ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа №  45/74

06.07.07

За позовом

Дочірнього підприємства Державна
компанія з експерту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального
призначення Укрспецекспорт -Державне підприємство „Укроборонсервіс”

До:

Міністерства оборони України

За участю

Генеральної прокуратури України

Про

стягнення з відповідача  744764,12 грн. пені та зобов'язання
передати непридатні для подальшого зберігання і використання боєприпасів для
виконання робіт з їх комплексної утилізації боєприпасів за Генеральним
договором № 220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004

За зустрічним позовом

Заступника Генерального прокурора
України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України

до

Дочірнього підприємства Державна
компанія з експерту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального
призначення Укрспецекспорт -Державне підприємство „Укроборонсервіс”

про

визнання недійсним п.5.4.
додаткових угод № 2 та № 3 від 26.12.2005 року до генерального договору №
220/2793-Д29-3.3/1418 від 26.12.2004 року

Суддя   Балац С.В.

Представники:

Позивача:

Федоренко О.М., дов. від
05.05.2006 № 145

Відповідача:

Комар А.Ю., дов.від 25.12.2006
року № 220/445/д Шкляревська О.Ю., дов. від 25.12.2006 № 220/446/д

прокуратури:

Вігура С.К., посвідчення № 60
видане 19.06.2001

Позивач звернувся до суду із
позовом про стягнення з відповідача 468626,33 грн. пені, зобов'язання виконання
зобов'язань з Генеральним договором № 220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004 та
Додатковими угодами № 2 УБПС-Д/У29-6.22/1309 та № 3 УПС-Д/У29-6.22/1310 від
26.12.2005.

16.05.2007 позивач збільшив позовні
вимоги та просив стягнути з відповідача
868865,42 грн., з яких 744764,12 грн. пені, 124101,30 грн. -штрафу,  зобов'язання виконання зобов'язань з
Генеральним договором № 220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004 та Додатковими
угодами № 2 УБПС-Д/У29-6.22/1309 та № УПС-Д/У29-6.22/1310 від 26.12.2005.

Відповідно до норм ст. 22  Господарського процесуального кодексу України
збільшення позовних вимог полягає у збільшенні всіх або окремих із заявлених
вимог. Судом не може бути прийнято збільшення позовних вимог про стягнення з
відповідача суми штрафу, оскільки позивачем така вимога не заявлялася, а тому і
не може бути збільшена. Вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу є
заявленням позивачем додаткової позовної вимоги, що ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України не передбачено, а тому вимога позивача про
стягнення 124101,30 грн. -штрафу судом не розглядається.

Отже предметом первісного позову є
стягнення з відповідача  744764,12 грн.
пені, зобов'язання виконання зобов'язань з Генеральним договором №
220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004 та Додатковими угодами № 2
УБПС-Д/У29-6.22/1309 та № УПС-Д/У29-6.22/1310 від 26.12.2005.

Вимоги за первісним позовом
мотивовані тим, що за відповідач, за Генеральним договором №
220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004 та додатковими угодами до нього,
зобов'язувався передати позивачеві Вироби на утилізацію, а позивач
зобов'язувався  їх утилізувати та
реалізовувати отримані в ході виконання робіт утилізації на умовах
комісії.  Проте, позивач за первісним
позовом вважає що відповідач безпідставно зупинив видавати наряди на утилізацію
боєприпасів.

Відповідач проти задоволення
первісного позову заперечив, та вказав, що він вживав всіх необхідних  заходів для видачі боєприпасів, а щодо
призупинення виконання договору, то це було пов'язано  із забороною статтею 66 Закону України „Про
державний бюджет України на 2006 рік” здійснення розрахунків з бюджетом у не
грошовій формі, в тому числі шляхом взаємозаліку, застосування бартерних
операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах. На
думку відповідача за первісним позовом, вищевказані додаткові угоди на 2006 рік
підпали під ознаки бюджетного правопорушення відповідно до Бюджетного кодексу
України.

Зустрічний позов мотивовано тим,
що  пункти 5.4. додаткових угод № 2 та №
3 від 26.12.2005 до генерального договору № 220/2793-Д29-3.3/1418 від
20.12.2004 передбачає відповідальність у вигляді пені за прострочення терміну
передачі боєприпасів, належних до утилізації, суперечить  ст.ст. 546, 547, 549 Цивільного кодексу
України, оскільки підставою застосування пені є лише прострочення виконання
грошового зобов'язання.

Відповідач за зустрічним позовом
проти задоволення позову заперечив, та вказав що 5.4. додаткових угод № 2 та №
3 від 26.12.2005 до генерального договору № 220/2793-Д29-3.3/1418  від 20.12.2004 не суперечить законодавству
України.

Ухвалою від 25.12.2006 порушено
провадження у справі та призначено її до розгляду на 05.02.2007.

В судовому засіданні 05.02.2007
сторони звернулися до суду із спільним клопотанням про продовження строку
вирішення спору на 2 місяці. Ухвалою від 05.02.2007 клопотання сторін
задоволено, строк вирішення спору
продовжено на два місяці. У судовому засіданні 05.02.2007 оголошено
перерву до 27.02.2007, про що сторони повідомлені під розписку.

У судовому засіданні 27.02.2007 оголошено
перерву до 19.03.2007, про що сторони повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 19.03.2007
оголошено перерву до 16.04.2007, у зв'язку з необхідністю надання
можливості сторонам врегулювати спір, про що сторони повідомлені під розписку.

Ухвалою від 16.04.2007 прийнято
зустрічну позовну заяву заступника Генерального прокурора України в інтересах
держави в особі Міністерства оборони України до Дочірнього підприємства
Державна компанія з експерту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального
призначення „Укрспецекспорт -Державне підприємство „Укроборонсервіс”  про визнання недійсним п.5.4. додаткових угод
№ 2 та № 3 від 26.12.2005 року до генерального договору № 220/2793-Д29-3.3/1418
від 26.12.2004 року, укладеного між Міністерством оборони України та Дочірнім
підприємством «Укроборонсервіс»Державної компанії з експорту та імпорту
продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт».

Також в судовому засіданні
16.04.2007 сторони звернулися до суду із спільним клопотанням про продовження
строку вирішення спору на 2 місяці. Ухвалою від 16.04.2007 клопотання сторін
задоволено строк вирішення спору продовжено на 2 місяці. Цією ж ухвалою розгляд
справи відкладався на 16.05.2007.

В судовому засіданні  16.05.2007 сторони звернулися із спільним
клопотанням про продовження строку вирішення спору на 2 місяці. Ухвалою від
16.05.2007 клопотання сторін задоволено строк вирішення спору продовжено на 2
місяці. В цьому ж судовому засіданні  оголошено
перерву до 06.06.2007, про що сторони повідомлені під розписку.

У судових засіданнях 06.06.2007 та
04.07.2007 оголошувалися перерви до 04.07.2007 та до 06.07.2007 відповідно, про
що сторони повідомлені під розписку.

