ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
справа №
ПОСТАНОВА

і м е н е
м     У к р а ї н и

м. Севастополь

01 серпня 2007 року о 10 год. 50 хв.
Справа № 20-6/151

Господарський суд міста Севастополя
в складі:

судді Лазарева С.Г., при секретарі
Чорної М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Севастополі адміністративну справу

за позовом Державної податкової
інспекцій в Ленінському районі м.Севастополя до суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1про стягнення 1190,00
грн.,

за участю представників:

позивача -   Ягунова Віктора Петровича, податкового
інспектора юридичного відділу, довіреність № 10-004/270 від 05.07.2007,

відповідач -ОСОБА_1, паспорт
НОМЕР_1 від 28.12.1999,

С у т ь   с п о р а:

Державна податкова інспекція в Ленінському
районі м.Севастополя звернулася до суду з адміністративним позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності  ОСОБА_1про
стягнення заборгованості перед бюджетом у сумі 1190,00 грн.

Ухвалою від 03.07.2007 відкрите
провадження у адміністративній справі, призначено попереднє судове засідання на
17.07.2007.

Ухвалою від 17.07.2007, з'ясував
відсутність можливості врегулювання спору між сторонами, справа призначена до
судового розгляду на 01.08.2007.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує порушенням відповідачем вимог податкового законодавства України.

Відповідач з позовними вимогами не
згоден з підстав, викладених у відзиві на позов (вх. № 23625 від 17.07.2007)

Крим того, відповідачем надана
заява (вх. № 24817 від 31.07.2007), в якої зазначає, що позивачем пропущений
річний строк для звернення до адміністративного суду, передбачений статтею 99
Кодексу адміністративного судочинства України, та посилаючись на ст. 100
Кодексу адміністративного судочинства України просить відмовити позивачу у
задоволені позову.

Згідно ст.ст.27, 49, 51, 130
Кодексу адміністративного судочинства України, представникам сторін роз'яснені
їх процесуальні права і обов'язки.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши представлені докази, заслуховуючи пояснення представників сторін,
суд

в с т а н о в
и в:

Суб'єкт підприємницької діяльності
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя як
платник податків і зборів.

02.01.2004 посадовими особами ДПІ у
Ленінському районі м.Севастополя проведена перевірка суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1., вимог чинного законодавства по контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового і безготівкового обороту суб'єктами
підприємницької діяльності, за наслідками якої був складений акт НОМЕР_2 від
02.01.2004.

Зазначений акт підписаний
уповноваженою особою відповідача, продавцем торгової одиниці, про що свідчить
особистий підпис.

В ході перевірки інспекторами
встановлені порушення пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг»265/95-ВР від 06.07.1995, з подальшими змінами і доповненнями.

За вказані порушення, керуючись
пунктом 2 статті 17 і статті 22 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя були застосовані штрафні санкції на
загальну суму 340,00 грн.

На підставі акту перевірки,
відповідно до п.п.17.1.7 п. 17.1 ст.17 Закону України  «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»№ 2181-III від
21.12.2000, з подальшими змінами і доповненнями, (далі Закон)
начальником ДПІ у Ленінському районі м.Севастополя 08.01.2004 прийнято рішення
№ 23/315/117/10 про застосування фінансових (штрафних) санкцій у розмірі 340,00
грн.

Рішення № 23/315/117/10 від
13.01.2004 отримано відповідачем, що підтверджується особистим підписом.

Дане податкове
повідомлення-рішення, відповідно до ст.5 Закону відповідачем не оскаржено.

07.08.2004 посадовими особами ДПІ у
Ленінському районі м.Севастополя проведена перевірка суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1., вимог чинного законодавства по контролю за здійсненням
розрахункових операцій у сфері готівкового і безготівкового обороту суб'єктами
підприємницької діяльності, за наслідками якої був складений акт №
2702/1001/2330 від 07.08.2004.

Зазначений акт підписаний
відповідачем, про що свідчить особистий підпис.

В ході перевірки інспекторами
встановлені порушення пункту 9 статті 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг»265/95-ВР від 06.07.1995, з подальшими змінами і доповненнями.

За вказані порушення, керуючись
пунктом 4 статті 17 і статті 22 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя були застосовані штрафні санкції на
загальну суму 340,00 грн.

На підставі акту перевірки,
відповідно до п.п.17.1.7 п. 17.1 ст.17 Закону начальником ДПІ у Ленінському
районі м.Севастополя 25.08.2004 прийнято рішення № НОМЕР_3 про застосування
фінансових (штрафних) санкцій у розмірі 340,00 грн.

Рішення № НОМЕР_3 від 25.08.2004
отримано відповідачем, що підтверджується особистим підписом.

Дане податкове
повідомлення-рішення, відповідно до ст.5 Закону відповідачем не оскаржено.

20.12.2005 посадовими особами ДПІ у
Ленінському районі м.Севастополя проведена перевірка суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1., вимог податкового та валютного законодавства, за
наслідками якої був складений акт № НОМЕР_4 від 20.12.2005.

Зазначений акт підписаний
відповідачем, про що свідчить особистий підпис.

В ході перевірки інспекторами
встановлені порушення пунктів 6, 10 статті 3 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг»265/95-ВР від 06.07.1995, з подальшими змінами і доповненнями.

За вказані порушення, керуючись
пунктами 3, 5 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»,
ДПІ у Ленінському районі м. Севастополя були застосовані штрафні санкції на
загальну суму 510,00 грн.

На підставі акту перевірки,
відповідно до п.п.17.1.7 п. 17.1 ст.17 Закону начальником ДПІ у Ленінському
районі м.Севастополя 20.12.2005 прийнято рішення про застосування фінансових
(штрафних) санкцій у розмірі 340,00 грн.

Рішення від 20.12.2005 отримано
відповідачем, що підтверджується особистим підписом.

Дане податкове
повідомлення-рішення, відповідно до ст.5 Закону відповідачем не оскаржено.

01.09.2005 набрав чинність Кодекс
адміністративного судочинства України, яким до компетенції адміністративних
судів віднесено вирішення публічно-правових спорів, у яких хоча б однією
стороною є суб'єкт владних повноважень.

Відповідно до пункту 6 розділу VII
„Прикінцеві та перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства
України до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів
адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського
процесуального кодексу України, вирішують у першій та апеляційній інстанціях
відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Пункт 4 статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України визначає, що до компетенції
адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб'єкта владних
повноважень дається в пункті сьомому статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, згідно з яким - це орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні
ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

В ході судового розгляду відповідач
надав письмову заяву (вх. № 24817 від 31.07.2007), в якої вважає, що строк для
застосування штрафних санкцій сплинув. Крим того, зазначає, що позивачем
пропущений річний строк для звернення до адміністративного суду, передбачений
частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України, та
посилаючись на статтю 100 Кодексу адміністративного судочинства України просить
відмовити позивачу у задоволені позову.

Представник позивача зазначив, що
посилання відповідача на частину другу статті 99 Кодексу адміністративного
судочинства України суперечать діючому законодавству, так як вважає річний
строк для звернення до суду з даним позовом встановлюється виключно для
фізичних та юридичних осіб чиї права, свободи та інтереси були порушені у сфері
публічно-правових відносин з боку органів державної влади.

Статтею 238 Господарського кодексу
України встановлено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно статті 239 Господарського
кодексу України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування
відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть
застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські
санкції, як адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до статті 241
Господарського кодексу України, адміністративно-господарський штраф - це
грошова сума, що сплачується суб'єктом господарювання до відповідного бюджету у
разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Згідно з преамбулою Закону України
"Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг" цей Закон визначає правові засади
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг.

У преамбулі Закону України
"Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" зазначено, що цей Закон є спеціальним
законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими
органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій органів стягнення.

У зазначених нормах штраф,
накладений позивачем на відповідача, визначений штраф за порушення ним норм
Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та не відноситься до
категорії податкового зобов'язання або податкового боргу.

Суд не приймає до уваги заперечення
позивача, як суперечні діючому законодавству, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 5 Кодексу
адміністративного судочинства України адміністративне судочинство здійснюється
відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що кожному гарантується право на захист його
прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом.

Відповідно до статті 7 Кодексу
адміністративного судочинства України принципами здійснення правосуддя в
адміністративних судах є:

1) верховенство права;

2) законність;

3) рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед законом і судом;

4) змагальність сторін,
диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі;

5) гласність і відкритість
адміністративного процесу;

6) забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішень адміністративного суду;

7) обов'язковість судових рішень.

Статтею 10 Кодексу
адміністративного судочинства України встановлено, що усі учасники
адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Тому твердження Державної
податкової інспекції у Ленінському районі міста Севастополя про те, що межи
строку звернення до адміністративного суду, встановлені статтею 99 Кодексу
адміністративного судочинства України не стосуються суб'єктів владних
повноважень, суперечать вимогам діючого законодавства.

Відповідно до частин першої, другої
статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов
може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до
адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи
встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Про порушення прав (не отримання
бюджетом штрафних санкцій) ДПІ у Ленінському районі м.Севастополя знала одразу
після закінчення строку для добровільної сплати штрафних санкцій. Але з позовом
податковий орган звернувся до суду 02 липня 2007 року. Таким чином, позов
подано, як після закінчення річного строку, так з дати набрання чинності
Кодексу адміністративного судочинства України.

Заяви чи клопотання про поновлення
строку позовної давності позивач суду не надав.
А тому у суду не має підстав для вирішення питання про те, чи  така причина пропуску строку є поважною.

Згідно з частиною першою статті 100
Кодексу адміністративного судочинства України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного
позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає,
що позивачем пропущений річний строк для звернення з позовом до
адміністративного суду, встановлений ч. 1 ст. 99 Кодексу адміністративного
судочинства України, доказів поважності причини пропущення встановленого цим
кодексом строку суду не надано, а тому підстави для задоволення позовних вимог
відсутні.

На підставі висловленого, керуючись
ст.ст. 99, 100, 158-163, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          У задоволені позову відмовити.

2.          Копії постанови направити сторонам.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Севастопольського апеляційного господарського суду
через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення
постанови заяви про апеляційне оскарження і поданням після цього протягом 20
днів апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в
порядку частини 5 статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку
заяву не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але
апеляційна скарга не була подана в строк, постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя                                     підпис
С.Г.Лазарев

З оригіналом згідно

Суддя
С.Г.Лазарев

02.08.2007

Постанова складена та підписана

в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України

02.08.2007