ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 р.
№ 6/563

Вищий  господарський суд  України у складі колегії  суддів:

Т. Дроботової - головуючого
Н. Волковицької
Л. Рогач

за участю представників:

позивача
Галій Т.Д. –довіреність від 02.01.2007 р.

відповідача
Літнарович Т.І. –довіреність від 31.01.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю “Київенергобуд”

на постанову
від 22.01.2007 Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 6/563 господарського суду
м. Києва

за позовом
Комунального підприємства “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва”

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Київенергобуд”

про
стягнення 83507, 39 грн.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство “Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва” (далі КП ШЕУ Шевченківського району     м. Києва) звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до                   ТОВ “Київенергобуд” про стягнення боргу у сумі 83507,39 грн., у тому числі 59348,18 грн. заборгованості та 24159, 21 грн. пені за прострочку платежу, у зв’язку з порушенням відповідачем умов договору № 85 від 15.08.2005 р., а саме пункту 3.1 щодо оплати виконаних робіт за договором, з посланням на статті 509, 611, 625, 1011, 1013, 1014, 1018 Цивільного кодексу України.

У відзиві на позовну заяву ТОВ “Київенергобуд” зазначав, що у зв’язку з відсутністю боргу за договором № 85 від 15.08.2005 р., що підтверджується даними бухгалтерського обліку станом на 07.11.2006 р., позов визнає частково, а саме в частині стягнення державного мита в сумі 835,07 грн. При цьому відповідач звернув увагу суду на те, що розмір пені позивачем розрахований з порушенням умов спірного договору (а.с. 80-81).

Рішенням господарського суду м. Києва від 07.11.2006 р. (суддя Ковтун С.А.) позов задоволено частково, а саме: стягнуто з ТОВ “Київенергобуд” на користь КП ШЕУ Шевченківського району м. Києва  24159,21 грн. пені та судові витрати.

В частині стягнення 59348,18 грн. основного боргу провадження у справі, на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, припинено у зв’язку зі сплатою суми основного боргу.

Мотивуючи рішення в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені господарський суд зазначив, що позивачем розрахунок пені зроблений у відповідності із пунктом 5.3 договору, частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України, пеня не перевищує відповідно до розрахунку 10 відсотків від сум прострочення в періоди, за які пеня нараховується.

За апеляційною скаргою ТОВ “Київенергобуд” Київський апеляційний господарський суд (судді: Григорович О.М., Гольцева Л.А., Рябуха В.І.), переглянувши рішення господарського суду м. Києва від 07.11.2006 р. в апеляційному порядку, постановою від 22.01.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

Крім того, суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги посилання відповідача на необхідність застосування при розрахунку пені вимог статті 232 Господарського кодексу України, оскільки позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесенні ним рішення (частина 3 статті 267 Цивільного кодексу України). При розгляді справи судом першої інстанції відповідач не просив нараховувати пеню за останні 6 місяців протягом яких існував борг, що також було підтверджено останнім в судовому засіданні апеляційної інстанції.

ТОВ “Київенергобуд” подало до Вищого господарсько го суду України касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 р., в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції обґрунтовуючи касаційну скаргу доводами про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме частини 1 статті 216, частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, пункту 1 частини 2 статті 258 та частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України щодо стягнення пені.

Під час здійснення касаційного провадження заявник уточнив свої касаційні вимоги та просив скасувати судові рішення лише в частині стягнення пені і в цій частині справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді - доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові, колегія суддів вважає, що касаційна скар га підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами першої та апеляційної інстанції 15.08.2005 р. між КП ШЕУ Шевченківського району         м. Києва та ТОВ “Київенергобуд” було укладено договір № 85 на виконання будівельно-монтажних робіт, за умовами якого, позивач - Субпідрядник зобов’язався на свій ризик та своїми силами виконати будівельно –монтажні роботи та здати відповідачу - Генпідряднику роботи відповідно до вимог проектної документації у встановлений договором термін, а Генпідрядник зобов’язується надати Субпідряднику проектну документацію, забезпечити своєчасне фінансування будівництва, прийняти закінчений будівництвом об’єкт та оплатити виконані роботи (пункт 1.1 договору).

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що відповідач перераховує позивачу аванс на придбання матеріалів для влаштування щебневої основи та бортового каменю в розмірі 30 відсотків від суми договору. Після виконання наведених робіт Генпідрядник розраховується з Субпідрядником протягом 10 днів за виконані роботи згідно актів виконаних робіт (ф.КБ-2) та в 2-х денний термін перераховує аванс у розмірі 20 відсотків від суми договору для влаштування асфальтобетонного покриття. Остаточна оплата виконаних робіт проводиться Генпідрядником протягом 20-ти днів з моменту підписання актів виконаних робіт (ф. №КБ-2а) та довідки (ф. № КБ-3).

Позивач виконав роботи на загальну суму 1037707,87 грн., що підтверджується актами приймання виконаних робіт за вересень № 502, № 527, за жовтень № 546, № 548, за листопад 2005 р. № 549 (а.с. 8-23) та актом виконаних робі з надання послуг автотранспортом та дорожніми механізмами № 344 за жовтень 2005 р. (а.с. 25), які підписані уповноваженими особами та скріплені печатками.

Під час розгляду справи, відповідачем до винесення рішення, спірна сума основного боргу була сплачена, у зв’язку з чим провадження у справі в цій частині було припинено на підставі пункту 11 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, з приводу позовних вимог щодо стягнення пені спір був розглянутий по суті та прийнято рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Пунктом першим статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до пункту 1 статті 549 вказаного кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (пункт 3 зазначеної норми).

Пунктом 1 статті 216 Господарського кодексу України передбачено, що  учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Порядок застосування штрафних санкцій визначений у статті 232 Господарського кодексу України. Відповідно до пункту 6 вказаної норми, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 5.3 договору № 85 від 15.08.2005 р. при несвоєчасній оплаті, з вини Генпідрядника, вартості виконаних робіт та крім пункту 3.6 даного договору, Генпідрядник сплачує Субпідряднику пеню у розмірі 0,05 % від несплаченої суми за кожен банківський день прострочення, але не більше 10% від несплаченої суми.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення фінансових санкцій судами не були встановлені обставини з урахуванням вищенаведених приписів законодавства та умов договору.

Доводи суду апеляційної інстанції щодо застосування у даному випадку строків позовної давності судова колегія вважає помилковими та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки приписи статті 232 Господарського кодексу України не стосуються порядку застосування строків позовної давності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судові рішення в частині стягнення пені в сумі 24159,21 грн. підлягають скасуванню, так як з матеріалів справи вбачається, що господарським судом м. Києва та Київським апеляційним господарським судом при розгляді справи та прийнятті судових рішень в цій частині не взято до уваги та не надано належної правової оцінки всім доказам у справі в їх сукупності, що, враховуючи суть спору, свідчить про не з’ясування судом всіх обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до роз’яснень Пленуму Верховного суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 29.12.1976 № 11 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши всі обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Оскільки передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду            м. Києва.

Під  час  нового  розгляду  справи  господарському  суду необхідно  врахувати  викладене,  всебічно  і  повно  з’ясувати  і  перевірити  всі  фактичні  обставини  справи,  об’єктивно  оцінити  докази,  що  мають  юридичне  значення  для  її  розгляду  і  вирішення  спору  по  суті.

Керуючись статтями 43,  107, 1117, пунктом 3 статті 1119, статтями 11110, 11111, 11112 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду м. Києва від 07.11.2006 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.01.2007 у справі № 6/563 господарського суду м. Києва скасувати в частині стягнення суми пені і в цій частині справу направити на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Решту рішення та постанови залишити без змін.

Касаційну скаргу ТОВ “Київенергобуд”  задовольнити.

Головуючий                                                                                  Т. Дроботова

Судді                                                                                              Н. Волковицька

Л.Рогач