.

Наявність боргу за електроенергію у колишнього підприємця Коленської Т.М. перед відповідачем не є законною підставою для відмови позивачу в укладенні договору на постачання електроенергії (хоча із наданих позивачем вищевказаних матеріалів вбачається, що саме наявність цього боргу Коленської Т.М. є підставою для відмови позивачу в укладенні договору).

Проект договору про постачання електроенергії від 04.04.2007 в редакції позивача, не суперечить Закону України “Про електроенергетику”, Правилам користування електричною енергією, затвердженим постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 за № 417/1442 (із змінами та доповненнями) та повністю відповідає Типовому договору про постачання електричної енергії, який затверджений цією ж постановою НКРЕ.

Усі передбачені законодавством істотні умови (для договорів даного виду) містяться в проекті договору позивача від 04.04.2007 та в зазначених додатках, що було перевірено господарським судом в судовому засіданні за участю представників сторін.

Доводи відповідача про неможливість укладення договору з позивачем та про відсутність істотних умов договору обгрунтовано не прийняті господарським судом при розгляді даної справи.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Луганської області від 25.05.2007 по справі №18/239пд ґрунтується на всебічному, повному і об’єктивному розгляді всіх обставин та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита відносяться на заявника - товариство з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч  Луганської області.

У судовому засіданні за згодою представників сторін оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 85, 99, 101, п.1 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю „Луганське енергетичне об”єднання” в особі Краснолуцької філії ТОВ „ЛЕО”, м.Красний Луч  Луганської області на рішення господарського суду Луганської області від 25.05.2007 по справі №18/239пд залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 25.05.2007 по справі №18/239пд –без змін.

Відповідно ч. 3, ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя                                                   С.С. Єжова

Суддя                                                                      Т.М. Баннова

Суддя                                                                      К.І. Бойченко

Провідний спеціаліст                                                  С.І. Заєць