Заслухавши пояснення прокурора,
представників позивача, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи
докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем за первісним позовом
та відповідачем за первісним позовом
укладено генеральний договір від 20.12.2004 № 220/2793-Д29-3.3/1418
(далі -Генеральний договір). За умовами Генерального договору позивач за
первісним позовом зобов'язувався
виконати роботи, пов'язані з утилізацією боєприпасів Збройних Сил
України, непридатних для подальшого використання і зберігання та реалізувати в
ході утилізації на умовах комісії (п. 1.1. Генерального договору).

Відповідно до п. 2.1. позивач за
первісним позовом зобов'язувався забезпечити вивіз Виробів з місць зберігання
до місця утилізації, згідно виданих відповідачем за первісним позовом нарядів,
відповідно до Плану-графіку передачі Виробів, що визначається додатковими
угодами на виконання робіт.

Згідно п.  2.6. Генерального договору продукти
утилізації, отримані під час виконання Генерального договору є власністю
Держави в особі відповідача за первісним позовом.

Виконання робіт позивачем за
первісним позовом проводяться на умовах самофінансування а також інвестицій та
інших коштів, які залучаються до реалізації заходів по утилізації виробів,
передбачених Генеральним договором. Кошти, отримані в результаті реалізації
продуктів утилізації позивач за первісним позовом використовує на погашення
своїх витрат по проведенню робіт з утилізації (п. 3.1. Генерального договору).

Відповідно до п. 4.3. Генерального
договору  відповідач за первісним позовом
зобов'язувався відповідно до додаткових угод на виконання робіт передавати
позивачеві вироби на утилізацію по нарядах, що видаються не пізніше 10 діб з
моменту підписання додаткових угод.

26.12.2005 між позивачем за
первісним позовом та відповідачем за первісним позовом  укладено додаткові угоди № 2 УБПС-Д/У29-6.22/1309
та № 3 УПС-Д/У29-6.22/1310 до Генерального договору.

Відповідно до п. 5.4. кожної з
додаткових угод № 2, та № 3 до Генерального договору у випадку прострочення з
вини відповідача за первісним позовом
терміну передачі боєприпасів, належних до утилізації і визначених
календарним планом робіт, відповідач за первісним позовом  виплачує пеню, яка розраховується виходячи із
подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості робіт з
утилізації непереданих боєприпасів.

Згідно додаткової угоди № 2
УБПС-Д/У29-6.22/1309 відповідач за первісним позовом видав позивачеві за
первісним позовом наряди на передачу Виробів: 25.01.2006р. -наряд №19;
13.02.2006р. -наряд №40/63;
21.02.2006р. -наряд №46;
23.02.2006р. -наряд №49; 23.02.2006р. -наряд №50; 17.03.2006р. - наряд
№92; 25.04.2006р. -наряд №328/3/7/Н/06-136; 29.05.2006р. -наряд №97/06;
08.08.2006р. -наряд №133/06;

Згідно додаткової угоди № 3
УПС-Д/У29-6.22/1310 відповідач за первісним позовом видав позивачеві за
первісним позовом наряди на передачу Виробів: 11.01.2006р. -наряд №САО/5;
06.02.2006р. - наряд №САО/94; 02.06.2006р. -наряд №САО/455.

Головне контрольно-ревізійне
управління провело ревізію в Департаменті
утилізації ракет і боєприпасів Міністерства оборони України з питань
використання коштів державного бюджету, виділених на утилізацію звичайних видів
боєприпасів, непридатних для подальшого зберігання та використання.

За наслідками ревізії Головне
контрольно-ревізійне управління встановило, що в порушення вимог ст. 66 Закону
України "Про Державний бюджет України на 2006 рік" щодо заборони у
2006 році бартерних операцій, Міноборони у І кварталі 2006 року прийняло роботи
за укладеними контрактами з їх виконавцями, якими передбачено проведення
розрахунків вторинними ресурсами на суму 1,5 млн. грн. Також Головне
контрольно-ревізійне управління пропонувало Міністерству оборони України
призупинити у 2006 році дії договорів, якими передбачено розрахунки за виконані
роботи з практичної утилізації боєприпасів у не грошовій формі, у зв'язку з їх
забороною ст. 66 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006
рік".

Відповідач за первісним позовом
повідомленням від 05.07.2006 № 867 повідомив позивача за первісним позовом,
що  згідно розпорядження ТВО директора
департаменту утилізації ракет і боєприпасів Міністерства оборони України
заборонив передавати на утилізацію ДП "Укроборонсервіс" авіаційні
бомби калібру 5000 кілограмів, в зв'язку з вище вказаним наряд САО/455 від
02.06.06 року вважати таким, що втратив чинність.

Листом від 26.07.2006 № 256/4/1224
Директор Департаменту  утилізації ракет і
боєприпасів Міністерства оборони України повідомив позивача за первісним
позовом про те, що у зв'язку із забороною статтею 66 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2006 рік" проведення розрахунків у не грошовій
формі дію Генерального договору та додаткових угод до нього призупинено.

Листом  від 11.09.2006 № 252/2653 Заступник Міністра
оборони України повідомив позивача за первісним позовом про те, що у зв'язку із
забороною статтею 66 Закону України "Про Державний бюджет України на 2006
рік" проведення розрахунків у не грошовій формі дію Генерального договору
та додаткових угод до нього призупинено.

Спір виник внаслідок того, що
позивач за первісним позовом вважає, що відповідач за первісним позовом порушив
умови Генерального договору та додаткових угод до нього, а тому просить
стягнути з відповідача за первісним позовом пеню та зобов'язати останнього
виконати умови вказаних договорів.

Відповідно до статей 11, 509
Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння
відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Для правильного вирішення спору
слід розглянути окремо вимоги за первісним та за зустрічним позовом.

Щодо зустрічного позову, то
прокурор вважає, що пункти 5.4. додаткових угод № 2 та № 3 від 26.12.2005 до
Генерального договору суперечить  ст.ст.
546, 547, 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою,
порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Правочин щодо забезпечення
виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу
України).

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного
або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

В той же час, стаття 230
Господарського кодексу України, яка містить
визначення штрафних санкцій в господарських зобов'язаннях, не пов'язує
застосування того чи іншого виду штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) до
виду зобов'язання

Таким чином, невідповідність п.
5.4. додаткових угод № 2 та № 3 статтям 546, 547, 549 Цивільного кодексу
України, на які посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, не має
наслідком визнання цих положень додаткових угод недійсними.

Відповідно вимоги прокурора є
необґрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не
підлягають.

Щодо вимог за первісним позовом, то
виходячи з умов п. 4.3. Генерального договору, пунктів 5.4. додаткових угод №
2, № 3 та календарних планів робіт до цих додаткових угод, відповідач за
первісним позовом зобов'язувався надавати позивачеві за первісним позовом  Вироби на утилізацію у строк визначений
календарним планом робіт.

Позивач за первісним позовом
помилково ототожнює обов'язок відповідача за первісним позовом  по видачі наряду з обов'язком останнього по
передачі позивачеві за первісним позовом Виробів на утилізацію.

