Господарський суд
Житомирської області
————————————————————————————————————————
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "17" липня 2007 р.
Справа № 5/1875

Господарський суд Житомирської області у складі:

Головуючого судді

судді Брагіної Я.В.

судді

за участю представників сторін

від позивача Толочко А.П. - дов. №1505 від 02.07.07р.

від відповідача Сероветник О.А. - дов. від 10.07.07р.

Розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Аграрна ЛізинговаКомпанія" (м. Київ)

до Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Цюрупи (с. Андрушки Попільнянського району)

про стягнення 329 495,30 грн. Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача на свою користь 517349,87 грн. боргу за поставлену сільськогосподарську техніку, з яких 470734,27 грн. - сума основного боргу, 34421,64 грн. - пеня, 6119,55 грн. - інфляційні та 6074,41 грн. - 3% річних.

03.07.07р. до господарського суду Житомирської області надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 299806,27 грн. основного боргу, 21922,82 грн. пені, 3897,48 грн. інфляційних та 3868,73 грн. 3% річних, а всього на суму 329495,30 грн.

Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав. Проти зменшення розміру пені та проти розстрочення виконання рішення суду заперечував.

Представник відповідача в засіданні суду суму основного боргу визнав, просив суд  відмовити в позові в частині стягнення штрафних санкцій та розстрочити виконання рішення суду, оскільки підприємство знаходиться в тяжкому фінансовому становищі у зв'язку із форс-мажорними обставинами, що спричинили значні збитки підприємству. В підтвердження надав довідку №257 від 22.07.07р. та висновки Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини.

Суд дослідив в судовому засіданні документи: договір №429/П/06-06 від 27.06.06р., додаткові угоди до договору, акти приймання передачі, видаткові накладні, лист-вимогу, довіреності, заяву про уточнення позовних вимог, відзив, висновки Торгово-промислової палати, акт звірки розрахунків, статут, довідку про включення до ЄДРПОУ.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.06.06р. між сторонами був укладений договір №429/П/06-06 від 27.06.06р. (а.с.7-10), відповідно до умов якого позивач (продавець) зобов'язується передати у власність відповідача (покупця) сільськогосподарську техніку відповідно до Додатку №1 до договору, а відповідач зобов'язаний прийняти даний товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, найменування товару, його кількість, ціна, асортимент, наменклатура, строк передачі товару, умови поставки, гарантійний строк та інші умови визначені крім тексту цього договору і в додаткових угодах до договору, які є невід'ємними частинами даного договору.

Згідно п. 2.2 додаткової угоди №2 до договору, укладеної між сторонами 04.10.06р. (а.с. 13), загальна суму договору складає 3 510 815,86 грн.

Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 цієї ж додаткової угоди передбачено, що відповідач зобов'язаний оплатити вартість отриманої продукції в три етапи наступним чином: 1-ий: 10% від загальної суми товару, що складає 351 081,59 грн., 2-ий: 80% від загальної суми товару, що складає 2 808 652,69 грн., 3-ий: 10% від загальної суми товару, що становить 351 081,59 грн.

Остаточний розрахунок відповідач зобов'язаний провести до 01.11.06р. (п. 4.3 додаткової угоди).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачеві сільськогосподарську техніку, передбачену додатком №1 до договору (а.с.14), що підтверджується видатковими накладними №РН-0000344 від 01.09.06р. та №РН-0000357 від 18.09.06р. (а.с.17-18), а відповідач прийняв вищезазначений товар, про що свідчать підписані уповноваженими представниками обох сторін акти приймання-передачі (а.с. 15-16), довіреності №969720 від 23.08.06р. та №489600 від 12.09.06р. (а.с.20-23).

Проте, відповідач свої зобов'язання по договору щодо своєчасної оплати товару виконав частково.

Тому, станом на день розгляду справи за відповідачем рахується борг перед позивачем в сумі 299806,27 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків, підписаним уповноваженими представниками обох сторін і скріплений печатками та про що не заперечував представник відповідача в засіданні суду.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст. 712 ЦК України).

