ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.06.07р.

Справа № 9/106-07(22/241)

За позовом  Відкритого акціонерного товариства "Міттал стіл Кривий Ріг", м.КривийРіг

Дніпропетровська область

до  відповідача-1- Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м.Дніпропетровськ

до  відповідача-2- Товариства з обмеженою відповідальністю Гірночозбагачувальна

фабрика "Індустрія", м. Луганськ

про стягнення 682, 75 грн

Суддя  Подобед І.М.

Представники:

Від позивача – Вдовенко М.В. – юрисконсульт, довіреність № 83-30юр від 02.01.07р.

Від відповідача-1 – Кайдаш С.І. – юрисконсульт, довіреність №73 від 01.01.07р.

Від відповідача-2 – не з’явився

СУТЬ СПОРУ:

Справа знаходиться на новому розгляді у іншому складі суду.

ВАТ „Міттал Стіл Кривий Ріг” звернулось у травні 2006 року із позовом до ДП „Придніпровська залізниця” та ТОВ ГЗФ „Індустрія”, в якому просить господарський суд стягнути з належного відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 682,75 грн. вартості вагової нестачі 1,120 т продукції антрациту, який був доставлений на адресу позивача ДП Придніпровська залізниця за накладною №52660208 від 29.12.05р., а відправником якої було ТОВ ГЗФ „Індустрія”. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що факт нестачі 1,750 т зазначеного вантажу підтверджений комерційним актом № АЭ 022111/7 від 01.01.2006р. Вказує у розрахунках, що відповідальна нестача з урахуванням природної норми нестачі 1% за сухою вагою становить 1,120 т, а вартість цієї продукції становить 682,75 грн. (з ПДВ).

Відповідач-1 позов не визнає, посилаючись на те, що висновки, які викладені в комерційному акті не відображають факту неохоронного перевезення, внаслідок чого, згідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вказаного вантажу, і відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності та неповноти відомостей, зазначених в у накладній, згідно ст. 24 Статуту залізниць України, має бути покладена на вантажовідправника.

Відповідач-2 позов не визнає, посилаючись на те, що в комерційному акті № АЭ 022111/7 від 01.01.2006р. не зазначено про порушення чи цілісність маркування, виконаного відправником, що не виключає доступ до вантажу сторонніх осіб та його часткову втрату під час перевезення залізницею. Посилається у своїх запереченнях також на те, що розділ Д комерційного акту свідчить про те, що перевірка фактично проведена на станції Східно-Сортувальна (код не визначений), яка знаходиться на під’їзних коліях позивача, а не на станції призначення Кривий Ріг-Головний, тобто комерційний акт складено із порушенням положень ст. 129 Статуту залізниць України. Вказує на помилки у складенні зазначеного комерційного акту, у якому вказано, що вугілля відвантажене по залізничній накладній №52660208 від 28.12.05р., але ця накладна має дату 29.12.05р., а на штемпелі станції, який проставлений на комерційному акті відсутній код станції. Окрім того, цей акт не підписаний усіма особами, підписи яких передбачені Правилами складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.02р. №334. Вважає, що позивачем було надано доручення №19-167юр від 01.09.06р. на представника Зятюк А.О. на складення комерційного акту, але при цьому не були застосовані положення ч.3 ст. 237 та ч.2 ст. 244 Цивільного кодексу України та не вказано, на яких станціях залізниці та на який вид товару. Вказує також, що ним, як вантажовідправником, дотримані Технічні умови навантаження і закріплення вантажів, що зафіксовано у залізничній накладній і це свідчить про відсутність його вини у нестачі вантажу. До того ж звертає увагу на не пред’явлення позивачем перевізнику претензії, відповідно до ст. 925 Цивільного кодексу України. Вважає, що позивач не довів належними доказами обставини, які можуть бути підставою для відповідальності ТОВ ГЗФ „Індустрія”.

В судовому засіданні 19.06.07р. оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, дослідивши надані докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з рішенням загальних зборів акціонерів від 12.01.2006р. найменування Відкритого акціонерного товариства “ Криворіжсталь” змінено на Відкрите акціонерне товариство “Міттал Стіл Кривий Ріг”, яке являється правонаступником всіх майнових і немайнових прав і обов’язків ВАТ ”Криворіжсталь”. В зв’язку з вибуттям у спірному правовідношенні ВАТ ”Криворіжсталь” внаслідок зміни найменування, з вимогою про захист свого цивільного права звертається ВАТ ”Міттал Стіл Кривий Ріг” (далі – Позивач).