Отже, пеня повинна обраховуватись
за правилами ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України виходячи з вартості
Виробів, не переданих у строк визначений
Генеральним договором та додатковими угодами до нього.

Отже, за додатковою угодою № 2  УБПС-Д/У29-6.22/1309 відповідач за первісним
позовом зобов'язувався передати
позивачеві за первісним позовом наступні Вироби:

№ з/р

Калібр,мм

Система

Постріл,  індекс

Снаряд, індекс

Кількість,  шт.

1 квартал

2 квартал

3 квартал

4 квартал

Калинівка, в/ч А 1119

1

57

С-60

УОР-281У

ОР-281У

23 035

23035

2

57

С-60

УБР-281

БР-281

4 393

4393

3

76

ЗИС-З

УБР-354Б

БР-350Б

12113

4000

8113

4

100

БС-3

УОФ-412

ОФ-412

6 248

6248

5

100

БС-3

УОФ-10

ОФ-32

444

444

6

100

МТ-12

УОФ-3

ОФ-15

16 171

871

5100

5100

5100

7

100

МТ-12

УБМ-1

БМ-1

320

320

8

100

МТ-12

УБМ-2

БМ-2

21 000

2100

6300

6300

6300

9

100

МТ-12

УБМ-10

БМ-24

358

358

10

115

У5-ТС

УОФ-37

ОФ-27

4 684

4684

11

115

Д-68

ВОФ-19

ОФ-16

510

510

12

115

Д-68

ВОФ-24

ОФ-17

883

883

13

115

Д-68

ВБК-8

БК-8,М

3 580

3580

14

122

Д-30

ВОФ-5

ОФ-462

115

115

15

122

Д-30

ВОФ-6

ОФ-462Ж

3 740

3740

16

122

Д-30

ОФ-30

ОФ-24

371

371

17

122

Д-30

Х-23

147

147

18

122

Д-30

ВС-12

С-4

450

450

19

122

Д-30

ВС-13

С-4

488

488

20

122

Д-30

ВШ-1

Ш-1

672

672

21

122

Д-30

ВШ-4

Ш-1

662

662

22

125

Д-81

Х-33

35

35

23

125

Д-81

ВП-6

П-31

209

209

24

125

Д-81

ВОФ-36

ОФ-26

9 190

1500

4500

3190

25

152

Д-20

ВШ-2

Ш-2

504

504

26

152

Д-20

ВШ-5

Ш-2

252

252

27

160

М-160

ВФ-853С

Ф-853С

1 303

1303

28

160

М-160

ВФ-853С

Ф-853С

1 303

1303

ВСЬОГО:

113180

38062

37142

17805

20171

Севастополь, в/ч А 4068

29

37

УОР-167

ОР-167

84 130

40000

44130

30

45

АЗ-УПЯБ-7

АЗ-ПЯ-73

10 297

10297

ВСЬОГО:

94 427

40000

44130

10297

Одеса, в/ч А 2214

31

130/58 клб     заряди в гільзах

1 150

1150

32

100/59 клб

УЗС-58

2 003

2003

33

100/59 клб

ОФ-58

9416

4000

5416

34

76/59 клб

42 576

10000

30000

2576

35

Шнурові заряди

ШЗ-3

41,19км

41,19км

ВСЬОГО:

55145

7153

15416

30000

2576

Очаков, в/ч 2637

36

37

УОР-167

ОР-167

32 345

32345

37

57

С-60

УОР-281

ОР-281

3 385

3385

ВСЬОГО:

35730

36730

РАЗОМ:

298482

85215

96688

58102

58477

Відповідно за додатковою угодою № 3
УПС-Д/У29-6.22/1310 від 26.12.2005 відповідач за первісним позовом
зобов'язувався передати  позивачеві за
первісним позовом наступні Вироби:

№ п/п

Найменування боєприпасу

Загальна кількість, шт

1 квартал 2006

2 квартал 2006

3 квартал 2006

4 квартал 2006

1

ФАБ- 5000 М- 54

41

3

31

7

2

ФАБ- 3000 М- 54

45

45

3

ФАБ- 3000 М- 46

65

60

5

4

ФАБ- 1500 М-46

1

1

5

ФАБ-1500-2600 ТС

44

4

40

6

ФАБ- 500 М- 54

2

2

7

ФАБ- 500 ТС

40

16

24

8

ФАБ-250М46

5

5

9

ФАБ-250М54

1

1

10

ФАБ-250 ТС

156

156

11

ОФАБ-250-270

69

69

ВСЬОГО:

469

60

78

35

296

Відповідно до ч. 2 ст.231
Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання,
в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до
державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного
контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного
бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції
застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких
розмірах:   за порушення строків
виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів
(робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день
прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф
у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Для оцінки правильності нарахування
штрафних санкцій суд досліджуватиме
Розрахунок штрафних санкцій за додатковими угодами № 2, № 3 до
Генерального договору (далі -Розрахунок штрафних санкцій), доданого до
Доповнень до позовної заяви  про
стягнення пені та спонукання до виконання зобов'язань, які надійшли до
канцелярії суду 16.05.2007.

Розрахунок пені, наведений в
Розділах 1, 2 Розрахунку штрафних санкцій судом відхиляється, оскільки позивач
помилково ототожнює видачу наряду з передачею Виробів, зазначених в наряді. В
зазначених розділах позивач обраховує пеню за прострочення видачі саме нарядів,
які не є товаром (роботою, послугою), а тому пеня за їх прострочення не
нараховується відповідно до ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

В Розділі 3 Розрахунку штрафних
санкцій позивачем за первісним позовом обраховано розмір пені за невидачу
Виробів, на які оформлено відповідні наряди, по додатковій угоді № 2.

Розрахунок Розділу 3 підлягає
уточненню, оскільки позивачем за первісним позовом допущено методологічну
помилку, а саме останній враховував вартість робіт з утилізації Виробів, в той
час як обов'язком відповідача за первісним позовом є передача виробів, а не
надання послуг, тому для розрахунку необхідно застосовувати залишкову вартість
непереданих Виробів.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу Х-33 у
кількості 2 шт., то виходячи з Відомостей про залишкову вартість боєприпасів,
залишкова вартість  Виробу Х-33 складає
455,74 грн. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути
переданий позивачеві за первісним позовом до кінця 1 кварталу 2006 року, а отже
відповідач за первісним позовом
вважається таким, що прострочив з 01.04.2006. З урахуванням положень ч.
6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня може обраховуватися з 01.04.2006
по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про
стягнення пені за період з 25.04.2006 (не включно), то пеня повинна
обраховуватися за період з 25.04.2006 по 01.10.2006, що становить 169 днів.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу Х-33 у кількості 2 шт. за нарядом
№ 328/3/7/Н/06-136 становить: 455,74 грн. х 2 шт. х 0,1% х 169 днів =
154,04 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 3,36 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  3,36 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 100/59 клб.
постріли (ОФ-58) у кількості 7284 шт. З календарного плану вбачається, що
вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості
4000 шт. до кінця 1 кварталу 2006 року, і 5416 шт. до кінця 2 кварталу 2006,
проте фактично було передано 2072 шт. у 1 кварталі 2006, і 60 шт. у 2 кварталі
2006. Отже відповідач за первісним позовом
вважається таким, що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 1928
шт. з 01.04.2006, та в кількості 5356 шт. з 01.07.2006. З урахуванням положень
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 1928 шт. може обраховуватися з 01.04.2006 по 01.10.2006, а щодо
Виробу у кількості 5356 шт. з 01.07.2006 по 01.01.2007. Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 21.02.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 23.08.2006, то пеня повинна обраховуватися
за не передачу Виробу у кількості 1928 шт. за
період  з 21.04.2006 (не включно)
по 23.08.2006, що становить 124 дні, за не передачу Виробу у кількості 5356 шт.
з 01.07.2006 по 23.08.2006, що становить 54 дні.

