ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У  Х  В  А  Л  А

03.08.07 р.                                                                           Справа № 4/178

Ухвалою суду від 05.06.2007року за своєю ініціативою в якості іншого відповідача залучено до участі у справі Закрите акціонерне товариство “Терновське” Краснолиманського району на підставі ст.24 ГПК України, отже і відлік строку, встановленого статтею 69 ГПК України, розпочинається заново.

Господарський суд Донецької області у складі судді - Гринько С.Ю.

при секретарі судового засідання Уханьової О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за позовною заявою:

за позовом -            Краснолиманського міського центру зайнятості Міністерства праці та соціальної політики

України – робочого органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов’язкового державного

соціального страхування України на випадок безробіття  м. Красний Лиман

до відповідачів: -    Краснолиманського районного комітету профспілки працівників

агропромислового комплексу м. Красний Лиман

-   Закритого акціонерного товариства “Терновське” Краснолиманського району

про стягнення 2220,00грн. штрафних  санкцій за порушення пункту п’ятого статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”

за участю представників сторін:

від позивача – Комісарова А.В. – довіреність № 05-12/740 від 14.05.2007р., Письменний В.Ю. – довіреність,

від  відповідача – Румянцев В.В. – довіреність № 08 від 10.05.2007р., Бурлачко В.М. – голова профспілки,

від ЗАТ “Терновське” – Бочарова О.Ю. – довіреність від 12.06.2007року.

в с т а н о в и в:

Надане письмове клопотання про забезпечення технічною фіксацією судового процесу, як цього вимагає стаття 81-1 ГПК України. В судовому засіданні складено протокол.

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення з відповідача 2220,00грн. штрафних санкцій за порушення пункту п’ятого статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”.

В підтвердження позову посилається на Акт № 4 від 23 січня 2007року планової перевірки додержання законодавства про зайнятість громадської організації - Краснолиманського райкому профспілки працівників АПК, якою встановлено, що Мальченко Віктор Іванович працював  за трудовою книжкою звільнений з посади голови профкому  ЗАТ “Терновське” без надання інформації про наступне та фактичне вивільнення до служби зайнятості, як цього вимагає пункт 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”. Оскільки в трудової книжці поставлена печатка першого відповідача про звільнення працівника, на нього у відповідності з вказаним Законом покладений штраф у розмірі річної заробітної плати вивільненого працівника.

Відповідач - Краснолиманський районний комітет профспілки працівників АПК заперечує проти вимог позову за наступним:

1.          В Акті перевірки вказано помилково, що первина профспілкова організація – ЗАТ “Терновське” являється частиною Краснолиманського районного комітету профспілки працівників агропромислового комплексу, так як профорганізація ЗАТ “Терновське” являється самостійною первинною організацією профспілкових робітників АПК і діє  у відповідності із своїм Статутом. В той час відповідач, Краснолиманський районний комітет профспілки працівників агропромислового комплексу діє у відповідності з нормами Статуту професійної спілки працівників агропромислового комплексу України , зареєстрованого Міністерством юстиції України 04 січня 2000року, свідоцтво № 1306, за яким лише координує статутну діяльність первинних профспілкових організацій, не втручаючись в їх організаційні справи, розподіляє кошти, які надходять від профспілок і тому не може відповідати по їх фінансовим зобов’язанням.

2.          В штаті Красноліманського райкома профспілки працівників АПК відсутня посада голови первинної профспілки ЗАТ “Терновське”, оскільки обирає на цю посаду самостійно виконавчий орган первинної організації. А за тим, що Красноліманський райком профспілки працівників АПК є юридичною особою, він мав право на затвердження запису в трудової книжці  Мальченка В.І. про вивільнення його з посади голови первинної організації.

3.   Кошти в сумі 2220грн., які нараховані Мальченку В.І.  через централізовану бухгалтерію Красноліманського райкома профспілки працівників АПК в якості оплати, складалися з профспілкових внесень і ці кошти були перераховані первинної профспілкової організації ЗАТ “Терновське”.

2

3.          Період перевірки за Актом № 4 від 23.01.2007року встановлений з 23.01.2006року по 23.01.2007рокуё в той час коли подія, на яку посилається позивач мала місце в 2005році.

-   До центру зайнятості було направлено повідомлення про вивільнення Мальченка В.І. своєчасно в 2005році, про що свідчить звіт.

Відповідач – ЗАТ “Терновське”  не  погоджується з вимогами позову, так як Кальченка В.І. не приймало на роботу і не звільняло його з посади вивільненого голови профкома ЗАТ “Терновське”, доказом чого є штатний розклад численності робітників та відомості нарахування заробітної плати.