На виконання вимог договору перевезення № 52660208, що був укладений між Державним підприємством „Придніпровська залізниця” (далі –Відповідач-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю Гірничозбагачувальна фабрика „Індустрія” (далі –Відповідач-2), 01.01.2006р. на адресу Позивача в вагоні № 65758419 надійшла продукція антрациту.

На вимогу позивача, згідно ст. 52 Статуту залізниць України, на станції призначення була проведена перевірка маси вантажу у вагоні №65758419 та за результатами переваження, у відповідності до ст. 129 Статуту залізниць України, був складений комерційний акт № АЭ 022111/7 від 01.01.2006 р.

У результаті переваження було встановлено, що у вагоні №65758419 вага нетто менше вказаної в документах на 1,750 т.

Згідно розрахунку Позивача з урахуванням норми нестачі 1% та за сухою вагою відповідальна вагова нестача зазначеного вантажу склала 1,120 т на суму 682,75 грн. (з ПДВ).

Вартість 1 т антрациту, який надійшов в спірному вагоні, підтверджена рахунком ТОВ “Науково-виробничий центр “Екосфера” № 136 від 31.12.2005р., який сплачений Позивачем в повній сумі платіжними дорученнями № 1/00025 від 10.01.2006р.

Згідно відміток, що були проставлені у розділі 4 залізничної накладної №52660208 від 29.12.05р. Відповідачем-2, який був відправником та здійснював навантаження зазначеного вантажу антрациту, цією особою було здійснено маркування вантажу вапном.

У комерційному акті № АЭ 022111/7 від 01.01.2006 р. зафіксовано, що по прибутті вантажу ознак втрати або розкрадання вантажу не було, навантаження у вагоні рівномірне, нижче бортів на 400 мм, люка та двері в вагоні щільно зачинені, з моменту прибуття і до зважування вагон з вантажем знаходився під охороною УВВО ГГМК Криворіжсталь.

Щодо стану маркування вантажу, то будь-які відомості у вказаному комерційному акті відсутні.

Доказів відшкодування вартості зазначеної нестачі вантажу обидва відповідачі, заперечуючи свою вину, на час розгляду справи не надали.

З урахуванням встановлених обставин у позовних вимогах Позивача до обох відповідачів слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.5 ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, який визначає обов’язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Згідно з положенням ст. 37 Статуту залізниць України, під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів  визначається відправником; накладна є основним перевізним документом, який надається залізниці відправником разом із вантажем, вона є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

В силу ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць України, залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу коли вантаж прибув на непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно ч.1 ст. 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Згідно ч. 3 п. 9 Правил складання актів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 29.05.2002р. №334, у комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах; у разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Як видно із змісту комерційного акті № АЭ 022111/7 від 01.01.2006 р., який був складений представниками Позивача та Відповідача-1, у ньому, в порушення приписів ч.3 п. 9 вказаних Правил складання актів, не було вказано стану маркування вантажу.

Отже такий комерційний акт не може бути прийнятий судом у якості належного доказу на підтвердження як неохоронного перевезення, так і нестачі вантажу з вини вантажовідправника.

Решта доводів Відповідача-2 щодо помилок та неточностей при складенні зазначеного комерційного акту не можуть бути прийняті до уваги, як недоцільні.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що оскільки Позивач, згідно приписів ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, не надав належних доказів на підтвердження обставин, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, яким у даному випадку, згідно ст. 129 Статуту залізниць України, може бути лише належним чином складений комерційний акт, суд вважає не доведеною вину обох Відповідачів у нестачі вантажу, а тому у позовних вимогах Позивача як до Відповідача-1, так і до Відповідача-2 слід відмовити за безпідставністю.

Судові витрати у справі покладаються на Позивача, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43-45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У позові Відкритого акціонерного товариства „Міттал Стіл Кривий Ріг” до Державного підприємства „Придніпровська залізниця” відмовити.

У позові Відкритого акціонерного товариства „Міттал Стіл Кривий Ріг” до Товариства з обмеженою відповідальністю Гірничозбагачувальна фабрика „Індустрія” відмовити.

Судові витрати у справі покласти на Відкрите акціонерне товариство ”Міттал Стіл Кривий Ріг”.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя

І.М. Подобед

Рішення підписано - 06.07.07р.