Проте, розмір пені обрахувати не вбачається
за можливе, оскільки ні позивачем за первісним позовом, ні відповідачем за
первісним позовом не надано суду відомостей про залишкову вартість вказаних
виробів.

Тому позивач за первісним позовом
не довів належним чином розмір пені за вимогою про стягнення пені за не
передачу Виробу 100/59 клб. постріли (ОФ-58) у кількості 7284 шт., тому в
задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 100/59 клб.
постріли (УЗС-58) у кількості 1995 шт. З календарного плану вбачається, що
вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості
2003 шт. до кінця 1 кварталу 2006 року, проте фактично було передано 8 шт. у
першому кварталі 2006. Отже відповідач за первісним позовом  вважається таким, що прострочив щодо передачі
Виробу у кількості 1995 шт. з 01.04.2006. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості 1995 шт.
може обраховуватися з 01.04.2006 по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним
позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 21.02.2006 (не включно)
протягом 183 днів, тобто по 23.08.2006, то пеня повинна обраховуватися за не
передачу Виробу у кількості 1995 шт. за
період  з 21.04.2006 (не включно)
по 23.08.2006, що становить 124 дні.

Проте, розмір пені обрахувати не
вбачається за можливе, оскільки ні позивачем за первісним позовом, ні
відповідачем за первісним позовом не надано суду відомостей про залишкову
вартість вказаних виробів.

Тому позивач за первісним позовом
не довів належним чином розмір пені за вимогою про стягнення пені за не
передачу Виробу 100/59 клб. постріли (УЗС-58) у кількості 1995 шт., тому в
задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

В Розділі 4 Розрахунку штрафних
санкцій позивачем за первісним позовом обраховано розмір пені за невидачу
Виробів, на які оформлено відповідні наряди, по додатковій угоді № 3.

Розрахунок Розділу 4 також підлягає
уточненню, оскільки позивачем за первісним позовом допущено методологічну
помилку, а саме останній враховував вартість робіт з утилізації Виробів, в той
час як обов'язком відповідача за первісним позовом є передача виробів, а не
надання послуг, тому для розрахунку необхідно застосовувати залишкову вартість
непереданих Виробів.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу ФАБ-5000 М54
у кількості 33 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути
переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 3 шт. до кінця 2 кварталу
2006 року, 31 шт. до кінця 3 кварталу 2006, 7 шт. до кінця 4 кварталу 2006,
проте фактично було передано 8 шт. у 3 кварталі 2006. Отже відповідач за
первісним позовом  вважається таким, що
прострочив щодо передачі Виробу у кількості 3 шт. з 01.07.2006, 23 шт. з
01.10.2006, 7 шт. з 01.01.2007 відповідно. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості 3 шт.
може обраховуватися з 01.07.2006 по 01.01.2007, за не передачу Виробу у кількості
23 шт. з 01.10.2006 по 01.03.2007, за не передачу Виробу у кількості 7 шт. з
01.01.2007 по 01.07.2007 відповідно. Оскільки позивач за первісним позовом
заявляє вимогу про стягнення пені за період з 02.06.2006 (не включно) протягом
183 днів, тобто по 22.11.2006, то пеня повинна обраховуватися за не передачу
Виробу у кількості 3 шт. з 01.07.2006 по 22.11.2006 (145 днів), за не передачу
Виробу у кількості 23 шт. з 01.10.2006 по 22.11.2006 (53 дні).  А щодо не передачі Виробу у кількості 7 шт.,
то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним позовом свого
обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом в частині
стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 7 шт. є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Проте, розмір пені обрахувати не
вбачається за можливе, оскільки ні позивачем за первісним позовом, ні
відповідачем за первісним позовом не надано суду відомостей про залишкову
вартість вказаних виробів.

Тому позивач за первісним позовом
не довів належним чином розмір пені за вимогою про стягнення пені в частині не
передачі Виробу ФАБ-5000 М54 у кількості 26 шт., тому в задоволенні вказаної
вимоги слід відмовити.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу ФАБ-3000 М46
у кількості 8 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути
переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 60 шт. до кінця 1
кварталу 2006 року, 5 шт. до кінця 2 кварталу 2006, проте фактично було
передано 57 шт. у 2 кварталі 2006. Отже відповідач за первісним позовом  вважається таким, що прострочив щодо передачі
Виробу у кількості 60 шт. з 01.04.2006, в кількості 8 шт. з 30.04.2006. З
урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не
передачу Виробу у кількості 60 шт. може обраховуватися з 01.04.2006 по
29.04.2006, за не передачу Виробу у кількості 8 шт. з 30.04.2006 по 30.10.2006
відповідно. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення
пені за період з 06.02.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по
08.08.2006, то пеня повинна обраховуватися за не передачу Виробу у кількості 60
шт. з 01.04.2006 по 29.04.2006 (29 днів), за не передачу Виробу у кількості 8
шт. з 30.04.2006 по 08.08.2006 (101 день).

Проте, розмір пені обрахувати не вбачається
за можливе, оскільки ні позивачем за первісним позовом, ні відповідачем за
первісним позовом не надано суду відомостей про залишкову вартість вказаних
виробів.

Тому позивач за первісним позовом
не довів належним чином розмір пені за вимогою про стягнення пені в частині не
передачі Виробу ФАБ-3000 М46 у кількості 8 шт., тому в задоволенні вказаної
вимоги слід відмовити.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу ФАБ-1500 М46
у кількості 1 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути
переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 1 шт. до кінця 2 кварталу
2006 року, проте фактично вказаний Виріб не було передано. Отже відповідач за
первісним позовом  вважається таким, що
прострочив щодо передачі Виробу у кількості 1 шт. з 01.07.2006. З урахуванням
положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу
Виробу у кількості 1 шт. може обраховуватися з 01.07.2006 по 01.01.2007.
Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за
період з 06.02.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по 08.08.2006, то
пеня повинна обраховуватися за не передачу Виробу у кількості 1 шт. з
01.07.2006 по 08.08.2006 (38 днів).

Проте, розмір пені обрахувати не вбачається
за можливе, оскільки ні позивачем за первісним позовом, ні відповідачем за
первісним позовом не надано суду відомостей про залишкову вартість вказаних
виробів.

Тому позивач за первісним позовом
не довів належним чином розмір пені за вимогою про стягнення пені в частині не
передачі Виробу ФАБ-1500 М46 у кількості 1 шт., тому в задоволенні вказаної
вимоги слід відмовити.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу ФАБ-250 М46
у кількості 5 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути
переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 5 шт. до кінця 2 кварталу
2006 року, проте фактично вказаний Виріб не було передано. Отже відповідач за
первісним позовом  вважається таким, що
прострочив щодо передачі Виробу у кількості 5 шт. з 01.07.2006. З урахуванням
положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу
Виробу у кількості 5 шт. може обраховуватися з 01.07.2006 по 01.01.2007.
Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за
період з 06.02.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по 08.08.2006, то
пеня повинна обраховуватися за не передачу Виробу у кількості 5 шт. з
01.07.2006 по 08.08.2006 (38 днів).

Проте, розмір пені обрахувати не вбачається
за можливе, оскільки ні позивачем за первісним позовом, ні відповідачем за
первісним позовом не надано суду відомостей про залишкову вартість вказаних
виробів.

Тому позивач за первісним позовом
не довів належним чином розмір пені за вимогою про стягнення пені в частині не
передачі Виробу ФАБ-250 М46 у кількості 5 шт., тому в задоволенні вказаної
вимоги слід відмовити.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу
ФАБ-1500-2600 ТС у кількості 14 шт. за нарядом № САО/5 від 11.01.2006.  З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 4 шт. до
кінця 3 кварталу 2006 року, 40 шт. до кінця 4 кварталу 2006. Доказів передачі
вказаних виробів сторонами суду не надано. Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення пені за не передачу Виробів в кількості
14 шт., то  відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 4 шт. з 01.10.2006, а в кількості 10 шт. з
01.01.2007. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України,
пеня за не передачу Виробу у кількості 4 шт. може обраховуватися з 01.10.2006
по 01.03.2007, а в кількості 10 шт. може обраховуватися з 01.01.2007 по
01.07.2007. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення
пені за період з 11.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по
13.07.2006, то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним
позовом свого обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом
в частині стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 14 шт. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу ФАБ-1500-2600
ТС у кількості 20 шт. за нарядом № САО/94 від 06.02.2006. З календарного плану
вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним
позовом в кількості 4 шт. до кінця 3 кварталу 2006 року, 40 шт. до кінця 4
кварталу 2006. Доказів передачі вказаних виробів сторонами суду не надано.
Оскільки позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення пені за
не передачу Виробів в кількості 20 шт., то
відповідач за первісним позовом
вважається таким, що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 20 шт.
з 01.10.2006. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України, пеня за не передачу Виробу у кількості 20 шт. може обраховуватися з
01.01.2007 по 01.07.2007. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 06.02.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 08.08.2006, то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним
позовом свого обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом
в частині стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 20 шт. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

В Розділі 5 Розрахунку штрафних
санкцій позивачем за первісним позовом обраховано розмір пені за невидачу
Виробів, на які відповідні наряди взагалі не оформлялися.

Розрахунок Розділу 5 також підлягає
уточненню, оскільки позивачем за первісним позовом допущено методологічну
помилку, а саме останній враховував вартість робіт з утилізації Виробів, в той
час як обов'язком відповідача за первісним позовом є передача виробів, а не
надання послуг, тому для розрахунку необхідно застосовувати залишкову вартість
непереданих Виробів. Докази не передання Виробів у відповідних кількостях, які
зазначені в розрахунках у вказаному розділі, підтверджено відповідачем за
первісним позовом.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 57 мм
постріл до С-60 УБР-281 у кількості 3360 шт. З календарного плану вбачається, що
вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості
4393 шт. до кінця 1 кварталу 2006 року,
проте фактично було передано 1033 шт. у 3 кварталі 2006. Отже відповідач
за первісним позовом  вважається таким,
що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 4393 шт. з 01.04.2006, щодо не
передачі Виробу у кількості 3360 шт. з 05.05.2006 відповідно. З урахуванням
положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу
Виробу у кількості 4393 шт. може обраховуватися
з 01.04.2006 по 04.05.2006, щодо не передачі Виробу у кількості 3360 шт.
може обраховуватися з 05.05.2006 по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним
позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно)
протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися за не
передачу Виробу у кількості 4393 шт. з 01.04.2006 по 04.05.2006 (34 дні), за не
передачу Виробу у кількості 3360 шт. з 05.05.2006 по 08.07.2006 (64 дні).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість
одного Виробу 57 мм постріл до С-60 УБР-281 складає 117,99 грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 57 мм постріл до С-60 УБР-281 у кількості 4393 шт. з 01.04.2006 по
04.05.2006 (34 дні) становить:

117,99 грн. х 4393 шт. х 0,1% х 34
дні = 17623,22 грн.

Розмір пені за не передачу Виробу
57 мм постріл до С-60 УБР-281 за не передачу Виробу у кількості 3360 шт. з
05.05.2006 по 08.07.2006 (64 дні) становить:

117,99 грн. х 3360 шт. х 0,1% х 64
дні = 25372,56 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 5669,19 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  5669,19 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 100 мм
постр. до БС УОФ-412 у кількості 6158 шт. З календарного плану вбачається, що
вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості
6248 шт. до кінця 2 кварталу 2006 року,
проте фактично було передано 90 шт. у 2 кварталі 2006. Отже відповідач
за первісним позовом  вважається таким,
що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 6158 шт. з 01.07.2006. З
урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не
передачу Виробу у кількості 6158 шт. може обраховуватися  з 01.07.2006 по 01.01.2007. Оскільки позивач
за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006
(не включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна
обраховуватися за не передачу Виробу у кількості 6158 шт. з 01.07.2006 по
08.07.2006 (8 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість
одного Виробу 100 мм постр. до БС УОФ-412 складає 456,61 грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 100 мм постр. до БС УОФ-412 у кількості 6158 шт. з 01.07.2006 по
08.07.2006 (8 днів) становить:

456,61 грн. х 6158 шт. х 0,1% х 8
днів = 22494,43 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 46755,66 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом частково в
сумі  22494,43 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 100 мм
постр. до МТ-12 УБМ-1 у кількості 320 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 320 шт. до
кінця 1 кварталу 2006 року,  проте
фактично вказаний Виріб не передавався. Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 320 шт. з 01.04.2006. З урахуванням положень
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 320 шт. може обраховуватися  з
01.04.2006 по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися за не передачу Виробу у кількості
320 шт. з 01.04.2006 по 08.07.2006 (99 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість
320 Виробів 100 мм постр. до МТ-12 УБМ-1 складає 54798,24 грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 100 мм постр. до МТ-12 УБМ-1 у кількості 320 шт. з 01.04.2006 по
08.07.2006 (99днів) становить:

54798,24 грн.. х 0,1% х 99 днів =
5425,02 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 1275,44 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  1275,44 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 100 мм
постр. до МТ-12 УБМ-10 у кількості 358 шт. З календарного плану вбачається, що
вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості
320 шт. до кінця 1 кварталу 2006 року,
проте фактично вказаний Виріб не передавався. Отже відповідач за
первісним позовом  вважається таким, що
прострочив щодо передачі Виробу у кількості 358 шт. з 01.04.2006. З урахуванням
положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу
Виробу у кількості 358 шт. може обраховуватися
з 01.04.2006 по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним позовом
заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом
183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися за не передачу
Виробу у кількості 358 шт. з 01.04.2006 по 08.07.2006 (99 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість
358 Виробу 100 мм постр. до МТ-12 УБМ-10 складає 204297,89 грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 100 мм постр. до МТ-12 УБМ-1 у кількості 358 шт. з 01.04.2006 по
08.07.2006 (99днів) становить:

204297,89 грн. х 0,1% х 99 днів =
20225,49 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 1426,89 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  1426,89 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 122 мм
постр. до Д-30 ВШ1 у кількості 660 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 672 шт. до
кінця 3 кварталу 2006 року,  фактично
було передано 12 шт. у 2 кварталі 2006. Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 660 шт. з 01.10.2006. З урахуванням положень
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 660 шт. може обраховуватися  з
01.10.2006 по 01.03.2007. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 08.07.2006, то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним
позовом свого обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом
в частині стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 660 шт. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 122 мм
постр. до Д-30 ВШ4 у кількості 662 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 672 шт. до
кінця 3 кварталу 2006 року,  проте Вироби
фактично не передавалися. Отже відповідач за первісним позовом  вважається таким, що прострочив щодо передачі
Виробу у кількості 662 шт. з 01.10.2006. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості 662 шт.
може обраховуватися  з 01.10.2006 по
01.03.2007. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення
пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по
08.07.2006, то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним
позовом свого обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом
в частині стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 662 шт. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 122 мм
постр. до Д-30 Х-33 у кількості 33 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 35 шт. до
кінця 1 кварталу 2006 року,  проте Вироби
фактично не передавалися (вироби у кількості 2 шт. вже було враховано у
розрахунку пені у Розділі 3 Розрахунку штрафних санкцій). Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 33 шт. з 01.04.2006. З урахуванням положень ч.
6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 33 шт. може обраховуватися  з
01.04.2006 по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися за не передачу Виробу у кількості
33 шт. з 01.04.2006 по 08.07.2006 (99 днів).

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 122 мм постр. до Д-30 Х-33 у кількості 33 шт. становить:

455,74 грн. х 33 шт. х 0,1% х 99
днів = 1488,90 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 55,44 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  55,44 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 125 мм
постр. до Д-81 ВП6 у кількості 182 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 209 шт. до
кінця 4 кварталу 2006 року,  фактично
було передано 27 шт. у 2 кварталі 2006. Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 182 шт. з 01.01.2007. З урахуванням положень
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 33 шт. може обраховуватися  з
01.04.2006 по 01.10.2006. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися за не передачу Виробу у кількості
182 шт. з 01.04.2006 по 08.07.2006 (99 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість
182 Виробів 125 мм постр. до Д-81 ВП6 складає 178151,46 грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 125 мм постр. до Д-81 ВП6 у кількості 182 шт. становить:

178151,46 грн. х 0,1% х 99 днів =
17636,99 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 818,00 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  818,00 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 125 мм
постр. до Д-81 ВОФ36 у кількості 4225 шт. З календарного плану вбачається, що
вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості
1500 шт. до кінця 1 кварталу 2006 року, 4500 шт. до кінця 2 кварталу 2006 року,
3190 шт. до кінця 3 кварталу 2006 року, фактично було передано 4965 шт. у 2
кварталі 2006. Отже відповідач за первісним позовом  вважається таким, що прострочив щодо передачі
Виробу у кількості 1500 шт. з 01.04.2006, в частині передачі Виробів у кількості
4500 шт. зобов'язання відповідачем виконано, а щодо передачі виробів у
кількості 2725 шт. (465 шт. було передано у 2 кварталі 2006 року) відповідач є
таким що прострочив з 01.10.2006. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості 1500 шт.
може обраховуватися  з 01.04.2006 по
01.10.2006, за не передачу 2725 шт. може обраховуватися з 01.10.2006 по
01.03.2007.  Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися
за не передачу Виробу у кількості 1500 шт. з 01.04.2006 по 08.07.2006 (99
днів), а щодо стягнення пені за не передачу 2725 шт., то у заявлений позивачем
період часу відповідач за первісним позовом свого обов'язку не порушував, тому
вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення пені за не передачу
Виробу у кількості 2725 шт. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість одного Виробу 125 мм постр. до Д-81
ВОФ36 складає 867,84 грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 125 мм постр. до Д-81 ВОФ36 у кількості 1500 шт. становить:

867,84 грн. х 1500 х 0,1% х 99 днів
= 128874,24 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 39919,03 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  39919,03 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 152 мм постр.
до Д-20 ВШ2 у кількості 291 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний
Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 504 шт. до
кінця 4 кварталу 2006 року, фактично було передано 213 шт. у 2 кварталі 2006.
Отже відповідач за первісним позовом
вважається таким, що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 291 шт.
з 01.01.2007. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України, пеня за не передачу Виробу у кількості 291 шт. може
обраховуватися  з 01.01.2007 по
01.07.2007.  Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то у заявлений позивачем
період часу відповідач за первісним позовом свого обов'язку не порушував, тому
вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення пені за не передачу
Виробу у кількості 291 шт. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу 37мм постр.
УОР-167 у кількості 8 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб
мав бути переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 40000 шт. до
кінця 1 кварталу 2006 року, 44130 шт. до кінця 2 кварталу 2006 року, фактично
було передано 84122 шт. у 1 кварталі 2006. Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 8 шт. з 01.07.2006. З урахуванням положень ч.
6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості
8 шт. може обраховуватися  з 01.07.2006
по 01.01.2007.  Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися
за не передачу Виробу у кількості 8 шт. з 01.07.2006 по 08.07.2006 (8 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість 8 Виробів 37мм постр. УОР-167 складає
125,28грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 37мм постр. УОР-167 у кількості 8 шт. становить:

125,28 х 0,1% х 8 днів = 1,00 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 4,54 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом частково в
сумі  1,00 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу  130/58 клб. заряди в гільзах у кількості 919
шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий
позивачеві за первісним позовом в кількості 1150 шт. до кінця 1 кварталу 2006
року, позивачем заявлено вимогу про стягнення пені за не передання 919. Отже
відповідач за первісним позовом
вважається таким, що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 919 шт.
з 01.04.2006. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України, пеня за не передачу Виробу у кількості 919 шт. може
обраховуватися  з 01.04.2006 по
01.10.2006.  Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися
за не передачу Виробу у кількості 919 шт. з 01.04.2006 по 08.07.2006 (99 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість 919 Виробів 130/58 клб. заряди в гільзах
складає 149245,60грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу 130/58 клб. заряди в гільзах у кількості 919 шт. становить:

149245,60грн. х 0,1% х 99 днів =
14775,31 грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 4621,50 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом в сумі  4621,50 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу  57 мм постр. УОР-281 у кількості 3385 шт. З
календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві
за первісним позовом в кількості 3385 шт. до кінця 4 кварталу 2006 року,
фактично вказані Вироби не передавалися. Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 3385 шт. з 01.01.2007. З урахуванням положень
ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 919 шт. може обраховуватися  з
01.01.2007 по 01.07.2007. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 08.07.2006, то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним
позовом свого обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом
в частині стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 291 шт. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу  ФАБ-1500-2600 ТС у кількості 10 шт. З
календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві
за первісним позовом в кількості 4 шт. до кінця 3 кварталу 2006 року, 40 шт. до
кінця 4 кварталу 2006. Доказів передачі вказаних виробів сторонами суду не
надано (34 вказані Вироби вже враховані у розрахунку пені, наведеному вище).
Оскільки позивачем за первісним позовом заявлено вимогу про стягнення пені за
не передачу Виробів в кількості 10 шт., то
відповідач за первісним позовом
вважається таким, що прострочив щодо передачі Виробу у кількості 10 шт.
з 01.01.2007. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України, пеня за не передачу Виробу у кількості 10 шт. може обраховуватися з
01.01.2007 по 01.07.2007. Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу
про стягнення пені за період з 11.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто
по 13.07.2006, то у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним
позовом свого обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом
в частині стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 10 шт. є
необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу ФАБ-500ТС у
кількості 23 шт. З календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути
переданий позивачеві за первісним позовом в кількості 16 шт. до кінця 2
кварталу 2006 року, та 24 шт. до кінця 4 кварталу 2006 року, фактично було
передано 17 шт. у 2 кварталі 2006 року. Отже обов'язок щодо кількості переданих
Виробів у 2 кварталі 2006 відповідачем за первісним позовом виконано повністю,
та 1 Виріб передано раніше встановленого строку. Відповідно відповідач за
первісним позовом  вважається таким, що
прострочив щодо передачі Виробу у кількості 23 шт. з 01.01.2007. З урахуванням
положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу
Виробу у кількості 23 шт. може обраховуватися
з 01.01.2007 по 01.07.2007.
Оскільки позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені
за період з 06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то
у заявлений позивачем період часу відповідач за первісним позовом свого
обов'язку не порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом в частині
стягнення пені за не передачу Виробу у кількості 23 шт. є необґрунтованими та
задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу  ФАБ-250 М54 у кількості 1 шт. З календарного
плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним
позовом в кількості 1 шт. до кінця 2 кварталу 2006 року, фактично вказаний
Виріб не передавався. Отже відповідач за первісним позовом  вважається таким, що прострочив щодо передачі
Виробу у кількості 1 шт. з 01.07.2006. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості 1 шт. може
обраховуватися  з 01.07.2006 по
01.01.2007.  Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то пеня повинна обраховуватися
за не передачу Виробу у кількості 1 шт. з 01.07.2006 по 08.07.2006 (8 днів).

Виходячи з Відомостей про залишкову
вартість боєприпасів, залишкова вартість 1 Виробів ФАБ-250 М54 складає 595,56
грн.

Тому розмір пені за не передачу
Виробу ФАБ-250 М54 у кількості 1 шт. становить:

595,56 грн. х 0,1% х 8 днів = 4,76
грн.

Оскільки позивачем за первісним
позовом заявлено вимогу про стягнення за прострочення передання вказаного
Виробу 77,73 грн., то вказана вимога підлягає задоволенню судом частково в
сумі  4,76 грн.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу  ФАБ-250 ТС у кількості 156 шт. З календарного
плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві за первісним
позовом в кількості 156 шт. до кінця 4 кварталу 2006 року, фактично вказаний
Виріб не передавався. Отже відповідач за первісним позовом  вважається таким, що прострочив щодо передачі
Виробу у кількості 156 шт. з 01.01.2007. З урахуванням положень ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у кількості 156 шт.
може обраховуватися  з 01.01.2007 по
01.07.2007.  Оскільки позивач за
первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з 06.01.2006 (не
включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то у заявлений позивачем
період часу відповідач за первісним позовом свого обов'язку не порушував, тому
вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення пені за не передачу
Виробу у кількості 156 шт. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо не передання  відповідачем за первісним позовом позивачеві
за первісним позовом  Виробу  ОФАБ-250-270 у кількості 50 шт. З
календарного плану вбачається, що вказаний Виріб мав бути переданий позивачеві
за первісним позовом в кількості 69 шт. до кінця 4 кварталу 2006 року, фактично
було передано 19 шт. у другому кварталі 2006 року. Отже відповідач за первісним
позовом  вважається таким, що прострочив
щодо передачі Виробу у кількості 50 шт. з 01.01.2007. З урахуванням положень ч.
6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня за не передачу Виробу у
кількості 50 шт. може обраховуватися  з
01.01.2007 по 01.07.2007.  Оскільки
позивач за первісним позовом заявляє вимогу про стягнення пені за період з
06.01.2006 (не включно) протягом 183 днів, тобто по 08.07.2006, то у заявлений
позивачем період часу відповідач за первісним позовом свого обов'язку не
порушував, тому вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення пені
за не передачу Виробу у кількості 50 шт. є необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

В Розділі 7 Розрахунку штрафних
санкцій позивачем за первісним позовом обраховано розмір штрафу. Оскільки
позивачем за первісним позовом не заявлялося в первісному позові про стягнення
суми штрафу, вимоги стосувалися стягнення лише пені, то вимоги про стягнення
штрафу судом не розглядаються.

Отже, загальна сума пені
складає:  3,36 грн. + 5669,19 грн. +
22494,43 грн. + 1275,44 грн. + 1426,89 грн. + 55,44 грн. + 818,00 грн. +
39919,03 грн. + 1,00 грн. + 4621,50 грн. + 4,76 грн. = 76289,04 грн.

Відповідно вимоги позивача за
первісним позовом  про стягнення пені в
сумі 744764,12 грн. підлягають задоволенню частково  в сумі 76289,04 грн.

Щодо вимог позивача за первісним
позовом про спонукання відповідача за первісним позовом до виконання
зобов'язань за Генеральним договором № 220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004 та
Додатковими угодами № 2 УБПС-Д/У29-6.22/1309 та № 3 УПС-Д/У29-6.22/1310 від
26.12.2005 в частині передачі позивачеві за первісним позовом  непридатних для подальшого зберігання і
використання боєприпасів для виконання робіт з їх комплексної утилізації
боєприпасів, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1, п. ч. 2 ст. 16
Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту
цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в
натурі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Виходячи з Календарних планів, які
додані до додаткових угод № 2 та № 3 на відповідача покладався обов'язок
передати визначені в зазначених планах строки відповідні Вироби. Всі вказані
Вироби мали бути передані у строк до кінця 4 кварталу 2006 року, тобто до
01.01.2007. Відповідач за первісним позовом у строки, вказані в додаткових
угодах № 2, № 3 та додатках до них, позивачеві за первісним позовом Вироби не
передав, чим порушив права останнього.

