ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД _________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"27" березня 2007 р.

Справа № 30/22-07-491

Одеський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                              Разюк Г.П.

суддів:                                        Колоколова
С.І

Петрова М.С.

при секретарі судового засідання
Бухтіяровій О.Г.

за участю представників сторін:

від позивача
-Кравченко Ю.В. за довіреністю №369исх від 29.06.06р.,

від відповідача - ОСОБА_1,

ОСОБА_3 за довіреністю НОМЕР_4 від
22.03.07р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради

на ухвалу господарського суду
Одеської області від 15 лютого 2007 року

по справі
№ 30/22-07-491

за позовом скаржника

за участю третьої особи на стороні
позивача без самостійних вимог на предмет спору:
Виконавчого комітету Одеської міської ради

до фізичної
особи -підприємця ОСОБА_1

про зобов'язання
вчинити певні дії та стягнення штрафу

В С Т А Н О В
И В:

У січні 2007 року Управління
архітектури та містобудування Одеської міської ради /далі -УАМ ОМР/ звернулося
до господарського суду Одеської області з позовом /з урахуванням уточнень/ до
фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 /далі -ОСОБА_1/ за участю третьої особи на
стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору - Виконавчого комітету
Одеської міської ради /далі -Виконком ОМР/ про знесення самочинно побудованого
об'єкту та зобов'язання відповідача за власний рахунок знести незавершену
будівництвом будівлю станції технічного обслуговування, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 15 лютого 2007 року (суддя Рога Н.В.) провадження у справі
припинено на підставі п.1 ст.80 ГПК України з огляду на те, що будівництво
спірного об'єкту ОСОБА_1 здійснювала як фізична особа, а не як суб'єкт
підприємницької діяльності, відтак у відповідності до положень ст.ст. 1, 21 ГПК
України, означений спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою
господарського суду, УАМ ОМР звернулось до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу
господарського суду Одеської області від 15.02.2007 року, а справу направити до
суду першої інстанції для подальшого розгляду.
Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на ту обставину, що
замовником висновку НОМЕР_1 від 15.05.2003р. про надання в оренду земельної
ділянки для будівництва будівлі автосалону була приватний підприємець ОСОБА_1.
Крім того, 10.03.2005р. Виконком ОМР видав рішення НОМЕР_2 „Про надання дозволу
суб'єкту підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 на будівництво
автосалону та про умови надання земельної ділянки, площею 0,1164 га, за
адресою: АДРЕСА_1”, таким чином на думку скаржника, посилання суду першої
інстанції на те, що будівельні роботи здійснювались фізичною особою не
відповідають дійсності.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач спростовує доводи скарги, стверджує, що відмовилася від наміру
використати придбану нею будівлю та земельну ділянку, на якій вона розташована,
для здійснення підприємницької діяльності і погодили з позивачем її
використання для будівництва житлового будинку для власної родини та просить
залишити ухвалу господарського суду Одеської області від 15.02.2007р. без змін,
а апеляційну скаргу -без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, заперечення на неї, матеріали справи та вислухавши пояснення
представників сторін, судова колегія прийшла до висновку про відсутність
підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Частиною 3 ст. 22 Закону України
„Про судоустрій України” передбачено, що місцеві господарські суди розглядають
справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Відповідно до ст.1 ГПК України,
підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення
юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта
підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно
з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття
передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною 1 ст. 21 ГПК
України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути
підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено,
що відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу домоволодіння
від 05.08.2002р. гр. ОСОБА_2 продав, а гр. ОСОБА_1 купила домоволодіння,
АДРЕСА_1.

Заявою від 30.08.2006р. ОСОБА_1
звернулась з проханням до Головного управління УАМ ОМР про підготовку проекту
відводу земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 для приватизації
під будівництво та обслуговування житлового будинку.

01.09.2006р. УАМ ОМР надало ОСОБА_1
висновок НОМЕР_3 щодо можливості передачі у приватну власність гр. ОСОБА_1
земельної ділянки, площею 0,0963 га по АДРЕСА_1 для будівництва та
обслуговування житлового будинку та господарських споруд на підставі означеної
вище заяви.

Вказані обставини свідчать, що в
спірних правовідносинах з УАМ ОМР ОСОБА_1 реалізовувала свої права як фізична
особа.

Таким чином, колегія суддів
Одеського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд
належним чином з'ясував правовий статус відповідача правильно, з врахуванням
підвідомчості спору встановив, що склад учасників спірних правовідносин не
відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо тверджень скаржника про
наявність в матеріалах справи висновку НОМЕР_1 від 15.05.2003р. про надання в
оренду земельної ділянки для будівництва будівлі автосалону приватному
підприємцю ОСОБА_1 та рішення НОМЕР_2 „Про надання дозволу суб'єкту
підприємницької діяльності -фізичній особі ОСОБА_1 на будівництво автосалону та
про умови надання земельної ділянки, площею 0,1164 га, за адресою: АДРЕСА_1”,
що свідчать на його думку про підвідомчість спору господарському суду, то
колегія зазначає, що оформлення означених документів передувало  вищеописаним подіям, які підтверджують факт
відмови відповідача від використання придбаного домоволодіння для здійснення
підприємницької діяльності і отримання від позивача відповідного висновку про
можливість передачі у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки, площею
0,0963 га по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує
кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Однак, скаржник в порушення вказаної  та ст.34 ГПК України не надав до суду
належних доказів /свідоцтва про державну реєстрацію, довідки з Єдиного
державного реєстру   юридичних   осіб
та   фізичних осіб   -
підприємців/ , які б свідчили про наявність у гр. ОСОБА_1 статусу
суб'єкта підприємницької діяльності на час звернення з позовом.

З огляду на викладене, судова
колегія вважає, що оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційна
скарг УАМ ОМР -без задоволення.

Керуючись
ст.ст. 99,101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О
В И Л А:

Ухвалу господарського суду Одеської
області від 15 лютого 2007 року по справі № 30/22-07-491 залишити без змін, а
апеляційну скаргу Управління архітектури та містобудування Одеської міської
ради -без задоволення.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК
України набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова апеляційної
інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
Г.П.Разюк

Суддя
С.І.Колоколов

Суддя
М.С. Петров