АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
вул. Коцюбинського, 2
___________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем
України

03.04.2007  року
Справа № 14/612пн

Луганський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                        Бойченка
К.І.

суддів          Баннової
Т.М.

Семендяєвої
І.В.

секретар

судового засідання:                                Наумов Б.Є.

за участю представників:

від  позивача:                               -Ващенко Ю.К.,
спеціаліст першої категорії -

юрисконсульт юридичного відділу дов. №75 від 04.07.06;

від відповідача:                                -ОСОБА_1,
паспорт серії НОМЕР_5;

від третьої особи:                              -Стафеняк В.А.,
представник за дов. №71 від 27.03.07;

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу                              Приватного
підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ

на рішення

господарського суду                    Луганської області

від
01.02.07

по справі
№14/612пн (суддя -Лісовицький Є.А.)

за позовом
Регіонального відділення Фонду державного

майна України по Луганській області, м. Луганськ

до відповідача:                              Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Луганськ

третя особа на стороні

позивача, що не заявляє

самостійних вимог

на предмет спору                              Луганське вище
професійне училище

інформаційних технологій, м. Луганськ

про
стягнення 1042 грн. 89 коп. та звільнення приміщення

В С Т А Н О В И В:

У судовому
засіданні 27.03.07 відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу
України було оголошено перерву до 03.04.07.

Між сторонами
у справі №14/612пн 24.11.05 укладений договір оренди державного майна №НОМЕР_1.

У грудні 2006
року  Регіональне відділення Фонду
державного майна України по Луганській області, м. Луганськ (далі за текстом
-Регіональне відділення ФДМУ по Луганській області, позивач), звернулось до
господарського суду Луганської області з позовною заявою №1-8/1034 від 06.12.06
про стягнення з Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ (далі за текстом
-приватний підприємець ОСОБА_1, відповідач), на користь Державного бюджету
України заборгованості по орендній платі у сумі 595 грн.  34 коп., пені у сумі 40 грн. 92 коп., 3%
річних у сумі 03 грн. 07 коп., неустойки у сумі 403 грн. 56 коп. за договором
оренди державного майна від 24.11.05 №НОМЕР_1,      (всього -1042 грн. 89 коп.); та про
зобов'язання відповідача звільнити вбудовані нежитлові приміщення площею 67,8
кв.м. першого поверху двоповерхової будівлі навчального корпусу НОМЕР_2які
знаходяться на балансі Луганського вищого професійного училища інформаційних
технологій та розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Заявою від
01.02.07 №1-8/82 Регіональне відділення Фонду державного майна України по
Луганській області, м. Луганськ, зменшило розмір позовних вимог у частині
неустойки та просить стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ, на
користь Державного бюджету України заборгованість по орендній платі у сумі 595
грн.      34 коп., пеню у сумі 40 грн. 92
коп., 3% річних у сумі 03 грн. 07 коп., неустойку у сумі        398 грн. 04 коп.; всього -1037 грн. 37
коп. (а.с. 36).

Господарський суд
Луганської області ухвалою від 12.12.06 залучив до участі у справі №14/612пн в
якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача -Луганське вище професійне училище інформаційних технологій,
м. Луганськ, вул. Переяславська, 7.

Рішенням
господарського суду Луганської області від 01.02.07 по справі №14/612пн позов
задоволений у повному обсязі, державне мито у сумі 187 грн. 00 коп. та
інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 118 грн. 00 коп. за
позовом стягнуті з відповідача.

Дане рішення суду
першої інстанції мотивоване обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з
рішенням господарського суду Луганської області від 01.02.07 у даній справі,
відповідач -приватний підприємець ОСОБА_1, м. Луганськ, подав до Луганського
апеляційного господарського суду апеляційну скаргу від 14.02.07 б/н, у якій
просить згадане рішення суду першої інстанції скасувати та повернути справу на
новий розгляд (уточнень вимог за апеляційною скаргою скаржник до апеляційної
інстанції не подавав).

