ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м. Луганськ, вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

16.07.2007  року                                                            Справа № 14/62(15/243)

Луганський апеляційний господарський суд колегією суддів у складі :

головуючого судді                     Якушенко Р.Є.

суддів                                        Лазненко Л.Л.

Перлова Д.Ю.

Склад судової колегії призначено розпорядженням голови Луганського апеляційного господарського суду від 08.05.2007. Розпорядженнями від 23.05.2007 та 13.07.2007 склад судової колегії змінено.

при секретарі

судового засідання                    Черніковій Я.В.

за участю представників сторін

від позивача                              не прибув

від відповідача                    Гладишева І.В., дов. №04/09 від 20.11.06

Розглянувши

апеляційну скаргу                    Товариства з обмеженою відповідальністю

„Олтан”, м. Кременчук Полтавської області

на рішення

господарського суду           Луганської області

від                                         12.03.07

у справі                               № 14/62(15/243) (суддя –Лісовицький Є.А.)

за позовом                               Товариства з обмеженою відповідальністю

„Олтан”, м. Кременчук Полтавської області

до відповідача                     Товариства  з обмеженою відповідальністю

„Едикт”, м. Луганськ

про                                        стягнення 4362 грн. 88 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.03.07 (суддя Лісовицький Є.А.) частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олтан», м. Кременчуг (далі ТОВ „Олтан”) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Едикт», м. Луганськ (далі ТОВ „Едикт”) про стягнення 4362 грн. 38 коп., стягнуто з відповідача пеню в сумі 454 грн. 25 коп. за прострочення виконання грошового зобов’язання за договором № 6ТРЭ від 05.01.04.

Рішення господарського суду з посиланням на норми пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України, частини 1 статті 530, статей 546, 549, 629 Цивільного кодексу України мотивоване доведеністю факту прострочення  відповідачем розрахунків з позивачем за перевезення вантажу  згідно договору №6ГРЭ від 05.01.04.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що максимальний розмір пені, який може стягуватися судом, встановлено Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань»і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, а тому до стягнення підлягає пеня в сумі 454 грн. 25 коп.

ТОВ «Олтан», позивач у справі, не погодилося з прийнятим господарським судом рішенням та подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його як таке, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким стягнути штрафні санкції в сумі 2999 грн. 48 коп. та зупинити виконання ухвали господарського суду Луганської області №14/62 від 02.04.07 до вирішення справи по суті апеляційної скарги.

На обґрунтування  доводів апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції неправильно застосував норму ст.  549 Цивільного кодексу України та визнав, що передбачена вищевказаним договором санкція є не штрафом, а пенею. Суд  першої інстанції невірно розрахував штрафні санкції в сумі 454 грн. 25 коп. на думку позивача вони становлять 2999 грн. 48 коп., як було встановлено постановою Луганського апеляційного господарського суду  у справі № 15/243 від 19.09.06.

Крім того, позивач вказав, що його не було повідомлено належним чином про час та місце засідання суду, на якому було постановлене вищезазначене рішення.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення господарського суду законним та обгрунтованим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення господарського суду від 12.03.2007 у справі №14/62(15/243) –без змін.

Позивач, заявник апеляційної скарги, не скористався правом участі в судовому засіданні, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду апеляційної скарги, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення йому 19.06.07 ухвали апеляційного господарського суду від 11.06.07, якою розгляд скарги відкладено на 16.07.07.

Заслухавши доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судова колегія апеляційної інстанції

ВСТАНОВИЛА:

Між сторонами у справі укладено договір на надання транспортних послуг у міжнародному та внутрішньому сполученні № 6ТРЭ від 05.01.2004р. За даним договором ТОВ “Олтан”, як перевізник, надає підприємству відповідача транспортні послуги відповідно до визначених умов, а відповідач зобов’язався оплатити послуги.

Пунктом 1 договору сторонами передбачено надання на кожне конкретне перевезення заявок, у яких оговорюються кількість та рід вантажу, маршрути слідування, вантажовідправники та вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, ставки.

Питання щодо порядку та строків розрахунку передбачені сторонами у п. 3 договору, відповідно до якого оплата транспортних послуг здійснюється згідно рахунку перевізника після доставки вантажу одержувачу, наданню експедитору (відповідачу) оригіналів рахунка та примірника товарно-транспортної накладної  (СМR) і вирішення всіх спірних питань протягом десяти банківських днів (якщо інше не оговорено заявкою) безготівковим розрахунком.

Пунктом 4.2.1 вищевказаного договору передбачено, що у випадку несвоєчасної оплати транспортних послуг експедитор сплачує перевізнику штраф в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочки платежу.

ТОВ “Олтан”на підставі вказаного договору здійснило перевезення вантажу по маршруту м. Кархула Фінляндія –м. Рубіжне Україна, що підтверджується актом здачі-прийомки виконаних робіт №589 від 28.12.2005р. Вартість послуг складає 13635 грн.

У заявці на перевезення вантажу порядок розрахунків визначений –на 15-й банківський день після отримання рахунку, податкової накладної, ТТН.

За доводами позивача наведені у п. 4 документи були отримані відповідачем 04.01.2006р.

Позивач вважає, що оскільки відповідач отримав документи відповідно до умов п. 3 договору 04.01.06, строк оплати наступив 25.01.2006.

Відповідач  розрахувався з позивачем за надані послуги з перевезення вантажу тільки 29.03.06.

18.05.06 ТОВ «Олтан»звернулося до господарського суду Луганської області з позовом  про стягнення з ТОВ «Едикт»штрафних санкцій в сумі 4362 грн. 88 коп.

Справа розглядалась  судами неодноразово.

Рішенням господарського суду Луганської області від 07.07.06 у справі № 15/243 (а.с. 70, т. І) у задоволенні позову відмовлено з підстав недоведеності настання строку виконання грошового зобов’язання.

Постановою Луганського апеляційного господарського суду від 19.09.06 у справі № 15/243 (а.с. 108, т. І) за апеляційною скаргою  позивача зазначене рішення було скасовано та прийнято нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача штрафних санкцій в розмірі 2999 грн. 48 коп.

Постановою Вищого господарського суду України вищезазначені судові рішення скасовані, справа передана на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи відзивом від 01.03.07 № 15/09 (а.с. 9, т. 2) відповідач визнав, що ним отримані від позивача всі необхідні для оплати документи 04.01.06 та посилаючись на норми статті 549 Цивільного кодексу України та Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» визнав суму пені в розмірі 454 грн. 25 коп.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.03.07 позов задоволено частково в сумі 454 грн. 25 коп.

Судовою колегією під час апеляційного провадження відповідно до вимог статей 99, 101 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута повторно.

З метою повного з”ясування обставин, що мають значення для справи та на виконання вказівок Вищого господарського суду України, що містяться у постанові від 14.12.06 у справі №15/243, судовою колегією досліджені податкова накладна №589 від 28.12.05 та CMR з відміткою про отримання вантажу від 26.12.05 на предмет їх відповідності правилам оформлення.

Перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку місцевим господарським судом обставин справи та повноту їх встановлення, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать, що правовідносини у сторін виникли із договору надання транспортних послуг у міжнародному та внутрішньому сполученні №6 ТРЭ від 05.01.04.

Спір між сторонами за вказаним договором виник в результаті несвоєчасного виконання відповідачем зобов’язання по сплаті транспортних послуг.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов’язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов”язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у пункті 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Матеріалами справи доведено, що позивач відповідно до умов договору №6 ТРЭ від 05.01.04 здійснив перевезення вантажу по маршруту : м. Кархула, Фінляндія –м. Рубіжне, Україна. Вартість наданих послуг склала 13635 грн.

У заявці на перевезення вантажу порядок розрахунків визначений: „на 15-й банківський день після отримання рахунку, податкової накладної, товарно-транспортної накладної”.

Відповідач визнав факт отримання ним 04.01.06 всіх необхідних для оплати послуг документів.

Обґрунтовуючи визнання факту отримання документів від позивача, відповідач під час розгляду апеляційної скарги пояснив, що податкова накладна № 589 від 28.12.05 прийнята ним як належна, суму ПДВ, зазначену в ній, включено до податкового кредиту за звітний податковий період і він не скористався правом подати скаргу на позивача, у зв’язку з порушенням ним порядку заповнення податкової накладної.

Тобто, своїми діями відповідач підтвердив факт виконання обов’язків позивачем перед відповідачем у повному обсязі.

Таким чином, відповідач вважає, що строк оплати транспортних послуг наступив 25.01.06.

Матеріалами справи доведено, що відповідач виконав свої зобов’язання 29.03.06 –з порушенням строку оплати.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання  зобов'язання  може  забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтями 230, 231 Господарського кодексу України визначено, що штрафними    санкціями    у   цьому   Кодексі   визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні  санкції за порушення   грошових   зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які  боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 4.2.1 договору №6 ТРЭ від 05.01.04 передбачає відповідальність відповідача у випадку несвоєчасної оплати транспортних послуг у вигляді штрафу в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний банківський день прострочення платежу.

Враховуючи зміст вищезазначених норм законодавства, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що передбачена пунктом 4.2. вищезазначеного договору санкція є не штрафом, а пенею.

Законом України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996 передбачено, що розмір пені за прострочу платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача пені в сумі 454 грн. 25 коп. за період прострочення оплати транспортних послуг з 26.01.06 по 29.03.06 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду.

Не знайшли підтвердження за матеріалами справи і доводи позивача, що його не було належним чином повідомлено про час та місце засідання суду, на якому було постановлене оскаржуване рішення.

До матеріалів справи залучено реєстр на відправлення поштової кореспонденції від 26.02.2007, яким підтверджується надіслання ухвали господарського суду Луганської області у справі №14/62(15/243) на адресу позивача.

З огляду на викладене судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд дав належну оцінку обставинам справи, прийняте рішення від 12.03.07 ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам чинного законодавства, тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита за апеляційною скаргою покладаються на заявника апеляційної скарги –позивача у справі.

В судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови.

Керуючись статтями 49, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський апеляційний  господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Олтан” на рішення господарського суду Луганської області від 12.03.2007 у справі №14/62(15/243) залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Луганської області від 12.03.2007 у справі №14/62(15/243) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у місячний строк через апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя                                                            Р.Є. Якушенко

Суддя                                                                                 Л.Л. Лазненко

Суддя                                                                                Д.Ю. Перлов