ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

25.04.07                                                                                           Справа  № 2/1036-12/258А

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді                                    Мурської Х.В.

суддів                                                         Давид Л.Л.

Кордюк Г.Т.

при секретарі судового засідання             Куцик-Трускавецькій О.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту, м. Львів про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги,

на постанову Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 року

у справі № 2/1036-12/258А, суддя Запотічняк О.Д.

за позовом Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту, м. Львів

до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова

про визнання нечинними рішень

за участю представників сторін:

від Позивача –не з’явились;

від Відповідача – Страхоцька О.Я. –зав.юридичним сектором.

Постановою Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 року у справі № 2/1036-12/258А у задоволенні позовних вимог Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту, м. Львів про визнання нечинними рішень, сформованих Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова - відмовлено.

Постанова місцевого господарського суду мотивована тим, зокрема, що оскаржувані рішення прийняті Управлінням Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова правомірно на підставі п. 2 ч. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», а тому підстави для визнання оскаржуваних рішень нечинними –відсутні.

Не погодившись з даною постановою місцевого господарського суду, Львівський науково-дослідний радіотехнічний інститут звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 року у даній справі та прийняти нове судове рішення, яким позов Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту до Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова –задоволити, мотивуючи свої доводи тим, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваної постанови  порушено норми матеріального та процесуального права, висновки, викладені в постанові не відповідають фактичним обставинам справи.

Управління Пенсійного фонду України у Франківському районі м. Львова вимог ухвали суду від 28.02.2007 року в частині подання заперечення на апеляційну скаргу не виконало, однак його представник в судовому засіданні заперечила проти доводів, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема, пояснила суду, що відповідно до п.6. ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески. Управлінням Пенсійного фонду України на підставі вимог п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», згідно якої за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу, правомірно застосовано до страхувальника штрафні (фінансові) санкції та нараховано пеню. Просить Львівський апеляційний господарський суд у задоволенні вимог апеляційної скарги Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту відмовити, оскаржувану постанову місцевого господарського суду залишити без змін.

Скаржник участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та  місце розгляду апеляційної скарги (повідомлення про вручення поштового відправлення наявні в матеріалах справи).

Враховуючи ту обставину, що ухвалою суду від 28.02.2007 року сторін було повідомлено про наслідки неявки в судове засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Скаржника.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представника Відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, постанову Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 року у справі № 2/1036-12/258А –залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2005 року начальником Управлінням Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова на підставі вимог п.2 ч.9 ст.106 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»прийнято три Рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду.

Так, Рішенням 276 до Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту застосовано штраф у розмірі 112 085 грн. 24 коп. та нараховано пеню в розмірі 21 055 грн. 69 коп. за період з 21.02.2004 року по 23.09.2005 року, Рішенням № 277  застосовано штраф у розмірі 217 963 грн. 61 коп. та нараховано пеню в розмірі 63 765 грн. 37 коп. за період з 28.05.2004 року по 22.08.2005 року, Рішенням № 278 застосовано штраф у розмірі 21 487 грн. 82 коп. та нараховано пеню в розмірі 4 252 грн. 56 коп. за період з 23.05.2005 року по 06.07.2005 року

Не погоджуючись з прийнятими Рішеннями, 10.05.2005 року Позивач звернувся  до Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області зі скаргою на вищезазначені Рішення, в якій просив їх скасувати як безпідставно прийняті.

4 листопада 2005 року Головним Управлінням Пенсійного фонду у Львівській області прийнято Рішення про результат розгляду скарги за № 44, яким у задоволенні скарги Позивача відмовлено, Рішення Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова від 27.09.2005 року про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №№ 276, 277, 278 –без змін.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, Позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою, в якій просив скасувати прийняті Управлінням Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова Рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду за №№ 276, 277, 278  та Рішення Головного Управління Пенсійного фонду у Львівській області про результат розгляду скарги № 44 від 04.11.2005 року як такі, що прийняті з порушенням норм законодавства.

19 січня 2006 року Пенсійним фондом України прийнято Рішення № 647/07-10 про результати розгляду скарги, яким Рішення Управління Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова від 27.09.2005 року за №№ 276, 277, 278 про застосування фінансових санкцій і нарахування пені та Рішення Головного Управління Пенсійного фонду у Львівській області про результат розгляду скарги № 44 від 04.11.2005 року залишено без змін, подану скаргу - без задоволення.

В апеляційній скарзі Скаржник покликається на ту обставину, що відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про оплату праці»оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Оскільки, на момент прийняття Відповідачем оскаржуваних Рішень, у Львівського науково-дослідного радіотехнічного інституту існувала значна заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства, то і Рішення Фондом прийняті безпідставно.

Проте, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду не погоджується з даними твердженнями Скаржника з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні між суб’єктами системи пенсійного забезпечення  регулюються цим Законом, Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами та Законами України.

Основними нормативними актами України з питань сплати внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування є Закон України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»від 09.07.2003 року та Закон України «Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування»від 26.06.1997 року.

Частиною 4 статті 20 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»під назвою «Обчислення та сплата страхових внесків»встановлено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду.

Частиною 5 статті 20 того ж Закону України визначено, що страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків, а частиною 6 тієї ж статті визначено, що страхувальники зобов’язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 статті 14 цього Закону, - квартал. При цьому, в разі здійснення протягом базового звітного періоду виплат (виплати доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески, страхувальники одночасно з видачею зазначених сум зобов’язані сплачувати авансові платежі у вигляді сум страхових внесків, що підлягають нарахуванню на зазначені виплати (дохід). У разі недостатності у страхувальника коштів для здійснення в повному обсязі виплати заробітної плати (доходу) та одночасної сплати  відповідних  авансових  платежів  виплата зазначених  сум та сплата  страхових  внесків здійснюється в пропорційних розмірах у порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду. У разі несплати авансових платежів до страхувальників застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом.

Відповідно до п.6. ч.2 ст.17 Закону України «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»страхувальник зобов’язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки і в повному обсязі страхові внески.

У відповідності до вимог п.2 ч.9 ст.106 даного Закону, за несплату або несвоєчасну сплату страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу.

Одночасно на суми своєчасно не сплачених страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

У відповідності до вимог ч. 13 ст. 106 Закону України «Про  загальнообов’язкове державне пенсійне страхування», про нарахування пені та накладення штрафів, передбачених частинами дев’ятою (застосування фінансових санкцій до страхувальників) і десятою цієї статті (застосування фінансових санкцій до банків), посадові особи виконавчих органів Пенсійного фонду в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду, виносять рішення, які протягом трьох робочих днів із дня їх винесення надсилаються страхувальнику, банку чи організації, яка здійснює виплату і доставку пенсій.

Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року, а саме п. 9.3.2. встановлено, що у разі, коли страхувальник не сплачує (не перераховує) або несвоєчасно сплачує (несвоєчасно перераховує) страхові внески, у тому числі донараховані ним самостійно або органами Пенсійного фонду, накладається штраф залежно від строку затримки платежу в розмірі: - при затримці їх сплати у строк до 30 календарних днів включно - 10 відсотків своєчасно не сплачених зазначених сум; - при затримці їх сплати у строк до 90 календарних днів включно, - 20 відсотків зазначених сум; - при затримці їх сплати понад 90 календарних днів, - 50 відсотків зазначених сум.

Рішення про застосування штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається в залежності від терміну затримки сплати (погашення) страхових внесків: 1) при затримці до 30 календарних днів включно, на наступний день після закінчення зазначених 30 календарних днів рішення про застосування штрафу виноситься у розмірі десяти відсотків від суми фактично сплаченої (погашеної) за цей період недоїмки.

У відповідності до вимог Закону України «Про систему оподаткування», акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, офіційний документ, який породжує певні правові наслідки спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов’язковий характер для суб’єктів цих відносин.

У відповідності до вимог ч. 12 ст. 20 «Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування»страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про те, що сформовані 27.09.2005 року начальником Управлінням Пенсійного Фонду України у Франківському районі м. Львова Рішення №№ 276, 277 та 278 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду прийняті правомірно, а тому місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 159 КАС України, обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріали справи свідчать про те, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам та наявним матеріалам справи, нормам матеріального і процесуального права, є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 209 КАС України, -

Львівський апеляційний господарський суд У Х В А Л И В :

1.          Постанову Господарського суду Львівської області від 07.12.2006 року у справі № 2/1036-12/258А залишити без змін, апеляційну скаргу –без задоволення.

2.          Ухвала набирає законної сили  з моменту її оголошення та  може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.          Матеріали справи повернути місцевому господарському суду.

Головуючий суддя                                                                                      Мурська Х.В.

Суддя                                                                                                             Давид Л.Л.

Суддя                                                                                                             Кордюк Г.Т.