КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

26.03.07 р.          № 40/422-А

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:          Капацин  Н.В.

суддів:            Зеленіна  В.О.

Ропій  Л.М.

при секретарі:          Кулачок О.А.

За участю представників:

від позивача: не з’явився;

від відповідача : Ткаченко Г.П. (дов. № 7234/12 від 24.07.2006р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кредитної спілки "Золоті ворота"

на постанову  Господарського суду м.Києва від 20.11.2006

у справі № 40/422-А  (Смірнова Л.Г.)

за позовом           Кредитної спілки "Золоті ворота"

до           Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України

про          визнання незаконним розпорядження

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду м. Києва у справі № 40/422-А від 20.11.2006р. відмовлено повністю в задоволенні позовних вимог Кредитної спілки “Золоті ворота”, скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.11.2006р.

Постанова суду першої інстанції ґрунтується на тому, що Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України приймаючи розпорядження № 5451 від 02.03.2006р. “Про внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 7 від 16.01.2004р.” діяла на підставі та в межах своєї компетенції і повноважень визначених Законом України “Про кредитні спілки” та Законом України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, а неможливість Кредитної спілки “Золоті ворота” виконати вимоги розпорядження № 5451 не є підставою для визнання його недійсним.

Також судом першої інстанції зазначено, що позивачем, в порушення норм ст. 71 КАС України, не доведено належними засобами доказування, які саме норми чинного законодавства порушено відповідачем при прийнятті розпорядження № 5451, та чим саме відповідач порушив його права та охоронювані законом інтереси.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Кредитна спілка “Золоті ворота” звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати постанову Господарського суду                м. Києва по справі № 40/422-А від 20.11.2006р. і постановити нову, якою задовольнити в повному обсязі позовні вимоги Кредитної спілки “Золоті ворота”.

В апеляційній скарзі позивач посилається на те, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права та з неповним з’ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, оскільки судом першої інстанції взагалі не розглядалось питання щодо законності змісту прийнятого розпорядження № 5451 від 02.03.2006р. “Про внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 7 від 16.01.2004р.”.

Апелянт також вказує на те, що відповідачем, приймаючи оспорюване розпорядження порушено положення статті 92 Конституції України, в якій встановлено, що виключно законами України встановлюються засади створення і функціонування фінансового, грошового, кредитного та інвестиційного ринку та зазначає, що розпорядження № 5451 звужує зміст прав членів кредитної спілки, оскільки воно ставить Кредитну спілку у становище, коли вона без об’єктивних на то причин вже не має права залучати грошові кошти на депозитні рахунки, тобто, не має можливості забезпечити вільну реалізацію своїми членами прав, передбачених для них законом, та порушує            ст. 11 Закону України “Про кредитні спілки” і пункт 4 частини першої ст. 28 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”.

Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг надала заперечення на апеляційну скаргу, в якому проти доводів позивача заперечує та просить залишити без змін постанову Господарського суду м. Києва по справі № 40/422-А від 20.11.2006р., а апеляційну скаргу Кредитної спілки “Золоті ворота” залишити без задоволення.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.02.2007р. Представник Кредитної спілки “Золоті ворота” в судове засідання апеляційної інстанції не з’явився, у зв’язку з чим, розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.03.2007р.

В судове засідання апеляційної інстанції 26.03.2007р. представник Кредитної спілки “Золоті ворота” також не з’явився.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце судового засідання по розгляду апеляційної скарги, явка представників сторін у засіданні апеляційної інстанції не визнана обов’язковою, колегія вважає можливим здійснити перевірку постанови Господарського суду м. Києва за наявними у справі матеріалами без представника Кредитної спілки “Золоті ворота”.

Розглянувши апеляційну скаргу, наявні матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів встановила наступне:

02.03.2006р. Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України, керуючись пунктом 4 частини першої статті 28 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, підпунктом 11 пункту 4 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента України № 292/2003 від 04.04.2003р. видала розпорядження № 5451 “Про внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 7 від 16.01.2004р.”.

Кредитна спілка “Золоті ворота”, не погоджуючись з зазначеним розпорядженням, звернулась з позовом до Господарського суду м. Києва, в якому просила зупинити його дію та визнати незаконним.

Закон України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” (надалі – Закон) встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг.

Відповідно до статті 1 Закону, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру у порядку, встановленому законом. До фінансових установ належать, зокрема, кредитні спілки.

Статтею 21 Закону передбачено, що державне регулювання ринків фінансових послуг здійснюється, зокрема, спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг.

До основних завдань Уповноваженого органу, відноситься: здійснення державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг та додержанням законодавства у цій сфері; розроблення і затвердження обов'язкових до виконання нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції (стаття 27 Закону).

Згідно статті 28 Закону уповноважений орган у межах своєї компетенції, розробляє і затверджує нормативно-правові акти, обов'язкові до виконання центральними та місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, учасниками ринків фінансових послуг, їх об'єднаннями, контролює їх виконання; встановлює обов'язкові нормативи достатності капіталу та інші показники і вимоги, що обмежують ризики по операціях з фінансовими активами.

Пунктом 1 Положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента України                  № 292/2003 від 04.04.2003р. (далі-Положення) зазначено, що Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом.

Комісія - це спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у межах, визначених законодавством.

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, а також цим Положенням (п. 2 Положення).

Згідно п. 3 Положення, основними завданнями Комісії у межах її повноважень є: здійснення державного регулювання та нагляду за наданням фінансових послуг і додержанням законодавства в цій сфері.

Комісія, відповідно до покладених на неї завдань та у межах своєї компетенції установлює критерії та нормативи щодо ліквідності, капіталу та платоспроможності, прибутковості, якості активів та ризиковості операцій, якості систем управління та управлінського персоналу, додержання правил надання фінансових послуг (п. 4 Положення).

Відповідно до ст. 26 Закону України „Про кредитні спілки”, державне регулювання і нагляд за діяльністю кредитних спілок здійснює Уповноважений орган згідно з законодавством України про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, інші державні органи відповідно до їх компетенції.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України, приймаючи оспорюване розпорядження № 5451 від 02.03.2006р. “Про внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № 7 від 16.01.2004р.” діяла на підставі Положення про Державну комісію з рулювання ринків фінансових послуг України, в межах своїх повноважень і компетенції, визначених Законом України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” та Законом України „Про кредитні спілки”.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення відповідачем, при прийнятті розпорядження № 5451 норм ст. 92 Конституції України якою встановлено, що виключно законами України встановлюються засади створення і функціонування фінансово грошового кредитного та інвестиційного ринку, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки Закон України “Про кредитні спілки” визначає організаційні, правові та економічні засади створення та діяльності кредитних спілок, їх об’єднань, права та обов’язки членів кредитних спілок та їх об’єднань.

Згідно статті 5 Закону України “Про кредитні спілки” кредитні спілки в Україні діють відповідно до цього Закону, інших законів України та виданих відповідно до них нормативно-правових актів.

Таким іншим законом є Закон України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг”, нормативно – правовим актом є розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, які комісія видає в межах своїх повноважень на основі та на виконання актів законодавства (п. 10 положення про Державну комісію з регулювання ринків фінансових послуг України, затвердженого Указом Президента України від 04.04.2002р.).

Нормативно – правові акти Комісії підлягають реєстрації в установленому законодавством порядку. Рішення Комісії, прийняті в межах її повноважень є обов’язковими для виконання центральними і місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності та громадянами.

Законом України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” зокрема, пунктом 4 частини першої статті 28 та пунктами 2 та 4 частини першої статті 29, який є підставою для регулювання діяльності фінансових установ встановлено межі державного регулювання – встановлення обов’язкових нормативів достатності капіталу та інших показників і вимог, що обмежують ризики по операціях з фінансовими активами, підвищують платоспроможність спілок, якість активів кредитних спілок та знижують ризиковість операцій фінансових установ.

Таким чином, засади створення і функціонування фінансового ринку, відповідно до ст. 92 Конституції України, зокрема, встановлюються Законами України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” та “Про кредитні спілки”, а Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг України здійснює реалізацію засад створення і функціонування фінансового ринку в межах повноважень, визначених названими законами.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про кредитні спілки” кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки.

Відповідно до частини другою статті 23 Закону України „Про кредитні спілки” кошти, що належать членам кредитної спілки, використовуються для надання кредитів членам кредитної спілки, а у разі наявності тимчасово вільних коштів членів кредитної спілки - можуть розміщуватися спілкою на депозитних рахунках в установах банків.

Таким чином, законодавством виділено серед всіх фінансових послуг, які має право надавати кредитна спілка, саме взаємне кредитування членів кредитної спілки як основну мету з якою створюється кредитна спілка, а тому посилання апелянта на порушення відповідачем прав членів спілки, визначених статтею 11 Закону України “Про кредитні спілки” та пункту 4 частини першої статті 28 Закону України “Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг” колегія суддів вважає хибним.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивачем, в порушення норм зазначеної статті не доведено суду належними засобами доказування, які саме норми чинного законодавства порушено відповідачем при прийнятті оспорюваного розпорядження.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що постанова Господарського суду м. Києва у справі № 40/422-А від 20.11.2006р. відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для її скасування не вбачається.

УХВАЛИВ:

1. Залишити без задоволення апеляційну скаргу Кредитної спілки “Золоті ворота” на постанову Господарського суду м. Києва у справі № 40/422-А від 20.11.2006р.

2. Залишити без змін постанову Господарського суду м. Києва                        № 40/422-А від 20.11.2006р.

3. Повернути до Господарського суду м. Києва матеріали справи               № 40/422-А.

Головуючий суддя          Капацин  Н.В.

Судді

Зеленін  В.О.

Ропій  Л.М.