ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04"
травня 2007 р.

Справа №
6/23-295

13:00

м. Тернопіль

Господарський суд Тернопільської області

у
складі   судді Шумського І.П.

при
секретарі судового засідання  Лучко Р.М.

розглянув
справу

за позовом -Спільного підприємства “Електрогазтех”
м.Тернопіль, вул. Миру,2/35

до
відповідача №1 -  Тернопільської міської ради  м. Тернопіль, вул. Листопадова,5

відповідача
№2 -Ліквідатора ВАТ
Тернопільський завод будівельних матеріалів “Керамік” м.Тернопіль, вул.Р.Барвінських,7

третьої
особи - Суб'єкта
підприємницької діяльності -ОСОБА_1 АДРЕСА_1

про
скасування рішення відповідача №1,визнання недійсним висновку комісії з
питань містобудування та земельних відносин, а також про зобов'язання вилучити
відрізок дороги загального користування

за участю
представників сторін:

позивача
-Шаравський М.В.

відповідача №1
-Михальчук О.Ю.

відповідача №2
-Самарська Т.О.

третьої особи
-ОСОБА_2

Суть справи:

Спільне підприємство “Електрогазтех”
звернулось в господарський суд Тернопільської області з позовом до
Тернопільської міської ради (відповідача №1), ліквідатора ВАТ Тернопільський
завод будівельних матеріалів “Керамік” (відповідача №2) та суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1 (третьої особи) про :

1.Скасування
рішення Тернопільської міської ради (відповідача №1) НОМЕР_1 про вилучення з
користування позивача, за його згодою, земельної ділянки площею 0.2035 га за
адресою -АДРЕСА_2 та  надання її в оренду  СПД
ОСОБА_1 (третій особі).

2.Визнання
недійсним висновку комісії Тернопільської міської ради з питань містобудування
та земельних відносин  від 15.03.2005р.
про погодження вищезгаданого вилучення та відповідного надання земельної
ділянки.

3.Зобов'язання
вилучити відрізок дороги загального користування та повернення в попереднє
становище.

Свої вимоги,
підтримані в судовому засіданні його представниками, позивач мотивував тим, що
оспорюванні рішення і висновок не відповідають вимогам чинного законодавства. А
також просив поновити пропущений строк для звернення до суду.

У письмових запереченнях на позов та згідно з
поясненнями представника Тернопільської міської ради, відповідач №1 позову не
визнав, посилаючись на законність і обґрунтованість прийнятого рішення та
висновку комісії. У зв'язку з чим та пропуском терміну на подання позову,
представник відповідача №1 просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа підтримала заперечення
відповідача №1.

Відповідача №2
проти задоволення позову не заперечив.

Виходячи з
того, що позовні вимоги безпосередньо зачіпають права, свободи та охоронювані
законом інтереси відповідача №1 та третьої особи, дії відповідача №2,
відповідно до ст.ст.112,136 КАС України, не можуть бути підставою для
задоволення позову.

Розгляд справи,
призначений вперше на 07.03.2007р., відкладався востаннє до 04.05.2007р..

Учасникам
процесу роз'яснювались, належні їм права і обов'язки.

За відсутності
відповідних клопотань, звукозапис судового засідання не здійснювався.

Розглянувши
матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, третьої особи
судом встановлено наступне:

- відповідно до договору
купівлі-продажу від 26.06.2001р. та акта передачі-прийому від 03.07.2001р. ВАТ
Тернопільський завод будівельних матеріалів “Керамік” (відповідач №2) продав СП
“Електрогазтех” (позивачу) механічну майстерню, до складу якої входять
приміщення гаражів,столярного цеху, майстерні, заправки, складу мастил,
диспетчерської, електроцеху, складу (інвентарного будинку) за адресою:
АДРЕСА_2.

07.05.2002р.
сторонами за договором, укладено доповнення до нього та акт передачі-прийому
від 16.05.2002р., згідно з якими уточнено, що предметом продажу були: механічна
майстерня (у вартість якої входять приміщення майстерні, заправки, складу
мастил, диспетчерської), гаражі, столярний цех, електроцех, інвентарний будинок
(склади).

Рішенням
господарського суду Тернопільської області від 23 січня 2003 року у справі
№12/4-104 за позовом  СП “Електрогазтех”
до ВАТ Тернопільський завод будівельних матеріалів “Керамік” за позивачем
визнано право власності на приміщення механічної майстерні та будинок-інвентар
в  АДРЕСА_2.

У відповідності
до Акта про проведення прилюдних торгів від 12.05.2003р., нерухоме майно,
належне за твердженнями державної виконавчої служби ВАТ Тернопільський завод
будівельних матеріалів “Керамік”, зокрема: газорозприділювальний пункт,
заправну, склад мастил та диспетчерську, розташовані за вказаною адресою,
реалізовано гр.ОСОБА_3.

У зв'язку з
примусовим продажем переліченого майна та порушенням відносно ВАТ
Тернопільський завод будівельних матеріалів “Керамік” справи про банкрутство,
товариством, в особі голови правління ОСОБА_4, дано письмову згоду від
12.05.2003р. на вилучення з користування та закріплення за новими власниками
будівель земельної ділянки.

15.05.2003р.
гр.ОСОБА_3, видано свідоцтво про право власності на придбане з торгів майно, на
якому Тернопільським міським БТІ зроблено реєстраційний напис.

Постановою
господарського суду Тернопільської області від 21 травня 2003р. у справі
311/Б-211  ВАТ Тернопільський завод
будівельних матеріалів “Керамік” визнано банкрутом, звільнено з посади голову
правління  товариства ОСОБА_4 та
призначено ліквідатором банкрута -ОСОБА_5.

У вересні 2003
року СП “Електрогазтех” звернулось в Тернопільський міськрайонний суд з позовом
до Ланди В.В., ВАТ Тернопільський завод будівельних матеріалів “Керамік”,
Товарної біржі “Тернопільська біржа нерухомості”, Тернопільського міського
відділу ДВС, третіх осіб Тернопільського міського  БТІ, приватного нотаріуса ОСОБА_6 про визнання
недійсними прилюдних торгів по продажу нерухомого майна гр.ОСОБА_3, акту опису
Тернопільського міського відділу ДВС майна ВАТ Тернопільський завод будівельних
матеріалів “Керамік”, свідоцтва про право власності, виданого ОСОБА_3,
відповідного реєстраційного посвідчення.

Рішенням
Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня 2004р., залишеного без змін
ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 02 вересня 2004р., в
задоволенні позову СП “Електрогазтех” відмовлено повністю.

Згідно з листом
Верховного Суду України від 11.04.2007р., у зв'язку із касаційним оскарженням
згаданих судових постанов, провадження в цивільній справі не завершено.

За договором
від 10.12.2004р. ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 заправочну та склад мастил, а за
угодою  від 24.02.2005р. реалізував
ОСОБА_7 диспетчерську, які розташовані в АДРЕСА_2.

Відповідно до
п.11 договору купівлі продажу від 10.12.2004р., при його укладені
(нотаріальному посвідченні)  сторонам -
ОСОБА_3 та ОСОБА_1, роз'яснювався зміст ст.ст.90,91,120,125,126 Земельного
кодексу України, в т.ч. і щодо необхідності оформлення новим власником
приміщень права землекористування.

15.03.2005р.
комісією Тернопільської міської ради з питань містобудування та земельних
відносин дано висновок, яким погоджено питання про вилучення з користування ВАТ
Тернопільський завод будівельних матеріалів “Керамік” земельної ділянки площею
0,2035 га за адресою АДРЕСА_2 та надання її в оренду терміном на 5 років СПД
ОСОБА_1 для обслуговування викуплених будівель.

Рішенням
шістнадцятої сесії Тернопільської міської ради четвертого скликання НОМЕР_1
згадану ділянку вирішено вилучити з
користування відповідача №2 та надати в користування третьої особи по
справі.

У відповідності
до змісту зазначених висновку і рішення, пояснень представника  відповідача №1, при їх прийнятті взято до уваги
письмову згоду на вилучення земельної ділянки, надану головою правління  товариства Тернопільський завод будівельних
матеріалів “Керамік” від 12.05.2003р. ОСОБА_4 та, завірену підписом і печаткою
товариства на Акті і схемі встановлення та погодження на місцевості зовнішніх
меж земельної ділянки, згоду ліквідатора ОСОБА_5.

Висновок
комісії від 15.03.2005р. та  рішення
Тернопільської міської ради від 05.10.2005р. оспорюються позивачем в судовому
порядку.

Зокрема СП
“Електрогазтех” вказано, що :

- згода на
вилучення ділянки повинна була надаватись не головою правління  товариства, а його ліквідатором;

- гр. ОСОБА_3,
при продажу будівель третій особі, приховав наявність судового спору щодо них;

- для вилучення
земельної ділянки, потрібно було отримати ще згоду Ланди В.В..

З'ясовано
також, що 25.10.2005р. Тернопільською міською радою (як орендодавцем) та СПД
ОСОБА_1 (як орендарем) підписано договір оплатного користування земельною
ділянкою площею 0,2035 га за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування викуплених будівель.
Даний договір оренди землі, зареєстрований у встановленому законом порядку,
заключний строком на 5 років.

На підставі
Акту прийому-передачі земельної ділянки від 30.11.2005р., зазначена ділянка
передана в  оренду ОСОБА_1.