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається з ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 299806,27 грн. обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач згідно уточнення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на підставі п. 11.4 договору пеню, яка згідно розрахунку позивача становить 21922,82 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 3868,73 грн. і інфляційні в розмірі 3897,48 грн.

Дійсно, відповідно до п. 11.4 договору, за прострочення оплати товару відповідач повинен сплатити позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від розміру простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Згідно ст. 549 ЦК України,  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Проте, суд приходить до висновку про зменшення розміру штрафних санкцій та про задоволення клопотання представника відповідача про розстрочення виконання рішення суду, враховуючи наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з врахуванням інтересів боржника  зменшити розмір належних до сплати штрафних  санкцій (ч.2 ст.233 ГК України).

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, теж розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд не приймає доводи відповідача щодо відмови в позові у частині стягнення пені, хоча 9 розділом договору  №429/П/06-06 від 27.06.06. передбачено звільнення від відповідальності за повне чи часткове невиконання чи неналежне виконання зобов'язань, якщо воно сталося  внаслідок форс-мажорних обставин, оскільки при укладенні договору  у відповідача вже був висновок про форс-мажорні обставини Торгово-промислової палати України від 30.05.06. Але відповідач не повідомив позивача про нього, хоча згідно п.9.3 зазначеного договору, сторона, що не має можливості належним чином виконати свої зобов'язання за цим договором внаслідок дії форс-мажорних обставин, повинна письмово повідомити іншу сторону про існуючі перешкоди та їх вплив на виконання зобов'язань за цим договором (а.с.9).

Враховуючи вищевикладене а також важке фінансове становище відповідача, спричинене форс-мажорними обставинами, що підтверджується висновками Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини, значну кредиторську заборгованість, про що свідчить довідка №257 від 22.07.07р., а також те, що  відповідач більшу частину отриманої продукції оплатив позивачеві, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені до 5000 грн.  на підставі п.3 ст.83 ГПК України та про розстрочення виконання рішення суду на шість місяців на підставі п.6 ст. 83 ГПК України, сплачуючи борг, включаючи пеню, 3% річних, інфляційні та судові витрати по 52657,10грн. щомісяця, починаючи з липня 2007р. по 31 грудня 2007р.

Згідно ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок позивача в частині нарахування трьох відсотків річних та інфляційних, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення  інфляційних і 3% річних, оскільки вважає розрахунок вказаних зобов'язань правильним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України  зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та предмету не оспорив, доказів повного розрахунку з позивачем суду не надав, в акті звірки взаємних розрахунків суму боргу визнав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в сумі 299806,27 грн. основного боргу, 3868,73 грн. 3% річних та 3897,48 грн. інфляційних обгрунтовані, заявлені у відповідності до вимог чинного законодавства, підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи і підлягають задоволенню, а також суд зменшує розмір пені до 5000,00 грн. та розстрочує виконання рішення суду на 6 (шість) місяців.

Витрати по сплаті державного мита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу покладаються на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 525, 526, 549, 551, 625, 655, 692, 712 ЦК України, ст. 233 ГК України, ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства ім. Цюрупи, с. Андрушки, Попільнянський район, Житомирська область, вул. Заводська, 5,

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська Аграрна Лізингова Компанія", м. Київ, вул. Донецька, 18/2,

- 299 806,27 грн. - основного боргу;

- 3897,48 грн. - інфляційних;

- 3868,73 грн. - 3% річних;

- 5000,00 грн. - пені;

- 3294,95 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою державного мита;

- 75,15 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Зменшити розмір пені до 5000 грн.

4. Рострочити виконання рішення суду на 6 (шість) місяців, сплачуючи борг, включаючи інфляційні, пеню, 3% річних та судові витрати по 52657,10 грн. щомісяця, починаючи з  липня 2007 р. по 31 серпня 2007р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного терміну з дня  його підписання у відповідності до ст.84 ГПК України.

Суддя
Брагіна Я.В.

Дата підписання мотивованого рішення: 19.07.07.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу