ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2007 р.
№ 15/481пн

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасагросервіс", м. Луганськ

на постанову
Луганського апеляційного господарського суду
від 05.06.2007р.

у справі
господарського суду Луганської області

за позовом
товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма
"Донбастеплоенергосервіс", м. Луганськ

до
товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасагросервіс", м. Луганськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство
"Луганськтеплокомуненерго", м. Луганськ

про
усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

за участю представників:

позивача: не з’явився,

відповідача: не з’явився,

третьої особи: не з’явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Донбастеплоенергосервіс" звернулось до господарського суду Луганської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Донбасагросервіс" про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Луганськ, вул. Клубна, б/н, площею 0,0476 га, яка виділена позивачу в оренду рішенням Луганської міської ради №115/14 від 18.03.98 та передана позивачу на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98 шляхом зобов’язання відповідача звільнити вказану земельну ділянку від належного йому майна, розташованого на земельній ділянці позивача, а саме: вагончику з кабінетами директора і головного інженера, вагончику бухгалтерії і двох бесідок.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 21.11.06 до справи №15/481пн у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено –Луганське обласне комунальне спеціалізоване теплозабезпечуюче підприємство "Луганськтеплокомуненерго", м. Луганськ.

Рішенням господарського суду Луганської області від 12.03.2007р. у справі №15/481пн, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного господарського суду від 05.06.2007р. з даної справи, позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Судові рішення мотивовані обґрунтованістю позовних вимог з посиланням на ст. 391 ЦК України, ст. 2 ЦК УРСР, ст. 92, 93, 152 Земельного кодексу України, ст. 48 Закону України "Про власність" та докази наявні в матеріалах справи.

Сторони у даній справі не скористались своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та постановою у даній справі, ТОВ "Донбасагросервіс" звернулось з касаційною скаргою до Вищого господарського суду України, в якій просить постанову скасувати повністю і частково скасувати рішення, мотивуючи скаргу тим, що судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального права, а саме ст. 13 Конституції України, ст. 71, 75, 76, 80, 83 ЦК УРСР, ст. 8 Земельного кодексу України, ст. 2, 24 Закону України "Про оренду землі", ст. 2, 27 Закону України "Про оренду землі" та ст. 39, 55 Закону України "Про судоустрій України".

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним в задоволенні касаційної скарги відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки –це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об’єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи.

Як встановлено місцевим та апеляційним господарським судом, ТОВ "Виробничо-комерційна фірма "Донбастеплоенергосервіс" є належним користувачем (орендарем) земельної ділянки, розташованої по вул. Клубна у м. Лугнаську, площею 0, 0476 га, на підставі договору на право тимчасового користування землею №2448 від 29.05.98, укладеним з виконавчим комітетом Луганської міської ради.

Судом також  встановлено, що на частині земельної ділянки по вул. Клубна у м. Луганську, площею 0,0476 га, яка має знаходитися у правомірному користуванні позивача, знаходиться майно відповідача, без належних на те правових підстав, а саме: частина рампи (металева), вагон, частина вагону, фонтан, бесідка (металева), бесідка (дерев’яна), частина кам’яної огорожі.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов’язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ст. 391 ЦК України та ст. 48 Закону України "Про власність" власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоча б відповідні порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

З огляду на встановлене судом та приписи зазначених норм матеріального права, висновок місцевого та апеляційного господарського суду щодо задоволення позовних вимог про усунення перешкод позивачу в користуванні останнім належною йому земельною ділянкою шляхом зобов’язання відповідача звільнити вказану земельну ділянку від майна, колегія суддів визнає правильним.

Погоджується суд касаційної інстанції і з висновками судів попередніх  інстанцій щодо відсутності порушення строку позовної давності з боку  позивача, оскільки відповідно до пунктів 2, 5 ст. 48 Закону України "Про власність" власник може звернутися з позовом про усунення будь-яких порушень свого права, не пов’язаних з неправомірним позбавленням володіння (негаторний позов). Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об’єктивно порушували права власника і були протиправними, а оскільки правопорушення триває у часі, то позовна давність до відповідних вимог не застосовується.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги щодо порушення та  неправильного застосування господарським судом норм матеріального права, та не заперечує правильність і законність оскаржуваних судових актів, які відповідають чинному законодавству України і обставинам справи.

Таким чином, на підставі встановлених фактичних обставин місцевим та апеляційним господарським судом з’ясовано дійсні права і обов’язки сторін та правильно застосовано матеріальний закон, що регулює спірні правовідносини.

Як наслідок, прийняті судами рішення та постанова відповідають  положенням ст.ст. 84, 105 ГПК України та вимогам, що викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 р. "Про  судове рішення", а отже і підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги відмовити.

Постанову Луганського апеляційного господарського суду від 05.06.2007р. у справі № 15/481пн залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                            В.С. Божок

Судді:                                                                                         Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко