СЕВАСТОПОЛЬСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ   СУД
Постанова

Іменем України

28 березня 2007 року

Справа № 2-30/14403-2006

Севастопольський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді                                                  Щепанської
О.А.,

суддів                                                                      Прокопанич
Г.К.,

Плута В.М.,

за участю представників сторін:

позивача:
Ібрагімова Різзи Іззетовича, довіреність №б/н
від 12.12.2005,
Красноперекопського виробничого підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства;

відповідача:
ОСОБА_2, довіреність НОМЕР_2   від
16.10.2006,  суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1;

відповідач:
ОСОБА_1, паспорт  НОМЕР_1   від 16.10.2006,  суб'єкт підприємницької діяльності  ОСОБА_1;

розглянувши апеляційну скаргу
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1на рішення господарського суду Автономної Республіки Крим
(суддя  Ловягіна Ю.Ю.) від 18 грудня 2006
року у справі №2-30/14403-2006,

за позовом
Красноперекопського виробничого підприємство
водопровідно-каналізаційного господарства (вул. Привокзальна, 13,
Красноперекопськ, 96000)

до
суб'єкта підприємницької діяльності
ОСОБА_1(АДРЕСА_1)

про стягнення 9893,81 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Автономної Республіки Крим від 18 грудня 2006 року у справі №2-30/14403-2006
(суддя Ловягіна Ю.Ю.) задоволено позов Красноперекопського підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства до суб'єкта підприємницької
діяльності ОСОБА_1про стягнення 9893,81грн.

Суд стягнув з суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1на користь Красноперекопського підприємства
водопровідно-каналізаційного господарства 9893,81грн. заборгованості,
102,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Відповідач, не погодившись з
рішенням господарського суду, звернувся до Севастопольського апеляційного
господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене
рішення місцевого господарського суду.

Сторона посилається на те, що
господарський суд при прийнятті рішення невірно застосував норми матеріального
та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.

Відповідач вказує на те, що вона
користувалася водою за адресою АДРЕСА_1 не як суб'єкт підприємницької
діяльності, а як фізична особа, тому вважає, що позов може бути до неї виключно
як до мешканки квартири. За актом та рахунком на суму 9893,81грн. вона не
згодна і оскаржувала його у встановленому порядку. Крім того сповіщає, що
пломба була зірвана самим представником водоканалу, а не відповідачем.

В судовому засіданні з 26.03.2007
року по 28.03.2007 року було оголошено перерву.

За клопотанням представників
сторін, судочинство здійснювалось на російській мові.

На підставі статті 101
Господарського процесуального кодексу України, судова колегія повторно розглянувши
матеріали справи, встановила наступне.

Позивач - Красноперекопське
підприємство водопровідно-каналізаційного господарства - звернувся до
господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом про стягнення з
відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 9893,81грн.
заборгованості за безоблікове водоспоживання. (а. с. 2-5).

Позивач свої позовні вимоги пояснює
тим, що у ході перевірки та зняття показників водоміра, який знаходиться у
відповідача, було встановлено, що відсутня пломба на водомірі НОМЕР_3, на
підставі чого було складено акт від 16.05.2006 (а. с. 10). Відповідно до пункту
9.6. Правил користування системам комунального водопостачання та водовідведення
в містах та селищах України позивач виконав розрахунок витрати води, що становить
914,4 м. куб. на суму 9893,81грн. Таким чином, відповідачу було виставлено
рахунок НОМЕР_4 від 22.05.2006, який залишений без оплати. (а. с. 11).

Суд
першої інстанції позов задовольнив у повному обсязі. Рішення суду першої
інстанції було мотивовано тим, що, на думку суду першої інстанції, з моменту
початку реконструкції, тобто з дати винесення рішення виконкому, приміщення
АДРЕСА_1 вже не може вважатися житловим приміщенням, а тому суд вважає, що
водокористування в ньому здійснювалося виключно підприємцем для обслуговування
переобладнаного офісу "ІНФОРМАЦІЯ_1", як це зазначено в
архітектурному паспорті, а відповідно до статті 47 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002  №2918 підприємствам питного водопостачання,
яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок порушення ними
правил користування системами питного водопостачання, відшкодовуються збитки
відповідно до законів України.

Судова колегія розглянувши
матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції
обставин справи та правильність застосування норм матеріального та
процесуального права, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення
представників сторін, дійшла  висновку
про те,  що вимоги позивача про стягнення
9893,81грн. є обґрунтованими,
підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню, приймаючи
до уваги наступне.

Відповідно до пункту 12.15 Правил
користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах
та селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по
житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 №65, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 22.07.1994
№165/374, представник водоканалу має право проводити обстеження
водопровідних та каналізаційних систем будь-якого споживача, приладів та
пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання тощо та складати акти
за результатами цих обстежень.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.05.2006 представниками Красноперекопського виробничого підприємства водопровідно-каналізаційного
господарства у присутності суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1
здійснювалася перевірка якою встановлено, що водомір кв - 1,5 заводський
НОМЕР_3 має показники 00019 м.куб., знаходиться у робочому стані, пломба
порушена, таким чином, за результатами перевірки було складено акт (а. с. 10),
з яким було ознайомлено відповідача.

Як було зазначено в акті, за даною
адресою відповідач здійснює підприємницьку діяльність, в приміщенні розташовано
магазин "ІНФОРМАЦІЯ_1". В магазині є свідоцтво про підприємницьку
діяльність, в приміщенні немає предметів побутового обігу.

Згідно з пунктом 4.19 Правил,
абонент відповідає за цілісність та збереження водолічильників, пломб і
з'єднань водолічильника, запірної арматури, манометра та іншого обладнання
водомірного вузла незалежно від місця його знаходження. При цьому, водоканал
розраховує витрату води відповідно до пункту 9.6. Правил, за час від дня
виписування останнього рахунку, але не більше як за один місяць.

Також, пунктом 9.6. Правил встановлено,
що при виявлені представником водоканалу витоку води в мережах абонента
внаслідок їх пошкодження або нераціонального водокористування, водоканал
виконує розрахунок витрат води у такому порядку: за пропускною здатністю труби
вводу при швидкості руху води в ній 2 м/сек, та дією її повним перерізом
протягом 24 годин за добу. Розрахунок проводиться за фактичний час витоку води
по день її ліквідації. Якщо час протягом якого відбувався витік, встановити не
вдається, то розрахунок здійснюється за останній поточний місяць.

Таким чином, 22.05.2006 відповідачу
було виставлено рахунок на суму 9893,81грн. (а. с. 11),  однак, як свідчать докази надані в матеріалах
справи,  до теперішнього часу він не оплачений.

Крім того, в матеріали справи
відповідачем було представлено договір від 29.05.2000 (а. с. 42-43) за яким, як
він вважає, користувався послугами водопостачання як фізична особа.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції про те, що такий договір не може бути прийнято
до уваги, оскільки як вбачається з тексту договору та слідує з пояснень
відповідача в судових засіданнях, даний договір було укладено з попередньою
власницею квартири за адресою АДРЕСА_1 - громадянкою ОСОБА_3, а відповідач
закреслила її прізвище і вписала своє.

Відповідно до заключних положень
Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004  №1875, договори про надання
житлово-комунальних послуг, укладені до вступу в дію даного Закону, повинні
бути приведені у відповідність з ним до 01.01.2006. Договори, які не приведені
у відповідність з цим Законом у встановлений строк, втрачають свою силу.

За таких обставин, відповідач був
зобов'язаний переукласти договір на водопостачання та водовідведення згідно з
новими вимогами.

На підставі того, що договір з
суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 укладено лише 17.05.2006  (а. с. 30-32), за період з 01.01.2006  вона користувалася водою без договору. При
цьому слід звернути увагу, що договір від 17.05.2006 укладено саме з суб'єктом
підприємницької діяльності  ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1, де розташований магазин - офіс "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Згідно з пунктом 9.8 Правил за
безоблікове водокористування, коли водокористувач не оформлений як абонент чи
не одержав дозволу водоканалу, витрати води визначаються згідно з пунктом 9.6.
правил за весь період користування водопроводом. Якщо дату початку самовільного
приєднання до водопроводу або безоблікового користування водою визначити
неможливо, то вважається, що період самовільного користування водою складає
один місяць.

Крім того, що стосується доводів
відповідача, про користування водою як фізична особа, а не підприємець, суд
першої інстанції зазначив наступне.

Відповідачем в матеріали
справи  представлена належним чином
засвідчена копія архітектурного паспорта будівлі (споруди) за адресою АДРЕСА_1
(а. с. 60-68).

Відповідно до рішення виконкому
Красноперекопської міської ради від 25.03.2005
НОМЕР_5 (а. с. 62) на підставі поданої заяви ОСОБА_1, виконаного
проекту, узгодження комунального житлово-експлуатаційного підприємства,
Красноперекопської санепідемстанції,
пожежної інспекції,  відділку
архітектури та міськбудівництва, згоди мешканців, дозволено відповідачу
часткову реконструкцію квартири АДРЕСА_1, яка належить їй на праві приватної
власності під офіс "ІНФОРМАЦІЯ_1".

Також в архітектурному паспорті
були представлені наступні документи: акт обстеження квартири від 10.03.2005,
викопіровка із схем забудови, висновок (технічні умови) від І1.03.2005, акт
прийомки виконаних робот.

Судова колегія вважає обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про те, що
вже з моменту початку реконструкції, тобто з дати винесення рішення
виконкому, приміщення АДРЕСА_1 вже не може вважатися житловим приміщенням, а,
отже, водокористування в ньому здійснювалося виключно підприємцем для
обслуговування переобладнаного офісу "ІНФОРМАЦІЯ_1", як це зазначено
в архітектурному паспорті.

Крім того, при розгляді апеляційної
скарги, представником позивача було надано акт від 04.01.2006, згідно з яким,
було проведено обстеження приватного підприємства "Услуга" у присутності
ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1, на предмет перевірки водоміру. Зазначений акт
перевірки підтверджує факт здійснення господарської діяльності за вказаною
адресою приватним підприємцем ОСОБА_1.

Статтею 47 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання" від 10.01.2002  №2918 встановлено, що підприємствам питного
водопостачання, яким заподіяна шкода юридичними чи фізичними особами внаслідок
порушення ними правил користування системами питного водопостачання,
відшкодовуються збитки відповідно до законів України.

Отже, судова колегія не може
прийняти до уваги посилання відповідача, які було викладено в апеляційній
скарзі, оскільки вони суперечать нормам чинного законодавства та спростовуються
доказами наданими в матеріалах справи.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення було прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права та підстави для його скасування
відсутні.

Керуючись статтями 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення господарського суду
Автономної Республіки Крим  від 18 грудня
2006 року у справі №2-30/14403-2006 залишити без змін.

2.Апеляційну скаргу суб'єкта підприємницької
діяльності  ОСОБА_1залишити без
задоволення.

Головуючий суддя
О.А. Щепанська

Судді
Г.К. Прокопанич

В.М. Плут