Згідно з даними
відділу земельних ресурсів Тернопільської міської ради, станом на 03.05.2007р.,
позивач не оформив землекористування земельною ділянкою для обслуговування
приміщень, що залишись у нього.

Оцінивши
зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

Відповідно до
змісту ст. ст. 8,55 Конституції України, ст.ст.1,2,6 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС України), ст.158 Земельного кодексу України
(далі -ЗК України) та приналежно до спірних правовідносин судовому захисту
підлягає право землекористувача або власника земельної ділянки, яке
порушено.

Однак, всупереч
перелічених норм, позивачем не доведено наявності у нього засвідченого права на
користування землею чи права власності на неї, а також порушення відповідачами
та третьою особою такого права.

Як вбачається з
матеріалів справи та підтверджується самим позивачем, земельні ділянки для
обслуговування приміщень, належних раніше ВАТ Тернопільський завод будівельних
матеріалів “Керамік” перебували в користуванні останнього.

Відповідно до
ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю і споруду право
власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Право
постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її
користувачем державного акта визначеної форми, що посвідчує право постійного
користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду
земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної
реєстрації(ст.ст. 125,126 ЗК України).

Проте,
позивачем не подано доказів оформлення у встановленому законом порядку права на
землекористування ділянкою в АДРЕСА_2.Отримання ним таких документів, на час
розгляду спору, спростовується інформацією відділу земельних ресурсів
Тернопільської міської ради.

Від так,
позивачем не підтверджено наявності у нього права на землеволодіння, виникнення
якого, згідно з ЗК України, пов'язане з видачею (укладенням) певних документів,
а тому і необхідності його судового захисту.

Недоведеним СП
“Електрогазтех” залишається і факт порушення оспорюваними рішеннями безпосередньо
його прав і свобод, що визначаються земельним законодавством.

Не знайшли
належного підтвердження в судовому засіданні і доводи позивача про наявність
підстав для скасування і визнання недійсним висновку комісії з питань
містобудування та земельних відносин від 15.03.2005р. та  рішення Тернопільської міської ради від
05.10.2005р., а саме:

- згода на вилучення
земельної ділянки від імені ВАТ Тернопільський завод будівельних матеріалів
“Керамік” дана як головою правління
товариства 12.05.2003р., який займав цю посаду до
винесення господарським судом Тернопільської області постанови від 21.05.2003р.
у справі 311/Б-211, так і ліквідатором товариства призначеного тією ж
постановою суду;

- договір
купівлі -продажу між  ОСОБА_3 та ОСОБА_1
(третьою особою по справі), укладався 10.12.2004р., тобто після набрання
законної сили рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 травня
2004р., залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області
від 02 вересня 2004р., яким в задоволенні позову СП “Електрогазтех” було
відмовлено повністю;

- при
відчуженні ОСОБА_3 приміщень ОСОБА_1 за згаданим договором від  10.12.2004р., сторонам за договором
роз'яснювались права і обов'язки щодо відповідного землекористування (п.11
договору), після чого жодних претензій
ОСОБА_3 не заявлялись та інше.

Згідно з
відповіддю заст. прокурора Тернопільської області від 13.03.2007р. на звернення
СП “Електрогазтех”, неправомірності в діях службових осіб Тернопільської
міської ради при наданні в користуванні земельної ділянки СПД ОСОБА_1
прокуратурами м. Тернополя та області не встановлено.

Крім того, у
відповідності до ч.2 ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду
за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк,
який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або
повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За твердженням
позивача про прийняття оспорюваних рішення і висновку він дізнався в жовтні
2006р. від ліквідатора ВАТ Тернопільський завод будівельних матеріалів
“Керамік”, котрий надав їх копії.

В той же час,
доказів цього позивач не представив. З самих копій оскаржуваних актів, їх
передача у вказаний час ліквідатором також не вбачається.

Пропущення
строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у
задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із
сторін. Якщо суд визнає причину пропущення строку звернення до суду поважною,
адміністративна справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому
Кодексом адміністративного судочинства України (ч.1,2 ст.100 КАС України).

Враховуючи клопотання
відповідача №1 про застосування згаданого терміну та визнання причини
пропущення строку звернення до суду не поважною, позов не підлягає задоволенню
в т.ч. і з цієї підстави.

З огляду на усе
вище викладене, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до
ст.ст. 87,89,94 КАС України, понесені позивачем судові витрати не
відшкодовуються.

На підставі
наведеного, керуючись ст. ст.1,2,3,6 -17,70,71,87,89,94,99,158-163,167 Кодексу
адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні
позову відмовити.

На постанову
суду, яка не набрала законної сили, сторони мають право подати заяву та
апеляційну скаргу, після дня прийняття (підписання) рішення “____”_____________
2007р., в передбачені ст.186 КАС України терміни, через місцевий господарський
суд.

Суддя
І.П. Шумський