донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.08.2007 р.                                                                           справа № 44/180

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
суддів
Шевкова Т.А.
Акулова Н.В., Волков Р.В.

за участю представників сторін:
від позивача:
від відповідача:
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Бережний Р.В. дов. № 129/35 від 02.07.2007р.
Ковальов С.В. дов. № 05/2592 від 17.05.2007р.

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк

на рішення

господарського суду
Донецької області

від
29.05.2007року

у справі
№44/180 (суддя Сковородіна О.М.)

за позовом
Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” м. Київ

до

Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк

про
стягнення 1114009грн.74коп.

В С Т А Н О В И В:

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” у червні 2006року звернулась до господарського суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” 1114009грн.74коп., з яких 708759,25грн. – сума боргу за переданий у 2004 році природний газ, пеня у сумі 73871,75грн., індекс інфляції в сумі 195532,59грн., 3% річних в сумі 135846,15грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на укладений між сторонами 24.02.2004року договір поставки природного газу № 06/04-218, за умовами якого ним було передано 16625,77 тис. куб. м. газу на загальну суму 2444728грн.98коп., відповідачем поставлений газ був оплачений в сумі 1735969грн.73коп., сума 708759грн.25коп., яку позивач вважає боргом, відповідачем залишилась неоплаченою, на цю суму позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на підставі п.6.4 договору, індекс інфляції та 3% річних на підставі ст.625 ЦК України.

Господарський суд Донецької області рішенням від 10.08.2006р. у задоволенні позовних вимог відмовив, постановою Донецького апеляційного господарського суду від 31.10.2006р. дане рішення залишено без змін, відмова у задоволенні позовних вимог мотивована тим, що спірний договір, підписаний сторонами, є неукладеним. Сторонами конклюдентними діями з поставки та приймання природного газу було підтверджено укладення правочину про передачу газу без наявності єдиного документу. Сторонами не було письмово визначено строк виконання відповідачем зобов’язань щодо оплати отриманого газу, а вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за іншими взаємовідносинами сторін позивачем не заявлено.

Вищий господарський суд України постановою від 25.01.2007р. постанову від 31.10.2006р. Донецького апеляційного господарського суду та рішення від 10.08.2006р. господарського суду Донецької області у справі №44/180 скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Господарський суд Донецької області рішенням від 29.05.2007р. у справі № 44/180 позовні вимоги Дочірньої компанії „Газ України” Національної акціонерної компанії „Нафтогаз України” м.Київ до Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз” м.Донецьк задовольнив частково, стягнувши основний борг в сумі 60грн.95коп., індекс інфляції в сумі 195532,59грн., 3% річних в сумі 135846грн.15коп., витрати з державного мита в сумі 10401грн.42коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 110,18грн.

Провадження у справі в частині стягнення з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Донецькміськгаз” м. Донецьк основного боргу в сумі 708698грн.30коп. припинено у зв’язку з відсутністю предмету спору.

Господарський суд дійшов висновку, що між сторонами відбулось укладання договору № 6/04-218, крім п.6.2. договору, у зв’язку з цим суд визнав доведеним обов’язок відповідача здійснити оплату природного газу  на суму первісно заявлених позовних вимог з урахуванням 3% річних та індексу інфляції, оскільки даний обов’язок виник саме за договором.

Суд встановив що на момент винесення рішення непогашеною залишилась сума заборгованості в розмірі 60грн.95коп. (що не заперечувалося сторонами у справі), 3% річних в розмірі 135846грн.15коп., та індекс інфляції в розмірі 195532грн.59коп.

Господарський суд провадження у справі в частині стягнення заборгованості в сумі 708698грн.30коп. за поставлений природний газ припинив в порядку п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Вимоги позивача про стягнення пені у сумі 73871грн.75коп. господарський суд визнав безпідставними, у зв’язку з тим, що сторони не дійшли згоди по п.6.2. договору щодо нарахування пені, за несвоєчасну оплату природного газу.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк, не погоджуючись із рішенням господарського суду, звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2007р. у справі №44/180 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заявник скарги вважає, що господарським судом при винесенні рішення були неповно з’ясовані обставини, що мають значення для справи, були порушені норми матеріального права, а саме ст.ст.642, 646 Цивільного кодексу України, ст.ст.180, 181 Господарського кодексу України, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення.

Так, заявник скарги вважає, що господарський суд помилково визнав укладеним договір поставки природного газу № 06/04-218 від 24.02.2004р., оскільки сторони не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, про що свідчить протокол розбіжностей з боку ВАТ “Донецькміськгаз” від 18.03.2004р. та протокол узгодження розбіжностей від 29.03.2005р., згідно яких пункти договору 2.1, 5.2, 6.2, 6.3 залишились неврегульованими.

Висновок господарського суду про те, що відповідач здійснив дії, які свідчать про прийняття нової пропозиції від відповідача, заявник скарги вважає необґрунтованим, оскільки позивач у протоколі узгодження розбіжностей наполягав на власній редакції договору, таким чином прямо відмовивши у прийнятті нової пропозиції відповідача укласти договір, відповідач, в свою чергу, також відмовив у прийняття його пропозиції. На підставі наведеного заявник скарги вважає безпідставним посилання господарського суду на фактичне виконання умов договору як на ознаку його укладеності, посилаючись на ст.ст.642, 646 Цивільного Кодексу України, згідно яких фактичні дії на виконання умов договору є прийняттям пропозиції у випадках, коли такі дії, вчинені в межах строку на відповідь, і коли сторона, яка одержала пропозицію укласти договір не дає відповіді на пропозицію, проте вчиняє фактичні дії на виконання договору. В діях сторін заявник скарги не вбачає вищенаведених підстав, так як у межах строку на відповідь сторони прямо відмовляли один одному у прийняття пропозиції укласти договір на певних умовах.

Також, заявник скарги вважає безпідставними посилання господарського суду на те, що умова договору щодо пені, яка відображена у п.6.2 договору, не є істотною за приписами ст.712 ЦК України та ст.264-271 ГК України, оскільки даними статтями не передбачений вичерпний перелік істотних умов договору.

Заявник скарги не заперечує проти факту отримання фактичних обсягів природного газу від позивача у 2004р. на підставі двосторонніх актів приймання-передачі на суму 2444728грн.98коп., вказана заборгованість частково оплачена ВАТ “Донецькміськгаз”, неоплаченою є сума 60грн.95коп.

Вважає безпідставним позовні вимоги про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, оскільки ВАТ “Донецькміськгаз” відповідної вимоги про сплату трьох відсотків річних та суми інфляційних витрат від позивача не отримувало.

Заявник скарги на вимогу Донецького апеляційного господарського суду надав копію акту звірки суми інфляції на заборгованість ВАТ “Донецькміськгаз” перед ДК “Газ України” за поставку природного газу для нормованих витрат у 2004р. Даний акт був направлений ДК “Газ України” 25.07.2007р. за вих.№ 055/4024 для звірки розрахунків. Позивач даний акт не підписав, відповіді відповідачеві не направив.

Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” м. Київ просить рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2007р. у справі №44/180 залишити без змін, як винесене при повному дослідженні матеріалів справи та з дотриманням норм діючого законодавства.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду у відповідності до ст.ст.28-29 Закону України “Про судоустрій” та ст.101 Господарського процесуального кодексу України на підставі встановлених фактичних обставин переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації та складено протокол.

Відповідно  до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1976 року № 5 “Про судове рішення”, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності –на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ   “Донецькміськгаз” 24.02.2004р. був підписаний договір № 06/04-218 на постачання природного газу.

Відповідач даний договір підписав з протоколом розбіжностей до п.2.1, 5.2, 6.2, 6.3 які стосуються зобов’язань сторін щодо обсягів поставки природного газу, порядку розрахунків за отриманий газ,  відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов’язання та періоду нарахування неустойки.

Сторонами 29.03.2004р. був підписаний протокол узгодження розбіжностей до вищевказаного договору, але пункти 2.1, 5.2, 6.2, 6.3 залишилися неврегульованими.

Листом № 32/1398 від 19.05.2004р. відповідач повернув позивачеві неузгоджений протокол узгодження розбіжностей до договору № 06/04-218 від 24.02.2004р. з відміткою про не врегулювання розбіжностей за пунктами 2.1, 5.2, 6.2, 6.3 договору.

Між сторонами 05.05.2004р. була підписана додаткова угода №1 від 05.05.2004р., та 18.05.2004р. додаткова угода № 2 до договору № 06/04-218, з відміткою відповідача про підписання цих угод “з урахуванням пропозицій ВАТ “Донецькміськгаз” згідно протоколу розбіжностей від 18.03.2004р.” Даними додатковими угодами сторони узгодили обсяги та ціну газу,  додаткова угода №1 від 05.05.2004р. (відповідно п.3) поширює свою дію на відносини, що склалися між сторонами з 1 січня 2004р.

Сторонами у період січень-грудень 2004р. були підписані акти подачі-приймання природного газу (див. т.1 а.с. 20-31), в яких зазначений договір № 06/04-218 від 24.02.2004р.

В банківських виписках від 27.02.2006р. та від 28.03.2006р. (див. т.1 а.с.99, 100) відповідачем зазначено призначення платежу: договір 06/04-218 від 24.02.2004р. –заборгованість 2004р. за спожитий газ для нормованих витрат, тоді як в п.5.2. первісної редакції договору зазначено про те, що в платіжних дорученнях покупець повинен обов’язково вказувати номер договору, дату його підписання, призначення платежу.

Заяви зустрічних однорідних вимог № 31/19-5774 від 16.06.2004р., №31/19-9889 від 22.09.2004р. (див. т.1 а.с.101, 102), які підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень та скріплені печатками підприємств, місять посилання на договір 06/04-218 від 24.02.2004р.

Відповідно до ст. 646 ЦК України відповідь  про  згоду  укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач висловлював свої заперечення щодо запропонованої редакції договору, разом з цим він висловлював власні пропозиції щодо неузгоджених пунктів договору.  Позивач, здійснюючи поставку газу в кількості 16625,777 тис.куб.м на суму 2444728,98 грн., здійснив дії, які свідчать про прийняття нової пропозиції від відповідача.

Відповідно частини 2 статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

На підставі наведеного, слід визнати, що внаслідок вчинення конклюдентних дій, з боку обох сторін, відбулось досягнення згоди за пунктами 2.1, 5.2 договору 06/04-218 від 24.02.2004р.

Неврегульованим залишився пункт 6.2. договору, яким було передбачено, що в разі несплати або несвоєчасної оплати за спожитий газ у строки, зазначені у п. 5.1 даного договору, покупець сплачує на користь постачальника, крім суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Колегія суддів вважає правильним висновок господарського суду про те,  що відсутність домовленості сторін щодо застосування відповідальності у вигляді пені, обумовленої у згаданому пункті, не можна вважати недосягненням згоди щодо істотної умови договору, оскільки істотними умовами договору, в розумінні ч.2 ст.180 ГК України є умови, які визнані за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно частини 3 статті ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Враховуючі вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку, що  договір № 06/04-218 від 24.02.2004р. є укладеним між ДК “Газ України” НАК “Нафтогаз України” та ВАТ “Донецькміськгаз” (крім п.6.2 договору), про що господарський суд правильно зазначив в своєму рішенні.

Таким чином, відносини сторін з приводу поставки природного газу у період з січня по грудень 2004р. об’ємом 16625,777 тис. м. куб. вартістю 2444728грн.98коп. склалися за умовами договору № 06/04-218 від 24.02.2004р.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме актів подачі-приймання природного газу (див. т.1 а.с. 20-31) за умовами даного договору позивач поставив відповідачеві природний газ загальним обсягом 16625,777 тис. куб.м. на загальну суму 2444728, 98грн.

Відповідач отриманий природний газ, на момент звернення з позовом до суду, оплатив частково у сумі 1735969,73грн. Впродовж розгляду справи у господарському суді, непогашеною залишилась сума 60,95грн. Решта суми була сплачена відповідачем після порушення провадження у справі.

Тому, господарський суд обґрунтовано провадження у справі в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 708698,30грн. за поставлений природний газ припинив на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України.

Господарський суд обґрунтовано, посилаючись на до ст.ст.526, 530, 625 ЦК України визнав позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 60,95грн. та 3% річних в розмірі 135846,15грн. такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, висновок господарського суду про доведеність позовних вимог про стягнення боргу по оплаті за поставлений природний газ у сумі 60,95грн. та 3% річних в розмірі 135846,15грн. апеляційним господарським судом визнається правильним, рішення господарського суду про задоволення позовних вимог в цій частині таким, що відповідає матеріалам справи.

Позовні вимоги про стягнення пені в сумі 73871грн.75коп. правильно господарським судом визнані безпідставними, оскільки сторонами не була досягнута згода за п.6.2. договору № 06/04-218 від 24.02.2004р. щодо нарахування пені за несвоєчасну оплату природного газу.

Відповідно пункту 2 статті 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позовні вимоги про стягнення індексу інфляції в розмірі 195532грн.59коп. господарським судом визнані обґрунтованими та задоволені у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду не погоджується з даним висновком, оскільки сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з лютого 2004р. по травень 2006р. становить 168716грн.29коп., тому рішення господарського суду в цій частині підлягає зміні.

Доводи заявника скарги про безпідставність позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних витрат, у зв’язку з тим, що  ВАТ “Донецькміськгаз” відповідної вимоги про сплату трьох відсотків річних та суми інфляційних витрат від позивача не отримувало, судовою колегією до уваги не приймаються виходячи з наступного.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Невиконання зобов’язання тягне відповідальність, встановлену законом або договором, тому позивач мав право на застосування відповідальності до правопорушника незалежно від того, попередив чи ні він про намір її застосувати.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає рішення господарського суду від 29.05.2007р. у справі № 44/180 таким, що підлягає частковій зміні в частині стягнення суми інфляційних витрат, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат визнає такими, що підлягають задоволенню у сумі 168716грн.29коп. В іншій частині рішення господарського суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають віднесенню на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької області від 29.05.2007р. у справі № 44/180 змінити частково, позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат в сумі 195532грн. 59коп. задовольнити частково в сумі 168716грн. 29коп., в стягненні інфляційних витрат в сумі 26816грн. 30коп. відмовити.

В іншій частині рішення господарського суду залишити без змін.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк на користь Дочірньої компанії “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” м.Київ основний борг у сумі 60грн.95коп., 168716грн.29коп. суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, 3% річних у сумі 135846грн.15коп., витрати з державного мита при зверненні з позовною заявою у сумі 3046грн.23коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 32грн.27коп.

Стягнути з Дочірня компанія “Газ України” Національної акціонерної компанії “Нафтогаз України” м. Київ на користь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк 843грн.58коп. суми державного мита, сплаченого при зверненні з апеляційною скаргою.

Господарському суду Донецької області згідно з вимогами статті 117 Господарського процесуального кодексу України видати наказ у відповідності до вимог, які встановлені до виконавчого документу Законом України “Про виконавче провадження”.

Повернути Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації “Донецькміськгаз” м.Донецьк 52грн.80коп. суми надмірно сплаченого державного мита при зверненні з апеляційною скаргою, видавши довідку.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Н.В.  Акулова

Р.В.  Волков

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС