донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.07.2007 р.                                                                            справа №10/37

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Шевкової  Т.А.

суддів
Гези  Т.Д. , Діброви  Г.І.

за участю представників сторін:

від позивача:
Горбань О.Є. (довіреність 19.03.2007р. №31-4016),

від відповідача:
Миронец О.В. (довіреність від 10.08.2006р. №014-2488),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м.Нікополь Дніпропетровської області

на рішення  господарського суду

Донецької області

від
26.04.2007 року

по справі
№10/37  (суддя Приходько І.В.)

за позовом
Відкритого акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" м.Нікополь Дніпропетровської області

до
Відкритого акціонерного товариства "Єнакієвський коксохімічний завод"м.Єнакієве Донецької області

про
стягнення 5508,30грн.

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2007року позивач,  Відкрите акціонерне товариства „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь, Дніпропетровської області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача Закритого акціонерного товариства „Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве, про стягнення суми вагової недостачі коксової продукції в розмірі 5508грн.30коп. (з ПДВ та залізничним тарифом).

Рішенням від 26 квітня 2007року господарський суд Донецької області у задоволенні позову щодо стягнення з відповідача вартості вагової недостачі продукції в сумі 5508грн.30коп. відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що позивачем при прийманні продукції був порушений порядок приймання продукції, встановлений п.п.3,12,14,16,25,26  Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженою постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.07.65р. №П-6 (далі –Інструкція № П-6).

Господарський суд визнав Сорокіну Т.Ф. неуповноваженим представником вантажовідправника для участі у прийомці продукції по кількості, визнав те, що позивачем не складався акт приймання згідно з рахунком. Також господарський суд встановив, що позивачем порушений порядок  прийомки продукції, визначений ДСТУ 322-12-2-94, оскільки не було  здійснено відбір проб та контрольної перевірці масової долі загальної вологості коксопродукції.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 26 квітня 2007року у справі №10/37, Відкрите акціонерне товариство “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області, звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати через неправильне застосування судом норм матеріального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав свої апеляційні вимоги.

Представник Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве Донецької області просив у задоволенні апеляційної скарги ВАТ “Нікопольський завод феросплавів” у справі №10/37 відмовити, рішення господарського суду Донецької області від 26 квітня 2007року залишити без змін.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв’язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін,  Донецький апеляційний господарський суд встановив наступне.

Між Відкритим акціонерним товариством „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь (позивач) та Закритим акціонерним товариством „Єнакієвський коксохімпром” м.Єнакієве (відповідач) 20.12.2004р. був укладений договір №685/4592  на поставку коксової продукції з протоколом розбіжностей та протоколом узгодження розбіжностей щодо п.6.1 договору №4592/685 від 20.12.2004р. Згідно умов даного договору, відповідач  взяв на себе зобов’язання поставити  позивачу коксову продукцію, в асортименті, за ціною та кількістю оговорених у специфікаціях, оформлених у виді додатків до даного договору, які є невід’ємною його частиною, а позивач зобов’язався прийняти та оплатити її вартість на умовах 100% передоплати за кожну узгоджену партію (п.4.1) (а.с.9-14).

Специфікацією №1 сторони узгодили поставку товару у січні 2005року по кількості та за ціною  (а.с.14).

Закрите акціонерне товариство „Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієво 21.01.2005року за залізничною накладною №51571845 відправило до ВАТ „Нікопольський завод феросплавів”  кокс доменний у полувагоні №67659706.

Із даних накладної вбачається, що відправником навантаження вагону було здійснено його силами з визначенням маси - шляхом зважування на 100-тонних вагах. Відправником у накладній не вказана, яким чином ним зазначена вага вагону: з провіски або з брусу.

Станцією призначення Нікополь вагон з продукцією виданий без перевірки згідно до ст.52 Статуту залізниць України, так як вантаж прибув у справному вагоні, без ознак втрати.

Позивачем вивантаження  вантажу здійснено комісійно за участю працівників  одержувача Фролова О.В., Юрко О.Ю. та представника громадськості  Величко С.С., який діяв на підставі посвідчення №3609/1 від  21.01.2005р. За результатами перевірки складено акт №3609/1 про приймання продукції по кількості, в якому зазначено про те, що вагон подано на завод 23.01.2005року з 07г.45хв., приймання почато у 10г.49хв, комісія встановила недостачу 5,0тн коксу, приймання зупинено для виклику у прийманні продукції представника вантажовідправника.

У пункті 7 акту здійснена дописка про те, що вантаж знаходиться на території, що охороняється воєнізованою охороною.

