Харківський апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2007 року                                                           Справа № 35/224-05

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя  Олійник В.Ф., судді Істоміної О.А., Кравець Т.В.

при секретарі Кобзєвій Л.О.

за участю представників сторін:

позивача -  Гаманенко І.В., дов.№500 від 16.03.07 р. (копія у справі)

відповідача – Левченка Р.В., дов.№110 від 01.03.07 р. (у справі)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (вх. № 1365Х/2)

на рішення  господарського суду Харківської області від 13 березня 2007 року по справі  № 35/224-05

за позовом  Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця", м. Харків

до  Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, м. Мерефа, Харківської області

про стягнення 198255,14 грн.,  -

встановила:

У травні 2005 року Статутне територіально-галузеве об'єднання "Південна залізниця" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом, в якому просило стягнути з Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на свою користь вартість товару в сумі 198255,14 грн., який знаходився у нього на зберіганні, або повернути товар (пляшка скляна), зобовязати відповідача повернути 3474 ящиків поліетиленових або їх вартість в сумі 15876,18 грн., а також віднести на відповідача свої витрати по сплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В подальшому позивач збільшив розмір позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача вартість товару, який знаходиться на зберіганні у відповідача, в сумі 312555,46 грн., суму штрафу у розмірі 6291,10 грн., а також віднести на відповідача свої витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Рішенням господарського суду Харківської області від 13 березня 2007 року (суддя Швед Е.Ю.) позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто зі Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю на користь Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" 314555,46 грн. заборгованості, 3145,55 грн. –державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Відповідач, Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю з рішенням господарського суду Харківської області від 13 березня 2007 року не погодився, надіслав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування рішення та прийняття нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що дане рішення було прийняте з порушенням вимог норм матеріального та процесуального права. Крім того, при його винесенні були зроблені висновки, що не відповідповідають обставинам справи.

Статутне територіально-галузеве об'єднання "Південна залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення господарського суду Харківської області залишити без змін,  як законне та обґрунтоване, винесене з врахуванням норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу –залишити без задоволення.

Перевіривши, в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, повноту встановлення обставин справи і докази по справі на їх підтвердження та їх юридичну оцінку судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи, 22 березня 2000 року відповідач - Спільне підприємство з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю направило листа на адресу позивача - Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця" з проханням провести взаєморозрахунки погашення дебіторської заборгованості за споживану електроенергію (аркуш справи 34), на що 17 квітня 2000 року листом № 54/492 була дана згода на їх проведення (аркуш справи 15).

27 квітня 2000 року між Санаторієм «Південний», яке є структурним підрозділом підприємством Статутного територіально-галузевого об'єднання "Південна залізниця",   (поклажедавцем) та Спільним підприємством "СКЛО" (зберігачем) було укладено договір № 1 зберігання скляної пляшки вартістю 314555,46 грн., отриманої в рахунок погашення дебіторської заборгованості. Договір дійсний з моменту його підписання до виконання його умов  - пункт  5.3 договору (аркуші справи 10-11).

Згідно умов договору зберігач (відповідач по справі) прийняв на зберігання товар (пляшка скляна 0,5 л.) на суму 314555,46 грн. При цьому в обов'язки зберігача входило прийняти усі міри для зберігання товару (п.п. 2.2.1 договору), не використовувати товар, отриманий на зберігання (п.п. 2.2.2 договору), повернути товар по першим вимогам поклажедавця (2.2.4 договору).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи та заслухавши присутніх представників сторін під час судового засідання, дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Заявник апеляційної скарги стверджує, що позивачем не було надано доказів того, що він дійсно передав на збереження відповідачу пляшку скляну за договором № 1 від 27 квітня 2007 року та те, що відповідачем жодного разу не було підтверджено факту зберігання майна.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що такі твердження спростовуються перш за все матеріалами справи.

Так, згідно листа відповідача № 46 від 30 червня 2000 року він гарантує зберігання пляшки скляної 0,5 л., яка була відпущена в рахунок погашення дебіторської заборгованості за електроенергію до вимагання її позивачем - Статутним територіально-галузевим об'єднанням "Південна залізниця" (аркуш справи 14).

Крім того, підтвердженням отримання та зберігання пляшки скляної та ящиків поліетиленових також є листи від Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" № 365 від 25 липня 2001 року, де вказано про зберігання на території зберігача 1123412 шт. пляшки скляної, листа № 120 від 13 липня 2001 року, листа № 75 від 10 листопада 2000 року (аркуш справи 39), № 73 від 31 жовтня 2000 року про зберігання 20000 ящиків поліетиленових без оплати за зберігання.

Також слід зазначити, що на вимогу апеляційного суду позивачем були надані засвідчені належним чином копії договору зберігання № 1 від 27 квітня 2000 року та документи на підтвердження передачі товару на зберігання, а саме: додаток № 1 до вищевказаного договору, акти звірки розрахунків № 1109 від 23 жовтня 2000 року, № 271 від 01 квітня 2000 року, № 858 від 25 вересня 2000 року, що підтверджують факт здійснення взаємозаліку позивачем заборгованості відповідача за спожиту електроенергію, лист з інформацією про витрати по збереженню пляшки, підписаний директором підприємства-відповідача.

В матеріалах справи наявний висновок судової еспертизи № 2103 від 06 березня 2007 року, згідно якого підпис від імені гр. Федорченко О.І., зображення якого знаходиться в копіях накладної № 68 від 27 квітня 2000 року на суму 266352,38 грн.(що на думку відповідача підтверджувала передачу ним майна підприємству позивача) в рядку "Получив" виконаний не Федорченком Олександром Івановичем.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов‘язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Крім того, статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов‘язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об‘єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, колегія суддів вважає, що Спільним підприємством з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю не було надано доказів, які б спростували доводи позивача та підтвердили факт передачі майна підприємству позивача, а тому його вимоги щодо скасування рішення задоволенню не підлягають.

Приймаючи до уваги викладене вище, колегія суддів доходить висновку, що заперечення Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, наведені в апеляційній скарзі, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, на їх підтвердження не було надано відповідних доказів, а господарський суд Харківської області дав належну юридичну оцінку обставинам справи та правильно застосував норми матеріального та процесуального права, у зв’язку з чим підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 13 березня 2007 року  по справі № 35/224-05 відсутні.

На підставі викладеного та керуючись  статтями 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105  Господарського процесуального кодексу  України, -

постановила:

Апеляційну скаргу Спільного підприємства з іноземними інвестиціями "СКЛО" у формі товариства з обмеженою відповідальністю залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 13 березня 2007 року по справі № 35/224-05 залишити без змін.

Головуючий суддя                                                                     В.Ф. Олійник

суддя                                                                    О.А. Істоміна

суддя                                                                    Т.В. Кравець