В обґрунтування
згаданої апеляційної скарги відповідач зазначає, що, на його думку, оскаржуване
рішення порушує його майнові інтереси та є необґрунтованим, оскільки жодного
разу господарським судом Луганської області відповідача не було повідомлено про
проведення судових засідань у даній справі, поштою судові повідомлення про час
та дату судових засідань йому не надходили, позивач ні разу не надіслав
відповідачу претензій щодо заборгованості по орендній платі, тому відповідач
був позбавлений можливості надати суду документи, що спростовують позовні
вимоги та підтверджують своєчасну оплату орендної плати.

Позивач та третя
особа проти апеляційної скарги відповідача заперечили за доводами, викладеними
у відзивах від 05.03.07 №1-8/180 та від 01.03.07 №63, відповідно, та просять
оскаржуване рішення залишити без змін.

Згідно зі ст. 28
Закону України “Про судоустрій України” розпорядженням голови Луганського
апеляційного господарського суду від 19.02.07 для розгляду апеляційної скарги
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ, від 14.02.07 б/н на рішення
господарського суду Луганської області від 01.02.07 по справі №14/612пн була
призначена судова колегія у складі: головуючий суддя -Бойченко К.І., суддя
-Баннова Т.М., суддя -Семендяєва І.В.

Згідно з ч. 2 ст.
99  Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.
101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний
господарський суд не зв'язаний з доводами апеляційної скарги і перевіряє
законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному
обсязі.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши представників сторін та третьої особи, обговоривши
доводи апеляційної скарги, оцінивши надані сторонами докази у сукупності,
перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга
відповідача до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з
матеріалів справи, між Регіональним відділенням Фонду державного майна України
по Луганській області та приватним підприємцем ОСОБА_124.11.05 був укладений
договір оренди державного майна №НОМЕР_1 (далі за текстом -договір оренди), за
яким орендодавець передав орендарю в строкове платне користування вбудовані
нежитлові приміщення, площею 67,8 кв.м., першого поверху двоповерхової будівлі
навчального корпусу НОМЕР_2які знаходяться на балансі Луганського вищого
професійного училища інформаційних технологій та розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Статтею 1 Закону
України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань”
від 22.11.96 №543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують пеню у
розмірі, що встановлюється за згодою сторін (далі за текстом -Закон
№543/96-ВР).

Відповідно до ст. 3 Закону №543/96-ВР розмір
пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 10.1 договору оренди, за невиконання або неналежне
виконання зобов'язань згідно цього договору сторони несуть відповідальність,
передбачену чинним законодавством України.

За умовами п. 10.3 договору сторони
зазначили, що у випадку несвоєчасного або не в повному обсязі перерахування
орендної плати Орендар (відповідач у справі) відповідно до Цивільного кодексу
України та Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання
грошових зобов'язань”  сплачує до
Державного бюджету України та балансоутримувачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку України від суми недоплати, розрахованої
за кожний день прострочки платежу, а також 3% річних від простроченої суми.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Майнові вимоги підтверджуються наданими правильними розрахунками,
договором оренди, на підставі якого заявлений позов, та іншими матеріалами
справи, а також не спростовані відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України “Про
оренду державного та комунального майна”, у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Ці положення
сторони також виклали за пунктом 11.7 договору.

Відповідно до п.
2. ст. 785 Цивільного кодексу України, якщо орендар не виконує обов'язку щодо
повернення орендованого майна, орендодавець має право вимагати від орендаря
сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування майном за час
прострочення. Таким чином, відповідачу нарахована неустойка у сумі 398 грн. 04
коп. (з урахуванням  зменшення позивачем
позовних вимог у частині неустойки; у рішенні суду першої інстанції від
01.02.07 у даній справі, а.с. 43, помилково зазначена сума неустойки у 403
грн.      56 коп., ця помилка може бути
виправлена у встановленому законодавством порядку).

Відповідно до п. 11.1 договору оренди він діє з 24.11.05 до
24.10.06.

Договір припинив свою дію 24.10.06 у зв'язку з закінченням його
терміну, про що свідчить лист Регіонального відділення Фонду державного майна
України по Луганській області про припинення дії договору оренди від 30.10.06
№НОМЕР_3.

У тому ж листі Регіональне відділення Фонду державного майна
України по Луганській області повідомило приватного підприємця ОСОБА_1 про
необхідність  звільнити  вбудовані
нежитлові  приміщення   першого поверху двоповерхової будівлі
навчального корпусу НОМЕР_2Луганського вищого професійного училища
інформаційних технологій, площею 67,8 кв.м., які розташовані за адресою:
АДРЕСА_1

Проте до теперішнього часу відповідач орендоване приміщення не
звільнив, що підтверджується листом Луганського вищого професійного училища
інформаційних технологій від 29.11.06 №НОМЕР_4.

Таким чином, відповідачем було порушено зобов'язання, передбачене
п. 5.6 договору оренди від 24.11.05 №НОМЕР_1, а саме: повернення орендодавцю
орендованого майна у разі припинення договору оренди.

Відповідачем не
доведено безпідставності немайнових позовних вимог позивача, вони є
обґрунтованими, враховуючи лист позивача №НОМЕР_3 від 30.10.06, відправлений
останнім першому 30.10.06 (а.с. 14, 38).

Відповідачем не доведено факту
повідомлення позивача про зміну своєї адреси, що вказана у договорі.

Відповідно до п.
11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.07
№01-8/123 “Про деякі питання практики застосування норм Господарського
процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу
господарських судів у 2006 році” до повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця
проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи
інших процесуальних дій. Тому, відповідні процесуальні документи надсилаються
господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу,
наявними в матеріалах справи.

Матеріали справи свідчать про те, що
господарський суд Луганської області надсилав відповідачу за адресою, що
вказана у договорі, примірники ухвал від 12.12.06 про порушення провадження у
справі (18.12.06), від 09.01.07 (15.01.07) і від 22.01.07 (24.01.07), якими
розгляд даної справи відкладався.

Згідно зі статтею
3 Цивільного кодексу України одними з загальних засад цивільного законодавства
є справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 2 статті
22 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони
зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами,
виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої
сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження
всіх обставин справи.

В апеляційній
скарзі відповідач вказує, що він був позбавлений можливості надати суду
документи, що спростовують позовні вимоги, але ніяких документів, які
спростовують вимоги позивача, і під час апеляційного провадження по даній
справі відповідачем до суду не було надано.

Крім того, судова
колегія зазначає, що відповідач (заявник) в апеляційній скарзі зазначив іншу
адресу свого помешкання (АДРЕСА_2), ніж ту, що вказана у договору (АДРЕСА_3) і
яка є фактичною адресою на даний час (АДРЕСА_4).

Згідно зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи
вищевикладене, судова колегія Луганського апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що господарським судом Луганської області по даній справі
прийнято рішення від 01.02.07, яке відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді всіх обставин, відповідає вимогам матеріального та
процесуального права, відповідає фактичним обставинам справи, чинному
законодавству, а мотиви та доводи, з яких подана апеляційна скарга, не можуть
бути підставою для скасування цього рішення.

За таких обставин,
судовою колегією рішення господарського суду Луганської області від 01.02.07 у
справі №14/612пн залишається без змін, а апеляційна скарга відповідача від
14.02.07 б/н -без задоволення.

Відповідно до ст.
49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті державного
мита у розмірі 93 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги до Луганського
апеляційного господарського суду покладаються на заявника скарги -  відповідача у справі -Приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Луганськ.

У судовому
засіданні за згодою присутніх оголошені вступна та резолютивна частини
постанови.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 85, 99, 101, п. 1
ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Луганський
апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ, від
14.02.07 б/н на рішення господарського суду Луганської області від 01.02.07 у
справі №14/612пн залишити без задоволення.

2.Рішення
господарського суду Луганської області від 01.02.07 по справі №14/612пн
залишити без змін.

3.Витрати по
сплаті державного мита у розмірі 93 грн. 50 коп. за подання апеляційної скарги
до Луганського апеляційного господарського суду покласти на заявника скарги
(відповідача у справі) -Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ.

Відповідно ч. 3,
ч. 5 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України постанова набирає
законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя
К.І. Бойченко

Суддя
Т.М. Баннова

Суддя
І.В. Семендяєва