Приймання продукції продовжено 25.01.2005року о 09г.50хв. за участю представників заводу, представника громадськості Василенко П.В. та представника вантажовідправника Сорокіної Т.Ф., яка діяла на підставі довіреності №021-229 від 24.01.2005року.

При зважуванні вантажу комісією встановлена недостача 4,4тн вантажу коксу доменного, за висновком комісії недостача виникла при неправильному визначені ваги відправником.

Представником відправника Сорокіною Т.Ф. акт підписано із запереченням про те, що різниця ваги при переважуванні виникла на шляху  проходження вантажу.

Комісія у п.11 акту зазначила про те, що загальна кількість продукції, якій не вистачає, буде визначена при отриманні рахунку.

Позивач вважає, що відповідачем не виконані умови договору поставки,  поставлено продукції у кількості менш, ніж вказано у сплаченому рахунку та супроводжувальних документах, просив стягнути вартість вагової недостачі коксової продукції  у сумі 5508,30грн. з відповідача.

Однак, у матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують оплату отриманої продукції. Позивачем в обґрунтування позовних вимог наданий додаток до рахунку №ЗА-0000127 від 22.01, в якому вказаний показник вологості, а саме  рахунку, сертифікату якості, інших супроводжувальних документів  не надано.

Таким чином, слід визначити, що господарським судом не досліджений факт оплати позивачем спірної продукції, та дотримання ним пункту 4.1 договору, яким передбачено здійснення 100% попередньої оплати партії продукції.

Оскільки позивачем не доведений факт оплати спірної продукції, слід визнати, що  позивачем не доведений факт невиконання відповідачем умов договору №685/4592 від 20.12.2004р. по поставці запланованої та сплаченої кількості продукції.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що господарський суд Донецької області обґрунтовано дійшов висновку, що позивачем порушені правила приймання продукції за кількістю, які встановлені Інструкцією П-6, а саме:

Акт прийомки продукції №3609/1 від 23.01.2005року в порушення п.п.9,25 Інструкції П-6 складені не в момент видачі її органом транспорту. Із акту вбачається,  що вагон прибув на станцію призначення 23.01.2005р. о 07г.45хв., початок приймання продукції по кількості здійснений 23.01.2005р. о 10г.49хв. Причини несвоєчасної прийомки продукції в акті не вказані, що є порушенням п.5 абз.2 п.25 Інструкції П-6.

Приймання продукції було зупинено  та за твердженням позивача, факсом викликано представника постачальника для сумісного приймання продукції, проте, документів, які б підтверджували факт надіслання позивачу телеграми суду не надано, що є порушенням п.6.1 договору №685/4592 від 20.12.2004р.

Пункт 11 акту прийомки №3609/2 від 25.01.2005р. містить відомості, що на момент прийомки продукції рахунок-фактура позивачем не отриманий. Згідно з п.12 Інструкції П-6 продукція приймається по транспортним та супровідним документам (рахункам-фактурам, специфікаціям, опису, пакувальним ярликам тощо) відправника. При відсутності всіх або деяких з перерахованих документів одержувач складає акт про фактичну наявність продукції та в акті вказує, які документи відсутні. У тих випадках, коли після отримання рахунку-фактури буде встановлено, що кількість прийнятої по акту про фактичну наявність продукції, що поступила менш ніж вказано у рахунку-фактурі, повинен складатися акт відповідно до п.п.16,20,25 Інструкції П-6.  Як вбачається із матеріалів справи, даний акт  не складався.

Відповідно до п.26 Інструкції П-6 акт прийомки продукції затверджується керівником або заступником  керівника підприємства-одержувача не пізніш чим на  наступний  день  після складання акту. Тоді як, акт №3609/2 від 25.01.2005р., затверджений керівником позивача 28.01.2005р.

Відповідно до п.5.1 договору сторонами передбачено, що якість товару повинна відповідати встановленим в Україні державним стандартам та підтверджуватися сертифікатом якості виробника.

Сторони не заперечують про те, що в даному пункті йде мова про використання у роботі ДСТУ 322-12-2-94, пунктом 1 якого  встановлено, що даний стандарт розповсюджується на кам’яновугільний та пековий кокс та встановлює правила приймання.

Пунктом 4.2  ДСТУ 322-12-2-94 передбачено, що на кожну одночасно відвантажену  партію продукції  постачальник зобов'язаний вислати документ про якість.

У порушення вищезазначених вимог ДСТУ 322-12-2-94 відповідачем не надано документів, які б свідчили про якість відвантаженої продукції та передачу цих документів одержувачу вантажу. Позивачем сертифікат якості також не доданий до позову. Однак,  розрахунок вартості вагової недостачі здійснений з урахуванням показника сухої маси партії коксу, яка була визначена постачальником.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок (а.с.25) слід визнати, що позивачем у розрахунку ціни позову не зазначено, яким саме чином здійснений розрахунок вартості вагової недостачі, та, яким чином здійснено застосування показника масової долі загальної вологості, який визначений постачальником. Тому, судова колегія вважає, що наданим позивачем рахунком не доведена  вагова недостача у сумі, яка зазначена позивачем.

Приймаючи до уваги той факт, що при зважуванні продукції у спірному вагоні актами від 23.01.2005р. та 25.01.2005р. була визначена різна кількість продукції, якої не вистачає, однак, не вказано про відсутність чи наявність сертифікату якості із зазначенням показнику масової долі загальної вологості  постачальника, вимоги пункту 11 акту №3609/2 про  те, що загальна кількість продукції та її вартість, якої не вистачає, буде визначена після отримання рахунку, не виконана, такого акту не укладалося, що є порушенням вимог Інструкції П-6 про дотримання положень якої зазначено у п.6.1 договору, слід визнати, що наданими позивачем у підтвердження позовних вимог документами не доведений факт отримання продукції по кількості менш, ніж зазначено у залізничній накладній.

Акт прийомки №3609/2 не може бути прийнятий у якості документу, який має доказову силу, оскільки, в ньому відображені дані за 23.01.2005р. і які були невідомі комісії, яка приймала участь у прийманні продукції по кількості 25.01.2005р.

Висновок господарського суду про порушення при прийманні продукції п.14 Інструкції П-6, є помилковим, оскільки  пунктом 3 даної Інструкції визначено, що одержувач вантажу зобов'язаний забезпечити прийомку продукції по кількості у точній відповідності із стандартами.

Згідно пункту А.1. додатку А до ДСТУ 332-12-2-94 масу коксу (нетто) визначають за різницею маси завантаженого складу (брутто), що визначається зважуванням у споживача, та маси порожніх вагонів (тари), вказаної на їх трафаретах.

Відповідачем при відправлені продукції у накладній не була визначено, яким  способом  була визначена тара вагону. Тому, позивач при визначені тари вагону з брусу, яка була вказана відповідачем у накладній, не порушив умови договору, вимоги ДСТУ 322-12-2-94 та Інструкції П-6, яка вимагає дотримуватися  при прийомці положень стандарту.

Висновок господарського суду про порушення позивачем при прийомці вимог ДСТУ 322-12-2-94 в частині  не здійснення  контрольної перевірки масової долі  загальної вологості коксової продукції, є помилковим, оскільки  пунктом 4.3 ДСТУ 322-12-2-94 встановлено те, що допускається  використовувати для визначення сухої маси партії коксу, що надійшла, масову долю загальної вологості, яка визначена постачальником та вказана у документі про якість.

Висновок господарського суду про те, що повноваження представника вантажовідправника Сорокіної Т.Ф. засвідчені неналежним чином, є  також помилковим, оскільки  дана довіреність є такою, що видана належним чином, підтверджує повноваження Сорокіної Т.Ф. на участь у прийманні продукції та не повинна відповідати п.21 Інструкції П-6, оскільки  відповідно до п.21 Інструкції П-6 видаються посвідчення на право приймання продукції по кількості   представнику громадськості підприємства.

Відповідно п.2 частини 1 статті 104 ГПК України недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, є підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду.

Враховуючі вищенаведені обставини, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2007р. у справі № 10/37 підлягає зміні, з мотивувальної частини рішення підлягають виключенню висновки господарського суду, про помилковість яких зазначено вище.

За мотивами, які вищенаведені колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства “Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області про стягнення з Закритого акціонерного товариства “Єнакіївський коксохімпром” м.Єнакієве Донецької області вартості вагової нестачі коксової продукції у сумі 5508,30грн. визнає такими, що не підлягають задоволенню, резолютивну частину рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2007р. у справі №10/37 про відмову у задоволенні позовних вимог визнає такою, що підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного мита по апеляційній скарзі покладаються на скаржника по справі.

Керуючись ст.ст.33,43,49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства „Нікопольський завод феросплавів” м.Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського  суду Донецької області від 26.04.2007року у справі №10/37 залишити без задоволення.

З мотивувальної частини рішення господарського суду Донецької області від 26.04.2007року у справі №10/37 виключити абзац 4-5, 10 сторінки 3, абзац 6 сторінки 4, абзац 1 сторінки 5.

В іншій частині рішення господарського  суду Донецької області від 26.04.2007року у справі №10/37 -  залишити без змін.

Головуючий          Т.А.  Шевкова

Судді:          Т.Д.  Геза

Г.І.  Діброва

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС