СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Ухвала

Іменем України

04 квітня 2007 року

місто Севастополь

Справа № 2-2/16469-2006А

Севастопольський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Лисенко В.А.,

суддів                                                                      Заплава Л.М.,

Ткаченко М.І.,

секретар судового засідання                                        Суровикіна М.С.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача: Савопуло Б.М., довіреність № 02-14/1 від 09.01.2007;

розглянувши апеляційну скаргу Сімеїзської селищної Ради на постанову господарського суду Автономної Республіки Крим (суддя Толпиго В.І.) від 09.11.2006 у справі № 2-2/16469-2006А

за позовом          закритого акціонерного товариства «Фортуна»(вул. Комсомольська, 40-б, 5-тий поверх, місто Дніпропетровськ, 49000)

до          Сімеїзської селищної Ради (вул. Радянська, 38 смт. Сімеїз; вул. Звездная, 2, смт. Сімеїз, місто Ялта, Автономна Республіка Крим, 98680)

про  скасування рішень, про зобов’язання надати землю

ВСТАНОВИВ:

Позивач   звернувся   до   господарського   суду Автономної Республіки Крим із позовною заявою до Сімеїзської селищної Ради, у якої просить суд скасувати рішення 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної ради 24 скликання від 17.06.2004 № 6 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради», скасувати пункт 2.4. рішення 40 сесії 4 скликання  Сімеїзської селищної Ради від 16.12.2005 № 20 «Про дачу дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок підприємствам, організаціям на землях Сімеїзської селищної Ради», а також зобов'язати Сімеїзську селищну  Раду передати закритому акціонерному товариству «Фортуна» земельну ділянку площею 1,5002 га під пляжною зоною за адресою: місто Ялта, смт. Кацивелі (санаторій «Сонячний берег») на землях Сімеїзської селищної Ради в оренду строком на 49 років для будівництва і експлуатації  санаторію.

У ході розгляду справи позивач частково змінив перший пункт позовних вимог та просить визнати недійсним рішення 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної Ради скликання від 17.06.2004 № 6 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради».

Позовні вимоги мотивовані тим, що закрите акціонерне товариство  «Фортуна»є правонаступником усіх прав та обов’язків товариства з обмеженою відповідальністю „Фортуна", яке у свою чергу є правонаступником прав та обов'язків приватного підприємства „Фортуна", та є власником на підставі Договору купівлі-продажу державного майна від 24.11.1997, - незакінченого  будівництвом санаторію «Сонячний берег» в смт. Кацивелі в місті Ялта, до складу якого входять набережна з об'єктами протяжністю 607м., пляжні споруди: аерарій з медичним павільйоном площею 262кв.м., насосна станція морської води площею 38 кв. м, морський водозабір діаметром 500мм, протяжністю 215м, підпірні стіни і покриття набережної - 600 м.

Рішенням 16 сесії 22 скликання Сімеїзської селищної Ради від 06.02.1998 приватному підприємству «Фортуна» дозволено оформлення документів на видачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою під санаторієм «Сонячний берег»в смт. Кацивелі. На підставі цього рішення землевпорядною організацією було розроблено проект землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 16,0 га товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна». Земельна ділянка включала у себе також пляжну зону площею 1,5002 га - в тимчасове користування на умовах оренди. Проект землеустрою було узгоджено у порядку передбаченому законом, та направлено до Сімеїзської селищної Ради для його затвердження та прийняття рішення про передачу земельної ділянки товариству з обмеженою відповідальністю „Фортуна".

Проте 16 грудня 40 сесією 4 скликання Сімеїзської селищної Ради прийнято рішення № 20 «Про дачу дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок підприємствам, організаціям на землях Сімеїзської селищної Ради». Пунктом 2.4 рішення товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна»відмовлено в оформленні земельної ділянки площею 1,5008 га для обслуговування пляжних споруд у зв'язку з тим, що рішенням № 6 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної Ради 24 скликання від 17.06.2004 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради» прийнято вважати пляжі, набережні, розташовані на території Сімеїзської селищної Ради не підлягаючими передачі в оренду. Оскільки вказане рішення порушує права позивача, він просить скасувати рішення № 6 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної Ради 24 скликання від 17.06.2004, скасувати пункт 2.4 рішення  № 20 від  16.12.2005 та  зобов’язати  надати  земельну ділянку в оренду.

Представник відповідача проти позову частково заперечував, а саме у частині зобов'язання відповідача Сімеїзську селищну Раду передати в оренду закритому акціонерному товариству „Фортуна" земельну ділянку площею 1,5002 га під пляжною зоною. Заперечення ґрунтуються на тому, що ця земельна ділянка знаходиться у комунальній власності Сімеїзської селищної Ради, яка має виключну компетенцію по розпорядженню своїми землями, саме тому ніхто не може спонукати місцеву раду передавати земельні ділянки у користування або власність будь-кому.

Постановою господарського  суду Автономної Республіки Крим (суддя Товпиго В.І.) позов задоволено.

Визнано нечинним рішення 24 рішення 24-й позачергової сесії  Сімеїзської селищної Ради 24 скликання від 17.06.2004 № 6 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради».

Скасовано пункт 2.4. рішення 40 сесії 4 скликання Сімеїзської селищної Ради від 16.12.2005 № 20 «Про дачу дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок підприємствам, організаціям на землях   Сімеїзської селищної Ради».

Зобов'язано Сімеїзську селищну Раду передати закритому акціонерному     товариству "Фортуна" земельну ділянку площею 1,5002 га під пляжною зоною за адресою: місто Ялта, смт. Кацивелі (санаторій «Сонячний берег») на землях Сімеїзської селищної Ради в оренду строком на 49 років для будівництва і експлуатації санаторію.

Стягнуто з Сімеїзської селищної Ради на користь закритого акціонерного товариства «Фортуна» державне мито у сумі 03,40грн.

Постанова господарського суду мотивована тим, що рішення 24 позачергової сесії 24 скликання від 17.06.2004 № 6 «Про порядок користування  пляжів Семіїзської селищної Ради»прийнято з порушенням законодавства. По перш, вказане рішення не було оприлюднене, а крім того, цим рішенням   порушено право власника споруд, розташованих на земельної ділянці у  пляжній зоні, а також спірне рішення суперечить рішенню 16 сесії 22 скликання Сімеїзської селищної Ради від 06.02.1998.

Оскільки на земельній ділянці пляжної зони розташовані належні позивачеві об’єкти нерухомого майна, він має право на отримання цієї земельної ділянки у користування на умовах оренди. Суд вважає, що на правовідносини  розповсюджуються положення Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII, а саме статті 30, згідно якої під час переходу права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни його цільового призначення, якщо інше не передбачене в договорі відчуження - будівлі і споруди.

Крім того, оскільки рішенням 16 сесії 22 скликання Сімеїзської селищної Ради від 06.02.1998 приватному підприємству «Фортуна»  дозволено оформлення землевпорядних документів на земельну ділянку під санаторієм «Сонячний берег», відповідач узяв на себе обов'язок передати земельну ділянку у користування при умові складання відповідного вимогам закону проекту землеустрою.

Позивач вважає, що оскільки оренда земельних ділянок є також цивільним правовідносинам  - договором найму, то у цьому випадку слід також керуватися нормами Цивільного Кодексу України. Відповідно статті 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Не погодившись з постановою господарського суду, Сімїїзська  селищна Рада звернулась із апеляційною скаргою, у якої просить її скасувати та прийнятті нове рішення, яким відмовити у позові.

Доводи скарги мотивовані тим, що постанова суду є незаконною. На думку сторони, суд невірно відобразив слова відповідача про оприлюднення  спірного рішення. Сторона вважає, що спірне рішення було оприлюднене шляхом розміщення його на дошці об’яв. Вказаний шлях оприлюднення не суперечить статті 21 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 №2657-XII. Крім того, суд не  послався на пункт 3 статті 21 Закону України «Про інформацію», яка передбачає інший спосіб оприлюднення інформації.

На думку сторони, судом створено ситуацію, при якої не тільки закрите акціонерне товариство «Фортуна» бажатиме отримати пляж у оренду. Відповідно до частини 6 статті 16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161 орган місцевого самоврядування повинний оголосити конкурс. Але суд першої інстанції дані обставини не прийняв до уваги, а тому  порушив права можливих землекористувачів.

Більш детальніше доводи вказані у скарзі.

Заперечень  на апеляційну скаргу  не надійшло.

Розгляд справи було відкладено з 19.03.2007 до 04.04.2007.

Розпорядженням першого заступника голови від 19.03.2007 склад судової колегії замінено, суддю Видашенко Т.С. з поважних причин замінено на суддю Котлярову О.Л.

Розпорядженням в.о. голови Севастопольського апеляційного господарського суду від 04.04.2007 суддю Котлярову О.Л. з поважних причин замінено на суддю Ткаченко М. І.

В судовому засіданні представник відповідача просив апеляційну скаргу     задовольнити, постанову господарського суду скасувати з мотивів, викладених у апеляційній скарзі.

Представник закритого акціонерного товариства "Фортуна" в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. Своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався.

Судова колегія вважає докази, що є в матеріалах справи, достатніми для розгляду апеляційної скарги у відсутності представника позивача.

Розглянувши справу у порядку, передбаченому статтями 195, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, судова колегія встановила наступне.

Закрите акціонерне товариство «Фортуна»створено шляхом реорганізації товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна», і є правонаступником всіх прав і обов'язків товариства з обмеженою відповідальністю «Фортуна»згідно пункту 1.1 Статуту закритого акціонерного товариства «Фортуна».

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна»було створено шляхом реорганізації приватного підприємства «Фортуна»і згідно пункту 1.1. Статуту, товариство з обмеженою відповідальністю «Фортуна»є правонаступником усіх прав і обов'язків приватного підприємства «Фортуна».

Рішенням Ялтинського міськвиконкому № 371-г від 15.06.1972 на підставі листу Академії Наук СРСР № 30/39-410 від 29.09.1971, протоколу засідання Президії Ради Міністрів СРСР від 29.03.1967 № 11, було дозволено проведення проектно-дослідницьких робіт для будівництва санаторію в смт. Кацивелі міста Ялти. Вказаний об'єкт будувався як санаторій «Сонячний берег». Будівництво санаторію закінчено не було. Незавершений будівництвом об'єкт нерухомого майна - санаторій «Сонячний берег» в смт. Кацивелі був проданий Фондом майна Автономної Республіки Крим приватному підприємству «Фортуна»на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу державного майна від 24.11.1997. Згідно акту прийому-передачі майна, що є невід'ємною частиною вказаного Договору, приватне підприємство «Фортуна»прийняло у власність набережну з об'єктами протяжністю 607 м., пляжні споруди: аерарій з медичним павільйоном площею 262 кв. м., насосну станцію морської води площею 38кв.м., морський водозабір діаметром 500мм, протяжністю 215 м, підпірні стіни і покриття набережної - 600 м.

Рішенням 16 сесії 22 скликання Сімеїзської селищної Ради від 06.02.1998  приватному підприємству «Фортуна»дозволено оформлення документів на видачу Державного акту на право постійного користування земельною ділянкою під санаторієм «Сонячний берег» в смт. Кацивелі. На підставі вказаного рішення відповідача землевпорядною організацією «Кримський інститут екології і проектування»був розроблений проект землеустрою по відведенню земельної ділянки орієнтовною площею 16,0га товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна». При виробництві проекту землеустрою територія передбачуваного до відведення земельної ділянки відповідно до земельного законодавства України за умов надання була розділена на дві ділянки:

- ділянка № 1 площею 15,0853 га - основна територія - в постійне користування;

- ділянка № 2 площею 1,5002 га - пляжна зона - в тимчасове користування на умовах оренди.

Як вказано у пояснювальній записці, що є в проекті відведення, межі і площа земельної ділянки, проектованої до відведення, прийняті згідно генплану будівництва № 958-0-ГП. Проектна площа склала 16,5855 га.

У матеріалах проекту відведення є позитивні висновки зацікавлених державних органів, необхідні при відведенні земельної ділянки (Управління Головного архітектора виконавчого комітету Ялтинської міської ради, СЕС, Рескомітета по охороні і використовуванню пам'ятників історії і культури, Ялтинського міського управління земельних ресурсів, Держкомітету з охорони довкілля). Проект землеустрою був направлений в Сімеїзську селищну Раду для затвердження і ухвалення рішення про передачу земельної ділянки з відповідним клопотанням № 24 від 11.04.2005.

16 грудня 2005 року 40 сесією 4 скликання Сімеїзської селищної Ради  прийнято рішення № 20 «Про дачу дозволу на складання проекту землеустрою по відведенню земельних ділянок підприємствам, організаціям на землях Сімеїзської селищної Ради». Пунктом 2.4. рішення товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна»відмовлено в оформленні земельної ділянки площею 1,5008 га для обслуговування пляжних споруд у зв'язку з тим, що рішенням № 6 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної Ради 24 скликання від 17.06.2004 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради»прийнято вважати пляжі, набережні, розташовані на території Сімеїзського селищної Ради не підлягаючими передачі в оренду.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, та підлягають задоволенню з підстав, вказаних у постанові  суду .

Згідно з частиною 5 статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97 рішення місцевої ради нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо радою не встановлено більш пізній строк введення цих рішень у дію.

Відповідно до положень статті 21 Закону України „Про інформацію"  від 02.10.1992 №2657-XII оприлюднення - це доведення інформації, у тому числі рішень органів місцевого самоврядування до відома зацікавлених осіб. Інформація органів місцевого самоврядування доводиться до відома заінтересованих осіб шляхом: опублікування її в офіційних друкованих виданнях або поширення інформаційними службами відповідних органів; опублікування її в друкованих засобах масової інформації або публічного оголошення через аудіо - та аудіовізуальні засоби масової інформації.

Судом першої інстанції  встановлено, що рішення 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної Ради 24 скликання від 17.06.2004 № 6 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради» не оприлюднювалося, у тому числі у засобах масової інформації. Тому  воно визнано судом  першої інстанції нечинним відповідно до частини 5 статті 59 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97.

Оскільки рішення 24-й позачергової сесії Сімеїзської селищної Ради 24 скликання від 17.06.2004 № 6 «Про порядок користування пляжів Сімеїзської селищної Ради» визнано судом нечинним, немає підстав для відмови у передачі в оренду земельній ділянки пляжної зони позивачеві. Саме з цих підстав суд скасував пункт 2.4. рішення 40 сесії 4 скликання Сімеїзської селищної Ради від 16.12.2005№ 20,  яким відмовлено у передачі земельній ділянки в оренду.

Оскільки суд першої інстанції скасував пункт рішення відповідача, внаслідок цього зробив правильний  висновок щодо зобов'язання передати земельну ділянку в оренду позивачу. При цьому суд першої інстанції вірно врахував положення частини 2 статті 124 Конституції України, відповідно якої юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Саме тому суд може спонукати відповідача здійснити певні дії, виконання яких передбачено законодавством України, у тому числі передати в оренду земельну ділянку відповідно до положень Земельного кодексу України та Закону України „Про оренду землі"  від 06.10.1998 № 161.

Крім того, суд першої інстанції надійшов вірного висновку, що у даному випадку має місце одностороння відмова Сімеїзської селищної Ради від виконання цивільного зобов'язання.

Прийнявши рішення про надання дозволу на складання проекту землеустрою для відводу земельної ділянки користування (постійне або у оренду), орган державної влади, або орган місцевого самоврядування тим самим бере на себе обов'язок передати у майбутньому відповідній особі цю земельну ділянку, якщо цією особою будуть виконані необхідні для цього умови, а саме, проект буде складено відповідно до всіх вимог земельного законодавства, узгоджено у встановленому порядку зі спеціальними державними органами,   та   представлено особою у орган державної влади або орган місцевого самоврядування, що надав дозвіл на складання проекту землеустрою.

На думку суду, оскільки згідно з рішенням 16 сесії 22 скликання Сімеїзської селищної Ради від 06.02.1998 Сімеїзська селищна Рада надала позивачу дозвіл на складання проекту землеустрою вказаної земельної ділянки, вона тим самим узяла на себе обов'язок у майбутньому передати цю ділянку у користування (оренду) позивачу за умови виконання вищевказаних вимог.

Склавши проект землеустрою, позивач виконав усі дії, необхідні для отримання в оренду земельної ділянки: звернувся до Сімеїзської селищної Ради з клопотанням про надання дозволу складання проекту відводу земельної ділянки; отримавши відповідне рішення сільської ради здійснив дії по складанню проекту землеустрою по відводу земельної ділянки; представив відповідний вимогам закону проект землеустрою до Сімеїзської селищної Ради; подав до відповідача клопотання про розгляд проекту землеустрою та передачу земельної ділянки у довгострокову оренду. Яких-небудь інших дій для отримання земельної ділянки в оренду законом не передбачено. Оскільки всі необхідні дії позивачем виконані, відповідач повинен виконати зобов'язання по передачі земельної ділянки в оренду.

Судова колегія приймає до уваги той факт, що при складанні проекту землеустрою 14 липня 2000 року був оформлений „Акт обстеження і узгодження зовнішніх меж земельної ділянки за адресою: місто Ялта, смт. Кацивелі (санаторій «Сонячний берег») на землях Симєїзського селищної Ради, що знаходиться в користуванні проектованого до відведення товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна» для будівництва і експлуатації санаторію". Акт підписаний комісією, до складу якої ввійшли Голова Сімеїзської селищної Ради - Макаренко Н.Г., а також землевпорядник Сімеїзської селищної Ради - Новиков Г.Д. Комісія ухвалила рішення про рекомендацію Сімеїзській селищній Раді затвердити проект відведення земельної ділянки ТОВ «Фортуна» загальною площею 16,5855 га, зокрема ділянки пляжної зони 1,5002 га. При цьому земельну ділянку пляжної зони комісія вважає за можливим передати товариству з обмеженою відповідальністю «Фортуна»в тимчасове користування на умовах оренди. До акту додається графічний матеріал: план меж суміжних землекористувачів, ситуативна схема, підписана комісією. На графічних матеріалах чітко убачається конфігурація земельної ділянки пляжної зони і його межі. З цього акту випливає, що підписавши його Сімеїзський селищний голова виразив волевиявлення Сімеїзьскої селищної Ради щодо погодження з площею та  межами земельної ділянки пляжної зони для надання її у оренду позивачу.

Суд прийшов до правильного висновку про існування зобов'язання відповідача по передачі земельної ділянки в оренду позивачу.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного Кодексу України, цивільні зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частина 4 статті 11 Цивільного Кодексу України передбачає, що у випадках, встановлених законодавством, цивільні обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Як вказано вище, оренда землі є цивільним правовідношенням, виникненню якого передує прийняття органом державної влади або органом місцевого самоврядування рішення про надання дозволу складання проекту землеустрою. Саме у зв'язку з прийняттям такого рішення відповідно частини 4 статті 11 Цивільного Кодексу України за умови виконання особою, яка отримала дозвіл на складання проекту землеустрою, усіх юридично важливих дій, у органа державної влади, органа місцевого самоврядування, який прийняв це рішення, і виникає зобов'язання передати земельну ділянку в оренду.

Відповідно до статті 525 Цивільного Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом.

У даному випадку закон не надає відповідачу право у односторонньому порядку відмовитися від свого зобов'язання про надання земельної ділянки в оренду, оскільки позивачем було виконано усі необхідні з його боку юридично важливі дії, з якими закон пов'язує виникнення права на отримання землі в оренду.

Доводи сторони, яка надала апеляційну скаргу, про порушення судом Закону України "Про інформацію" та про оприлюднення Рішення не  приймаються до уваги у зв’язку з необґрунтованістю.

Відповідно до пункту 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій та бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування  правомірності свого рішення , дії чи бездіяльності  покладається на  відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки сторона не надала доказів стосовно оприлюднення свого Рішення, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

Доводи про порушення прав можливих землекористувачів також не приймаються до уваги, оскільки суд оцінював існуючі правовідносини, а не  умовну ситуацію, яка може  виникнути у майбутньому. Крім того, спірна ділянка пляжів не є вільною, на ній розташовані споруди, які належать позивачеві на праві власності.

За такими обставинами апеляційна скарга  задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення  з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 195, 196, 198 (пункт 1), 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Сімеїзської селищної Ради залишити без задоволення.

Постанову  господарського суду Автономної Республіки Крим від 09.11.2006 у справі № 2-2/16469-2006А залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                        В.А. Лисенко

Судді                                                                      Л.М. Заплава

М.І. Ткаченко