ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2007 р.                                                                  Справа № 15/140-07

Суддя господарського суду Курко О.П.

при секретарі судового засідання Білоконна О.В. , розглянувши матеріали справи

за позовом: Центрального військового клінічного санаторію "Хмільник" (м. Хмільник, вул. 1-го Травня 39)

до:Хмільницької об’єднаної державної податкової інспекції ( 22000, м. Хмільник, вул. Леніна, 29)

до: Державної податкової адміністрації у Вінницькій області ( 21100, м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 7)

до Державної податкової адміністрації України (04655, м. Київ - 53, Львівська площа, 8)

про скасування податкового повідомлення-рішення

Представники :

позивача     :   Поворознюк Б.М., за дорученням

відповідача 1 :   Баранюк І.Г., за дорученням

відповідача 2 :   Бойко Т.В., за дорученням

відповідача 3 :   не з’явився

ВСТАНОВИВ :

Центральний військовий клінічний санаторій Хмільник" звернувся до суду з адміністративним позовом до Хмільницької об’єднаної державної податкової інспекції Вінницької області, Державної податкової адміністрації у Вінницькій області, Державної податкової адміністрації України про  скасування податкового повідомлення-рішення від 08.06.2006р. за № /0, рішення Хмільницької ОДПІ № 2625 від 27.06.2006р. про результати розгляду первинної скарги, рішення ДПА у Вінницькій області № 6966/10/25-009 від 15.09.2006р. про результати розгляду повторної скарги, рішення ДПА України № 13461/6/25-0215 від 29.11.2006р. про результати розгляду повторної скарги, в зв’язку з тим, що вони суперечать законодавству.

Позовні вимоги мотивовані тим, що першим відповідачем на підставі акту перевірки № 31-23-08482599 від 08.06.2006р., яким встановлено порушення позивачем ст. 3, ст. 4 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів", визначено суму податкового зобов’язання по податку з власників транспортних засобів всього на 59640 грн., з яких 39760 грн. основний платіж та 19880 грн. штрафні санкції, що відображено в податковому повідомленні-рішенні № /0 від 08.06.2006р. В процесі адміністративного оскарження даного рішення, сума податкових зобов’язань залишилась без змін.

Оскільки транспортні засоби, які закріплені за ЦВСК "Хмільник" як за військовою частиною, перебувають у позивача на праві оперативного управління, тому останній не може бути платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених в позові, просив його задоволити.

Перший та другий відповідачі в наданих суду письмових запереченнях вимоги позивача не визнали з тих підстав, що платниками податку з власників транспортних засобів  є підприємства, організації й установи незалежно від форми власності. Згідно ст. 4 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів" встановлено перелік осіб, звільнених від сплати цього податку, однак в даному переліку відсутні державні установи та військові частини. Таким чином позивач зобов’язаний в повному обсязі сплачувати до бюджету дані податки. Вважають оскаржувані рішення законними та обґрунтованими, а тому просять в задоволені позову відмовити.

Третій відповідач - ДПА України в судове засідання жодного разу не з’явився, вимоги суду щодо надання заперечень та доказів, необхідних для розгляду справи не виконав, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Враховуючи викладене та клопотання сторін судом ухвалено розглянути справу без представника третього відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази суд приходить до наступного.

Центральний військовий клінічний санаторій "Хмільник" зареєстрований як військова частина А 1168  як суб’єкт господарської діяльності у Збройних Силах, що стверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію, виданим Головним управлінням економіки МО України 22.12.2000р., реєстраційний № 13. Позивач взятий на облік платником податків у Хмільницькій ОДПІ від 10.03.1999р. за № 47.

Хмільницькою ОДПІ  проведено планову виїзну перевірку дотримання податкового законодавства Центрального військового клінічного санаторію "Хмільник", про що складено  акт № 31-23-08482599 від 08.06.2006р. яким встановлено порушення позивачем ст.ст. 3, 4 Закону України від 11.12.1991р. № 1963-ХІІ "Про податок з власників транспортних засобів та інших машин та механізмів, в результаті чого занижено податок з власників транспортних засобів на суму 39760 грн.

На підставі даного акту перевірки Хмільницькою ОДПІ прийнято податкове повідомлення рішення № /0 від 08.06.2006р. яким визначено податкове зобов’язання по податку з власників транспортних засобів на загальну суму 59640 грн., з яких 39760 грн. основний платіж та 19880 грн. штрафні санкції.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням рішенням позивач оскаржив його в адміністративному порядку спочатку до Хмільницької ОДПІ (первинна скарга від 21.06.2006р. за № 667).

За результатами розгляду первинної скарги Хмільницькою ОДПІ було прийняте рішення № 2625 від 27.06.2006р. яким залишено без змін податкове повідомлення-рішеня від 08.06.2006р. № /0 про визначення суми податкового зобов’язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на загальну суму 59640 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач в послідуючому оскаржив його  до  ДПА у Вінницькій області  (повторна скарга від 05.07.2006р. за № 702), яка своїм рішенням № 6966/10/25-009 від 15.09.06р.  скасувала податкове повідомлення-рішеня від 08.06.2006р. № /0 про визначення суми податкового зобов’язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів у частині 13657,5 грн., в тому числі 9105 грн. основного платежу та застосованої штрафної санкції в сумі 4552,5 грн., та в зазначеній частині рішення від 27.06.2006р. № 2652, прийнятого за розглядом первинної скарги, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення від 08.06.2006р. № /0 і рішення від 27.06.2006р. № 2625 залишила без змін.

Зміну податкового повідомлення-рішення від 08.06.2006р. № /0 і рішення від 27.06.2006р. №2625 Хмільницької ОДПІ Державна податкова адміністрація у Вінницькій області мотивувала тим, що в порушення п.п. 15.1.1. п. 15.1 ст. 15 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" Хмільницькою ОДПІ визначено суму податкового зобов’язання з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів на 2003р. пізніше 1095 днів, наступних за останнім днем граничного строку подання.

Не погоджуючись з рішенням ДПА у Вінницькій області від 15.09.2006р. № 6966/10/25-009 ЦВКС "Хмільник" оскаржив його до ДПА України (повторна скарга № 1083 від 28.09.2006р.).

Рішенням ДПА України № 13461/6/25-0215 від 29.11.2006р. скасовано рішення ДПА у Вінницькій області № 6966/10/25-009 від 15.09.06р., прийняте за розглядом повторної скарги, в частині скасування 9105 грн. податку з власників транспортних засобів та інших машин і механізмів та 4552,50 грн. застосованої штрафної санкції, а в іншій частині зазначене рішення ДПА у Вінницькій області та податкове повідомлення рішення Хмільницької ОДПІ від 08.06.2006р. № /0 залишено без змін.

Позивач вважає, що він відповідно до положень ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" звільнений від сплати податку з власників транспортних засобів, оскільки не є власником транспортних засобів, отже не є платником податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Однак суд з таким висновком позивача  не може погодитись виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" платниками цього податку є підприємства, організації, установи, які є юридичними особами та мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні транспортні засоби, визначені в статті 2 цього Закону як об'єкт оподаткування.

Відповідно до ст. 39 Закону України "Про власність" майно, що є державною власністю та закріплене за державною установою, належить їй на праві оперативного управління. На праві оперативного управління, як передбачено ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України", належить військовим частинам і майно, яке закріплене за ними.

Перелік осіб, які звільняються від сплати податку визначений ст. 4 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів", до яких не відносяться військові частини.

Аналіз змісту зазначених правових норм дає підстави для висновку, що оскільки платниками вищевказаного податку є підприємства, організації й установи безвідносно до форми власності, на якій вони засновані, в т. ч. й державні, а державні установи можуть мати закріплене за ними майно лише на праві оперативного управління, при відсутності законодавчо встановленого виключення щодо державної установи як платника податку та при чітко визначеному статтею 4 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" колу осіб, які звільняються від сплати цього податку, застосоване в ст. 1 цього Закону поняття "власні транспортні засоби" наряду з правом власності на транспортні засоби, означає також їх перебування у платника податку на праві повного господарського відання та на праві оперативного управління.

З оглянутих в судовому засіданні технічних талонів на транспортні засоби встановлено їх належність за ЦВКС "Хмільник", а оскільки останні перебувають у позивача на праві оперативного управління, тому позивач  є платником цього податку. Таким чином посилання ЦВКС "Хмільник" на положення ч. 2 ст. 14 Закону України "Про Збройні Сили України" щодо звільнення майна, закріпленого за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, від сплати усіх видів податків, є безпідставним.

Крім того відповідно до частин 1, 3 ст. 1 Закону України "Про систему оподаткування" в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлення і скасування податків і зборів (обов'язкових платежів) до бюджетів та до державних цільових фондів, а також пільг їх платникам здійснюється Верховною Радою України, Верховною Радою АР Крим, сільськими, селищними і міськими радами відповідно до цього Закону, інших законів України про оподаткування.

Ставки, механізм справляння податків і зборів (обов'язкових платежів), за винятком особливих видів мита та збору у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на електричну та теплову енергію, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, і пільги щодо оподаткування не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів про оподаткування.

Враховуючи, що Закон України "Про систему оподаткування" є спеціальним законом про оподаткування, виходячи із правила співвідношення загальної і спеціальної норм у разі їх конкуренції, його норми підлягають застосуванню при вирішенні спору, зокрема, щодо пільг з оподаткування у випадку встановлення таких пільг іншими законами, крім законів про оподаткування.

З огляду на зазначене, підстав для задоволення позову в суду не має.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94,  158, 162, 163, 167, 255, 257  КАС України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні позову Центрального військового клінічного санаторію "Хмільник "  до Хмільницької об’єднаної державної податкової інспекції Вінницької області, Державної податкової адміністрації у Вінницькій області, Державної податкової адміністрації України  - відмовити.

Відповідно до ст. 186 КАС України постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. При цьому апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження , якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження. Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до суду апеляційної інстанції через суд , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 254 КАС України постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова суду складена в повному обсязі 25.05.07р.

Суддя                                                    Курко О.П.