ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2007 р.
Справа № 13/57-1252

11 год. 15 хв.

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у складі   судді Стопника С.Г.

при секретарі судового засідання  Сеник Т.П.

Розглянув справу

за позовом:  Товариства з обмеженою відповідальністю "Реал-М", вул. Крушельницької, 18/613, м. Тернопіль, 46000

до відповідача:  Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька, 1, м.Тернопіль, 46000

За участю представників:

позивача:          Лоза В.М. –довіреність №б/н від 01.03.2007 р.

відповідача:           Переймибіда Р.Б. –довіреність №7/7/10-015 від 09.01.2007 р.

Суть справи:

про скасування податкового повідомлення-рішення Тернопільської об’єднаної державної податкової інспекції №/065010 від 27.09.2005 р.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що: в період з 31.03.2005 р. по 30.06.2005 р. позивачем надавались транспортні послуги з міжнародних перевезень, які згідно редакції п/п 6.2.4 ст. 6 Закону України "Про податок на додану вартість", що діяла у вказаний період не відносились до операцій, які оподатковувались за нульовою ставкою ПДВ, тому за червень 2005 р. позивач неправомірно використав 2560,6 грн. податкового кредиту та в липні 2005 р. безпідставно завищив на вказану суму від'ємне значення по ПДВ; позивач порушив річний строк звернення з адміністративним позовом з огляду на ч.2 ст.99 КАС України, який закінчувався 13.09.2006 р. тому провадження у справі треба закрити.

В розпочатому судовому засіданні представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51 в порядку ст. 130 КАС України.

В засіданні оголошувались перерви до 13.04.2007 р. та до 20.04.2007 р. для надання можливості сторонам подати додаткові обґрунтування, заперечення та докази.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

- відповідачем проведено виїзну позапланову документальну перевірку діяльності позивача на предмет правильності обчислення та сплати ПДВ за період з 01.06.2005р. по 31.07.2005р., по результатах якої складено акт №188/23-623/30937992 від 27.09.2005р. та прийняте податкове повідомлення-рішення №/0/65010 від 27.09.2005р. про зменшення бюджетного відшкодування з ПДВ на 2560 грн. за липень 2005р.

Як видно з акту перевірки (стор.6,7,8,11), позивач надавав послуги по перевезенню вантажів за межами державного кордону України, а оскільки за нульовою ставкою ПДВ оподатковувались послуги по перевезенню пасажирів, багажу та вантажобагажу (товаробагажу) згідно редакції п/п 6.2.4 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість», що діяла з 31.03.2005р. по 30.06.2005р., позивач в порушення п/п 7.4.2; 7.4.3 п.7.4 ст.7 цього Закону неправомірно відніс операції по транспортних послугах з перевезення вантажів до вищевказаних, безпідставно використав податковий кредит в червні 2005р. в сумі 2560,6 грн. та відповідно в липні завищив від’ємне значення ПДВ на вказану суму.

Позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи зі слідуючого:

- п/п 6.2.4 п.6.2 ст.6 Закону України «Про податок на додану вартість»в редакції, що діяла як у перевірений період, так і в інший період, на думку суду однозначно відносить до операцій, що оподатковуються за нульовою ставкою транспортні послуги по перевезенню вантажів за межами державного кордону України, які надавав позивач.

Законодавством уточнювалась редакція п/п 6.2.4 п. 6.2 ст.6 цього Закону, однак ні звуження, ні розширення видів (об’ємів) операцій по наданню транспортних послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою ПДВ не проводилось. Крім того в абзаці 2,3 п/п 6.2.4 п. 6.2, п.6.4 ст. 6 цього закону вживався узагальнюючий термін «вантаж», що є і був у перевірений період. Такої ж думки дотримується і Мінфін України у листі –відповіді №31-20020/070-18/3744 від 23.02.2006р. направленому ДПА України .

Таким чином, позивач правомірно відніс у червні до податкового кредиту 2560,6 грн. і в липні на цю суму на законних підставах збільшив від’ємне значення по ПДВ.

- враховуючи мотивацію відповідача у акті перевірки, відзиві на позов та факт звернення ДПА України до Мінфіну України, суд дійшов висновку про неоднозначне трактування сторонами прав і обов’язків позивача, як платника податків в вищевикладеному випадку, що передбачає застосування правил п/п 4.4.1 п.4.4 ст.4 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», які відповідачем проігноровано і безпідставно прийнято оскаржуване рішення;

- в порушення п.9 ст. 11-1 закону України «Про державну податкову службу в Україні», відповідач без належної підстави (рішення суду) провів позапланову виїзну документальну перевірку діяльності позивача.

Посилання відповідача на пропуск позивачем річного строку звернення з адміністративним позивачем до суду з посиланням на ч.2 ст. 99 КАС України спростовується слідуючим:

- ст. 99 КАС України передбачає річний строк, якщо інший не встановлено.

- п/п 5.2.5 п. 5.2 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»передбачає, що платник податків вправі оскаржити до суду рішення контролюючого органу з урахуванням строків давності, які передбачені в 3 роки відповідно до ст. 15 цього закону. Ця норма діяла ще до набрання чинності КАС України. Інших строків давності Закон України №2181 в даному випадку не передбачає, а строки давності визначені ЦК України до податкових правовідносин не застосовуються. Слід дійти висновку, що для оскарження рішень відповідача до суду застосовується саме 3-х річний строк, який застосовується і у випадку звернення до суду контролюючого органу за стягненням з платника податкового боргу. В противному випадку порушувався б принцип рівності сторін в адміністративному судочинстві.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню, як обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та базуються на чинному законодавстві.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 86, 160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.  Позов задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції  №/0 65010 від 27.09.2005 р.

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі 25 квітня 2007 р.  до адміністративного суду апеляційної інстанції - Львівського апеляційного адміністративного суду, через суд першої інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя                                                                                                    С.Г. Стопник