ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20.08.07 р.                                                                               Справа № 40/377

30.07.2007р. оголошувалась перерва до 13-00годин 20.08.2007р. для підготовки повного тексту рішення на підставі ст.77 ГПК України, про що складений протокол судового засідання і попереджені представники сторін.

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання – Уханьової О.О.,

за участю представників сторін : від позивача – Ширяева Є.О.- довіреність,

від відповідача – Лисенко О.В.- довіреність,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом -                   Державне підприємство  “Донецька залізниця” в особі Краснолиманської

дирекції залізничних перевезень м.Донецьк

до відповідача -             Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральні збагачувальна

фабрика “Узлівська” м.Горлівка

про стягнення 7866,00грн. збору за зберігання вантажу на час митного оформлення

Представники сторін відмовилися від здійснення технічної фіксації судового процесу. Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол.

в с т а н о в и в:

Позивач, Державне підприємство “Донецька залізниця” в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень (далі – Залізниця) заявив позов про стягнення з відповідача збору за зберігання вантажу в сумі 7866грн. у відповідності з договором № 1/19 від 23.09.2002року на подавання та забирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить залізниці при станції Трудова Донецької залізниці.

В підтвердження своїх вимог позивач посилається на факт прибуття на станцію Трудова на адресу ТОВ “ЦЗФ “Узлівська” поїздом № 4702 п’яти вагонів з вантажем, які знаходилися на коліях станції в очікуванні розвантаження до 17 годин 40хвилин 22.05.2006р. з 00годин 25хвилин 17.05.2006. у зв’язку з затримкою митного оформлення документів, тобто з причин, які не залежали від вантажоодержувача, що підтверджується актами загальної форми за підписами представників залізниці (станції) та вантажоодержувача (ЦЗФ).

Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю “Центральні збагачувальна                                         фабрика “Узлівська” (далі – Товариство),  не погоджується з вимогами позивача на тій підставі, що позивачем не дотримані вимоги Порядку взаємодії митниці і залізниці. Вважає, що збір за зберігання вантажу в сумі 7866грн. позивачем нарахований безпідставно, залізниця невірно відрахувала термін безоплатного зберігання на станції призначення, який передбачено статтею 46 Статуту залізниць України, вважає, що його вини в затримці вантажів для митного оформлення немає.

Розглянувши документи надані учасниками процесу та зібрані судом, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з’ясувавши всі обставини на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення, оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив, що предметом спору є стягнення збору за зберігання вантажів у вагонах на станції призначення в очікуванні митного оформлення.

Загальні умови перевезення вантажів у відповідності з ст.306 Господарського кодексу України (далі – ГК України), а також особливими умовами перевезення окремих видів вантажів визначаються цим кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 5 статі 307 ГК України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальністю суб’єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Судом вставлено, що 23.09.2002року між Залізницею та Товариством укладено договір № 1/19 про подачу та забирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить Залізниці при станції Трудова Донецької залізниці (станція призначення).

Крім цього, 29.11.2005року між цими ж сторонами укладено договір № 26005 про організацію  перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані Залізницею послуги, яким передбачена плата за користування вагонами та контейнерами, поданими на під’їзні колії, згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами.

Пункт 46 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.98р. № 457, встановлює, що одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу, термін вивезення і порядок вантажів установлюється Правилами перевезення вантажів та Правилами зберігання вантажів залізницею (далі – Правила).

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24 годин дати вивантаження вантажу під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Правила зберігання вантажів (розділ 7 Правил перевезень вантажів), затверджені Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. № 644, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.200р. за № 866/5087 з наступними змінами і доповненнями у пункті 8 встановлюють, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних , припортових станціях тощо).

Термін безоплатного зберігання обчислюється, зокрема, при затримці – з моменту затримки.

Пункт 2.3 розділу 2 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України (Тарифне керівництво № 1), затвердженого Наказом Мінтрансу від 15.11.1999р. № 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999р. за № 828/4121, з наступними змінами та доповненнями, встановив, що за зберігання у вагонах вантажів, що мають вивантажуватись на місцях загального і не загального користування, але не подані під вивантаження з вини одержувача, збір справляється після закінчення терміну безоплатного зберігання, що визначається з 24 години дати повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

17.05.2006року о 00годині 25хвилин на станцію Трудова на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральні збагачувальна фабрика “Узлівська” м.Горлівка (далі – ЦОФ) поїздом № 4702 прибули 5 вагонів з імпортним вантажем, які були затримані митною службою та знаходились на коліях станції Трудова в очікуванні розвантаження до 17годин 40хвилин 22.05.2006р. у зв’язку з затримкою митного оформлення документів, про що складено акт загальної форми від 17.05.06р. №1682., які підписані представником Підприємства з запереченнями.

Імпортні вантажі надійшли на станцію Трудова за перевізними досилочними документами: №844665 вагон № 63628747, № 844664 вагон № 65117673, № 844663 вагон № 67827121, № 844622 вагон № 65210858, № 844666 вагон № 68071745 і затримані митницею у зв’язку з тим, що у перевізних посилочних документах були вказані данні, які не відповідали даним основного документу по відправці № 278440, а саме виправлення адреси вантажоодержувача.

За пунктом 4 договору № 1/19 від 23.09.2002р. про подачу і збирання вагонів на залізничну під’їзну колію, яка належить залізниці при станції Трудова Донецької залізниці, укладеному між Залізницею та Товариством передбачено, що вагони подаються на під’їзну колію за повідомленнями, які передаються не пізніше за дві години до подачі, про що повідомляє ЦЗФ по телефону з записом в книгу повідомлень.

Акти загальної форми № 1682 від1732 від 24.05.2006р. та № 1732 від 24.05.06р. свідчать про те, що залізничні вагони №№ 68071745, 63628747, 65117673, 65210858, 67827121 з імпортним вантажем затримані в очікуванні розгальмування, про що повідомлено Товариство 17.05.2006року о 0 годин 35 хвилин, які підписані представниками відповідача з відмітками про затримання вагонів не з вини відповідача.

Суд враховує, що стаття 45 Митного кодексу України покладає відповідальність на осіб, які переміщують товари і транспортні засоби через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на митні органи, обов’язок подавати митним органам документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю.

Стаття 87 Митного кодексу України визначила, що декларантами можуть бути підприємства або громадяни, яким належать товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, або уповноважені ними митні брокери (посередники). Обов’язки та відповідальність декларанта передбачені у статті 88 Митного кодексу України.

З огляду на договір № 26005 від 29.11.2005року про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані Залізницею послуги ЦОФ суд встановив, що  пунктом 7.3 Залізниця взяла на себе зобов’язання при надходженні імпортних вантажів, крім підакцизних, відповідно до Наказу Держмитслужби № 865 від 12.12.2003р., зареєстрованому у міністерстві юстиції 24.12.2003р. за № 12132/8553 на прикордонних передавальних станціях провадить оформлення внутрішнього транзитного документу (ВТД) та його електронної копії. За оформлення ВТД і тільки при наявності відмітки в вантажному документі Залізниця призначення по коду 270 списує з особового рахунку вантажовласника (одержувача) суму 84,60грн.

Таким чином, саме на Залізницю покладено обов’язок оформлення при надходженні імпортних вантажів внутрішнього транзитного документу, а не на вантажоодержувача. Обов’язки декларанта виконувала Залізниця за умовами договору № 26005 від 29.11.2005року, відповідач хоч і являвся власником вантажу, за цим договором повинен був сплатити Залізниці 84,60грн. за вірне оформлення транзитних документів.

Таким чином суд встановив, що Залізниця у відповідності з статтею 129 Статуту Залізниць України та пункту 8 Правил зберігання вантажів залізницею з посиланням на зберігання вантажу понад термін безоплатного зберігання на підставі накопичувальної картки № 245262 нараховано ТОВу “ЦЗФ “Узлівська” збір за зберігання вантажів у вагонах №№ 68071745, 63628747, 65117673, 65210858, 67827121 за термін очікування митного оформлення, яке повинен був на підставі взятих Залізницею зобов’язань за договором  № 26005 від 29.11.2005року при надходженні імпортних вантажів провадить оформлення внутрішнього транзитного документу (ВТД) та його електронної копії самостійно і за вказану послугу одержати певні кошти.

Приймаючи до уваги, що залізниця не довила недотримання відповідачем зобов’язань за договорами, укладеними з Залізницею, а також порушення відповідачем Правил зберігання вантажів і зобов’язання відповідача оформлювати перевізні документи, суд вважає позов недоведеним і тому у позові Залізниці відмовляє.

Оскільки з вини позивача виник цей спір, на нього покладаються судові витрати в розмірі пропорційно стягнутої суми.

На підставі Статуту залізниць України, Правил зберігання вантажів, Митного кодексу України, ст.ст. 908,919-920 Цивільного кодексу України, та, керуючись ст.ст.49, 82, 84, 81-1, 85 ГПК України, господарський суд –

ВИРІШИВ:

Відмовити у позові Державному підприємству  “Донецька залізниця” в особі Краснолиманської                                         дирекції залізничних перевезень м.Донецьк про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Центральні збагачувальна фабрика “Узлівська” м.Горлівка 7866,00грн. збору за зберігання вантажу на час митного оформлення за недоведеністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Суддя

Рішення господарського суду донецької області може бути оскаржено до Апеляційного господарського суду Донецької області  через місцевий господарський суд в термін 10 днів після одержання копії сторонами.

Надрук. і надіслано 3-екз.

1-госп.суду,

2- позивачу,

3- відповідачу.