Дослідивши надані сторонами документи та, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного:

- 23.01.2007року в Краснолиманському райкому профспілки працівників агропромислового комплексу здійснено перевірку щодо додержання вимог законодавства про зайнятість населення за період  з 23.01.2006р. по 23.01.2007року;

- в ході перевірки, встановлено, що на підставі рішення зборів членів профспілкової організації ЗАТ “Терновське”, яким ліквідована первинна профспілкова організація ЗАТ “Терновське”, голову профспілки Мальченка Віктора Івановича було звільнено із займаної посади 24.03.2006року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (запис в трудовій книжці №15 внесений головою Краснолиманського райкому профспілки працівників агропромислового комплексу Бурлачко В.М. та підтверджений печаткою зазначеної профспілки);

- інформація про наступне та фактичне вивільнення Мальченка Віктора Івановича до служби зайнятості не надавалась в порушення вимог пункту п’ятого статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”;

-                    у зазначеному акту перевірки, передбаченому пунктом 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення” пропоноване відповідачу у десятиденний с трок з дня його отримання перерахувати на користь Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одержувач Красноліманський міський центр зайнятості штраф в розмірі 4440,00грн.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо правомірності стягнення з відповідача штрафу за порушення вимог пункту 5 статті 20 Закону України “Про зайнятість населення”.

У зв’язку з набранням чинності Кодексом адміністративного судочинства України (далі – КАС України) з 01.09.2005р. до компетенції адміністративних судів віднесено усі публічно-правові  спори, позивачами в яких є особи, на захист прав і свобод та інтересів яких подано адміністративний позов до суб”акта владних повноважень (статті 2,3, 17,50 і 104 названого Кодексу).

За зміст ом пункту 1 частини першої статі 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі-адміністративна справа) – переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. В тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до приписів статті 4 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пункт 4 статті1 17 КАС України визначає, що до компетенції адміністративних судів відносяться спори за зверненням суб’єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Визначення суб”єкта владних повноважень наведено в пункті 7 статі 3 КАС України: це – орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб’єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Преамбулою Закону України “Про зайнятість населення” визначено, що в умовах ринкової економіки і рівноправності різних форм власності цей закон визначає правові, економічні та організаційні основи зайнятості населення країни і його захисту від безробіття, а також соціальні гарантії з боку держави в реалізації громадянами права на працю.

Відповідно до статті 18 Закону України “Про зайнятість населення” для реалізації державної політики зайнятості населення, професійної орієнтації, підготовки і перепідготовки , працевлаштування та соціальної підтримки тимчасово не працюючих громадян у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, створюється державна служба зайнятості, діяльність якої здійснюється під керівництвом Міністерства праці та соціальної політики України, місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Державна служба зайнятості складається з6 Державного центру зайнятості міністерства праці та соціальної політики України, центру зайнятості Автономної Республіки Крим, обласних, Київського та

3

Севастопольського міських, районних, місьрайонних, міських і районних у містах центрів зайнятості, центрів організації професійного навчання незайнятого населення і центрів професійної організації населення, інспекцій по контролю за доодержанням законодавства про зайнятість населення. Діяльність державної служби зайнятості фінансується за рахунок коштів Фонду загальнообов’язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, передбачених на ці цілі.

Статтею 34 Закону України “Про зайнятість населення” визначено, що контроль за додержанням законодавства України про зайнятість населення здійснюється радами народних депутатів, відповідними державними органами, інспекціями служби зайнятості та профспілковими об’єднаннями.

У даному випадку позивач (центр зайнятості) виступає саме як суб’єкт владних повноважень у сфері контролю за додержанням законодавства України про зайнятість населення.

Відповідно до статті 1 Цивільного кодексу України до названих відносин цивільне законодавство не застосовується.

Отже даний спір  є публічно-правовим та на нього поширюється юрисдикція адміністративних судів.  Відповідну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду України від 17.01.2006року зі справи № 13/189,  від 24.01.2006р. № 11/268, від 14.11.2006року № 10/153, від 13.02.2007р. № 2-27/1828.1-2006 та № 25/162-06-4457 та інших.

Абзацами першим та другим пункту 6 розділу VII “Прикінцеві та перехідні положення” (в редакції Закону України від 06ю.10.2005року “ 2953- ) КАС України передбачено, що до початку діяльності окружних та апеляційних адміністративних судів адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991року, вирішують у першій та апеляційній інстанціях відповідні місцеві та апеляційні господарські суди за правилами КАС України. А касаційний перегляд рішень за такими справами здійснює Вищий адміністративний суд України за правилами КАС України.

Проте даний позов поданий для розгляду в господарському суді за правилами ГПК України, що тягне за собою припинення розгляду справи у відповідності з нормами пункту першого статті 80 ГПК України.

На підставі Закону України “Про зайнятість населення” та, керуючись статтями ст.ст. 12,16,66,49,80,81-1,85 ГПК України, господарський суд –

У Х В А Л И В :

Припинити провадження у справі за непідсудністю її правилам Господарського процесуального кодексу України.

.

Суддя

Ухвала господарського суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного господарського суду через місцевий господарський суд у встановлений законодавством термін.

Оголошений повний текст рішення 03.08.2007року.

Надрук. 4екз.

1-до справи,

1-позивачу,

1-відповідачу

1- 3-ї особі.

.