Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "20" червня 2007 р.
Справа № 5/31-Д

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Гудзь В.В., арбітражний керуючий, Жовтецький Б.Ф., довір. №2 від 03.01.07.,  Горай А.М., довір. №1 від 03.07.

від відповідача Махновський А.А., довір. №140207 від 14.02.07.

Розглянув справу за позовом Акціонерного товариства закритого типу "Житомирський комбінат будівельних матеріалів" (м. Житомир)

до Акціонерного товариства закритого типу "Фаворит" (м.Житомир)

про визнання недійсним договору №01/03/04 від 01.03.2004р. та зобов'язання повернути обладнання

В засіданнях суду 12.06.07. оголошувалась перерва до 14.06.07. та14.06.07. до 20.06.07.

Справа розглядається у більш тривалий термін на підставі ч.3 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до господарського  суду  з позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу №01/03/04 від 01.03.2004 року обладнання вартістю 296 606,61грн., укладеного між сторонами та забов'язання відповідача повернути спірне обладнання  позивачу.

Представники позивача у засіданнях суду підтримали позовні вимоги, пояснили,  що договір укладений з порушенням чинного законодавства, оскільки спірне майно    перебувало в податковій заставі, а саме: ст.8.5 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.00 № 2181-ІІІ, якою передбачено захист інтересів кредиторів, тобто платник податків  (позивач) не повідомив кредиторів про податкову  заставу та про характер і розмір забезпечених цією заставою зобов'язань. А також порушено п.10 зазначеного вище Закону № 2181-ІІІ, так як продано частину цілісного майнового комплексу, внаслідок якого позивач позбувся можливості ведення основної господарської діяльності, що привело до неплатоспроможності останнього. Крім того, вважає, що кошти від реалізації активів не надійшли до  податкового органу.    Також посилається на те, що голова правління позивача не мав повноважень на підписання  зазначеного договору відповідно до статутних документів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та його представник у судовому засіданні проти позову заперечував. Представник  у судовому засіданні пояснив, що відповідач являється добросовісним набувачем, гроші за обладнання сплачені в повному розмірі, які відповідач прийняв, чим схвалив дії голови правління, дозвіл на продаж давав податковий орган, так як майно перебувало в податковій заставі. Також заявляє про пропущення позивачем строку позовної давності для  звернення до суду з позовом про визнання спірного договору недійсним (а.с.80-81).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2004 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу №01/03/04, згідно якого позивач продав, а відповідач купив  обладнання вартістю 296606,61грн. (а.с.7-8).

06.03.2004р. на підставі зазначеного вище  договору купівлі - продажу  обладнання вартістю  296606,61грн. було передано відповідачеві, що підтверджується актом приймання-передачі від 06.03.2004р. (а.с.9-12).

Позивач вважає, що договір не відповідає вимогам Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000р. №2181-ІІІ та просить його визнати недійсним на підставі ст.ст.203,215 ЦК України і зобов'язати відповідача повернути спірне майно позивачеві відповідно до ст.216 ЦК України.

Оцінивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін,  господарський суд не приймає до уваги доводи позивача і приходить до висновку про відмову  в задоволенні позову враховуючи наступне:

- Дійсно, майно позивача станом на день укладення спірного договору (01.03.04.)  знаходилося у податковій заставі, про що  не заперечується позивачем у позовній заяві та його представниками у суді.

- Згідно п.8.6.1  ст. 8 Закону України " Про порядок погашення  зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  від 21.12.2000 р. № 2181-III з відповідними змінами станом на день  існування правовідносин між сторонами,  платник податків, активи якого перебувають у податковій  заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом, зокрема:

а) купівлі чи продажу, інших видів відчудження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого  майна, майнових чи немайнових прав,  за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовуються у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими  за звичайні.

- Відповідно до п. 17 " Порядку  стягнення  коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі" (надалі "Порядок"),  затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 15.04.2002, № 538 передбачено, що податковий керуючий має право надати платнику податків письмовий дозвіл на самостійну  реалізацію не описаних активів, які перебувають у податковій заставі, за умови спрямування отриманої в результаті такого продажу виручки на погашення податкового боргу. Такий дозвіл надається за формою згідно з додатком 5.

- 23.02.2004р. Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією позивачу надано   дозвіл № 11 на реалізацію активів, які перебувають  у податковій заставі, у тому числі на спірне майно ( а.с. 13-17).

Отже, враховуючи наданий дозвіл податковим органом на реалізацію рухомого спірного майна, позивач мав право укласти договір купівлі-продажу від 01.03.04р. з відповідачем.

-Проте, з врахуванням вимог п.п.20,21,22,24 "Порядку  стягнення  коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі",  затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 15.04.2002, № 538,  платник податків реалізовує майно, яке перебуває в податковій заставі на публічних торгах і на цільових аукціонах.

- Разом з тим, спірне майно було реалізоване (продане) в порушення зазначеного вище "Порядку"  не на публічних торгах, аукціонах.

Відповідно до ст.257 ЦК України,  загальна позовна давність встановлюється  тривалістю у три роки.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Перебіг  позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Матеріали справи, а саме: договір №:01/03/04 від 01.03.04.та акт прийому-передачі спірного майна від 06.03.04. свідчать, що  позивач дізнався про порушене своє право з дня підписання акту прийому-передачі спірного майна, тобто з 06.03.04.

Таким чином,  у позивача виникло право на пред'явлення позову до суду в частині  визнання спірного договору недійсним на  протязі трьох років, тобто з 06.03.04. по 06.03.07.

Але позивач звернувся з позовом до суду  23.03.07, що підтверджується  штампом з вхідним номером діловодної служби (канцелярії) Господарського суду Житомирської області  на позовній заяві.

Отже, позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання спірного договору купівлі-продажу  №01/03/04 від 01.03.04. недійсним.

Згідно ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач у відзиві на позовну заяву, заявив про пропуск строку позовної давності  позивачем (а.с.80-81).

З врахування вимог ч.4 ст.267 ЦК України, сплив  строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Слід зазначити, що позивач не звертався до суду  із заявою про визнання пропуску строку позовної давності з поважних причин та доказів, в підтвердження  пропуску з поважних причин не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд відмовляє в задоволенні позову в зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Крім того, суд не приймає доводи позивача щодо підписання спірного договору неуповноваженою особою, оскільки позивач схвалив дії голови правління, а саме: прийняв оплату вартості проданого обладнання від відповідача,  що підтверджується виписками з банку (а.с.29-31), довідкою позивача (а.с.32) і не заперечується представниками позивача. А також підтверджується матеріалами справи №14/332, в якій як доказ проведення розрахунків з відповідачем за продукцію надавав спірний договір.

На підставі п.8.16 Статуту позивача, голова правління  вправі без доручення здійснювати будь-які дії товариства(крім випадків та за умови отримання на це згоди Спостережної Ради товариства). Він уповноважений зокрема: представляти товариство в його стосунках з іншими фізичними та юридичними особами, вести переговори та укладати угоди від імені Товариства.

Дійсно згідно п.  8.12 Статуту позивача, спостережна рада погоджує угоди, які укладаються правлінням на суму, що перевищує 100 000грн., дає згоду правлінню на списання основних засобів і продаж їх.

Згідно ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням  повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину (ч.2 ст.241 ЦК України.

Така правова позиція і Вищого господарського суду України, а саме: в п.9.2 Роз'яснення Вищого господарського суду України від 12.03.99. №02-5/ІІІ "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із визнанням угод недійсними".

Отже, матеріали справи свідчать, що дії голови правління позивача щодо укладення спірного договору купівлі-продажу були схвалені позивачем, що підтверджується матеріалами справи, зокрема: прийняття  платежів за куплене майно (виписки з банку, довідка позивача),  а також матеріали справи №14/332, яка була оглянута в засіданні суду (позовна заява, рішення), по якій позивач підтвердив факт  зарахування переплати по спірному договору в рахунок погашення заборгованості за відпущені залізобетонні плити, про що суд зазначав вище.

Не приймає суд до уваги доводи позивача і в частині щодо продажу частини майнового комплексу позивача, що привело до неспроможності займатись основним видом діяльності - підприємницькою діяльністю та до неплатоспроможності позивача, а також щодо не повідомлення кредиторів про податкову заставу, оскільки позивачем не надано доказів у підтвердження своїх доводів. Крім того, доводи позивача у цій частині спростовуються матеріалами справи №1/85"Б" про порушення провадження у справі про банкрутство позивача, а саме:

- Ухвалою господарського суду Житомирської області від 16.09.02., якою було порушено провадження у справі №1/85"Б" про банкрутство позивача, тобто до укладення спірного договору №01/03/4  від 01.03.04.

- Ухвалою суду у справі №1/85"Б" від 14.11.02., якою затверджено мирову угоду, а провадження у справі припинено.

- Ухвалою суду від 28.09.04. у справі №1/85"Б", якою  розірвано мирову угоду і поновлено провадження у справі.

Отже, спірний договір було укладено 01.03.04. після порушення та припинення провадження у справі про банкрутство позивача (справа №1/85"Б").

Тому,  ніяким чином  укладення спірного договору не могло вплинути на господарську діяльність  та неплатоспроможність позивача.

Крім того, слід зазначити, що відповідач являється добросовісним набувачем.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову в позові.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі ст. ст. 258,261,267 ЦК України, керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 ГПК , -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання мотивованого рішення  у відповідності до ст.84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання рішення: 21 червня 2007 року

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - поз.

3-відп.