Тому вимоги позивача за первісним
позовом про зобов'язання відповідача за первісним позовом передати  позивачеві для виконання робіт з комплексної
утилізації боєприпаси непридатні для подальшого зберігання і використання  є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача за
первісним позовом, які ґрунтуються на тому що останній правомірно в односторонньому
порядку зупинив виконання умов Генерального договору та додаткових умов до
нього у зв'язку із забороною ст. 66 Закону України „Про державний бюджет
України на 2006 рік” здійснення розрахунків з бюджетом у не грошовій формі, в
тому числі шляхом взаємозаліку, застосування бартерних операцій та зарахування
зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, відхиляються на підставі ст.
525 Цивільного кодексу України, оскільки норми бюджетного законодавства не
припиняють цивільні права та обов'язки сторін за договором, а можуть бути лише
підставою для  внесення відповідних змін
до договору у встановленому законом порядку.

Всі інші доводи та заперечення
сторін та надані на їх підтвердження докази судом не приймаються відповідно до
ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вони не мають
значення для справи.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові витрати покладаються на  відповідача за первісним позовом.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85,
116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Первісний позов задовольнити
частково.

2. Стягнути з Міністерства оборони
України (01168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, рах 192, ОПЕРУ
Державного казначейства України, МФО 820172, код 00034022) на користь
Дочірнього підприємства Державна компанія з експерту та імпорту продукції і
послуг військового та спеціального призначення „Укрспецекспорт -Державне
підприємство „Укроборонсервіс”   (03067,
м. Київ, бульв. Івана Лепсе, 4, п/с 954, код 21552117, рах. 769 в 1
КФ АТ ВАБанк, м. Київ, вул.. Павлівська, 4-8, МФО 321637) -76289 (сімдесят
шість тисяч двісті вісімдесят дев'ять) грн. 04 грн. пені, 22415 (двадцять дві
тисячі чотириста п'ятнадцять) грн.. 02 коп. -витрат по оплаті державного мита,
118 (сто вісімнадцять) грн.. 00 коп. -витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

3. Стягнути з Міністерства оборони
України (01168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, рах 192, ОПЕРУ
Державного казначейства України, МФО 820172, код 00034022) 3084 (три тисячі
вісімдесят чотири) грн.. 92 грн.
державного мита в доход Державного бюджету України.

4. Зобов'язати Міністерство оборони
України (01168, м. Київ, пр-т Повітрофлотський, 6, рах 192, ОПЕРУ Державного
казначейства України, МФО 820172, код 00034022) належним чином виконати свої
зобов'язання за Генеральним договором №220/2793-Д29-3.3/1418 від 20.12.2004 р.
та Додатковими угодами №2 УБПС-Д/У29-6.22/1309 та №3 УБПС-Д/У29-6.22/1310 від
26.12.2005 р., а саме:

а) видати Дочірньому підприємству
Державна компанія з експерту та імпорту продукції і послуг військового та
спеціального призначення „Укрспецекспорт -Державне підприємство
„Укроборонсервіс”   (03067, м. Київ,
бульв. Івана Лепсе, 4, п/с 954, код 21552117, рах. 769 в 1 КФ АТ
ВАБанк, м. Київ, вул.. Павлівська, 4-8, МФО 321637) для виконання робіт з
комплексної утилізації боєприпасів непридатних для подальшого зберігання і
використання наступні боєприпаси згідно виданих нарядів:

І. За Додатковою Угодою №2
УБПС-Д/У29-6.22/1309 від 26.12.2005 до Генерального договору від
20.12.2004  №220/2793-Д29-3.3/1418:

-
наряд 328/3/7/Н/06-136 від 25.04.2006р.

Х-33,
2 шт.

-
наряд №46 від 21.02.06.

100/59
клб  постріли (ОФ-58), 7 284 шт.

100/59
клб  постріли (УЗС-58), 1 995 шт.

ІІ. За Додатковою Угодою №3
УБПС-Д/У29-6.22/1310 від 26.12.2005 до Генерального договору від
20.12.2004  №220/2793-Д29-3.3/1418

-
наряд САО/455 від 02.06.06.

ФАБ-
5000 М54, 33 шт.

-
наряд САО/94 від 06.02.06.

ФАБ-
3000 М46, 8 шт.

ФАБ-
1500 М- 46, 1 шт.

ФАБ-
250 М- 46, 5 шт.

ФАБ-1500-2600
ТС, 20 шт.

-
наряд САО/5 від 11.01.06.

ФАБ-1500-2600
ТС, 14 шт.

б) видати Дочірньому підприємству
Державна компанія з експерту та імпорту продукції і послуг військового та
спеціального призначення „Укрспецекспорт -Державне підприємство
„Укроборонсервіс”   (03067, м. Київ,
бульв. Івана Лепсе, 4, п/с 954, код 21552117, рах. 769 в 1 КФ АТ
ВАБанк, м. Київ, вул.. Павлівська, 4-8, МФО 321637) наряди і згідно них
передати для виконання робіт з комплексної утилізації боєприпасів непридатних
для подальшого зберігання і використання наступні боєприпаси:

І. За Додатковою Угодою №2
УБПС-Д/У29-6.22/1309 від 26.12.2005 до Генерального договору від
20.12.2004  №220/2793-Д29-3.3/1418

-  УБР-281, 3 360 шт.

-  УОФ-412, 6 158 шт.

-  УБМ-1, 320 шт.

-  УБМ-10, 358 шт.

-  Х-23, 147 шт.

-  ВС-12, 450 шт.

-  ВС-13, 488 шт.

-  ВШ-1, 660 шт.

-  ВШ-4, 662 шт.

-  Х-33, 33 шт.

-  ВП-6, 182 шт.

-  ВОФ-36, 4 225 шт.

-  ВШ-2, 291 шт.

-  УОР-167, 8 шт.

-  130/58 кл. заряди в гільзах, 919 шт.

-  УОР-281, 3385 шт.

ІІ. За Додатковою Угодою №3
УБПС-Д/У29-6.22/1310 від 26.12.2005 до Генерального договору від 20.12.2004
№220/2793-Д29-3.3/1418

-  ФАБ- 500 ТС, 23 шт.

-  ФАБ- 250 М54, 1 шт.

-  ФАБ- 250 ТС, 156 шт.

-  ФАБ-1500-2600 ТС, 10 шт.

-  ОФАБ- 250-270, 50 шт.

5.
В задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовити.

6.
В задоволенні зустрічного позову відмовити повністю.

7. Рішення набирає законної сили
після закінчення  десятиденного  строку з дня
прийняття рішення.

Суддя
С. Балац