ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.07                                                                                        Справа №  10/132/07

Суддя

Позивач: Державне підприємство “Придніпровська залізниця”,                                  м. Дніпропетровськ, 38,  49602, пр. К. Маркса, 108

Відповідач: Відкрите акціонерне товариство Запорізький металургійний завод “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя, 69008, Південне шосе, 72

Суддя    Т.Г. Алейникова

Представники:

від позивача -  Шамрай С.В.  на підставі довіреності № 141 від 01.01.2006р.

від відповідача -   Матановська Л.М.  на підставі довіреності від   04.12.06р.

Селезень Т.Ю. дов. від 14.12.06р.

Справа слухалась 28.03.07р., сторони подали клопотання про продовження строку розгляду справи, оголошено перерву на 12.06.07р. У судовому засіданні 12.06.07р. оголошено резолютивну частину  рішення.

Заявлені вимоги про стягнення з відповідача плату за користування вагонами в сумі 791 грн. 88 коп., збір за зберігання вантажу на суму 300 грн. 96 коп.

Позивач уточнив свої реквізити та просить стягнути заборгованість на користь Запорізької дирекції залізничних перевезень Державного підприємства “Придніпровська залізниця”,   69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична,13, р/р   5001 ДФ АБ “Експрес банк”, МФО 306964, .

Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив, вважає, що його вини у простої немає, а тому позовні вимоги відповідач вважає безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд встановив:

27 серпня 2006 року в 14 год. 05 хв. на станцію призначення Запоріжжя-Ліве прибув з металобрухтом вагон № 64336001 зі станції Товсте Львівської залізниці, який простояв на місцях загального користування станції до ЗО серпня 2006 до 11 год. 00 хв. через недодання до накладної № 35670423 посвідчення про вибухонебезпечність вантажу.

Вантажоодержувач - ВАТ ЗМК "Запоріжсталь " в порушення ч. 1 ст. 46 Статуту залізниць України та п. 32 Правил видачі вантажів (затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованого в Мінюсті України 24.11.2000 р. за № 862/5083 ) відмовився від вантажу, посилаючись на главу 3 § 96 "Технічних умов навантаження та кріплення вантажів": "при пред'явленні металобрухту до перевезення до кожної накладної згідно вимог ГОСТ 2787-75 повинно бути додано посвідчення про приведення вказаного металобрухту до стану, небезпечного для перевезення, переробки, переплавлення, і про знешкодження металобрухту від вогневибухових матеріалів, про що складено акт загальної форми № 19158 від 27.08.06р.

Також, п.2 ст. 310 Господарського кодексу України зазначає, що "одержувач зобов'язаний  прийняти вантаж, який прибув на його адресу." Згідно цієї ж статті, вантажоодержувач "має право відмовитися від прийняття пошкодженого або зіпсованого вантажу, якщо буде встановлено, що унаслідок зміни якості виключається можливість повного або часткового використання його за первісним призначенням." Таким чином, Господарський кодекс України дає вичерпний перелік обставин ,за яких вантажоодержувач може відмовитися від прийняття вантажу на свої колії.

30.08.06 р. у 11 год. 00 хв. зазначений вагон був виданий вантажоодержувачу-ВАТ ЗМК "Запоріжсталь" .

На претензію № 10 від 31.10.2006 р. до вантажоодержувача ,була отримана відповідь з відмовою задовольнити претензійні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця".

За користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовласниками, вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціям, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата.

Розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від їх роду, приналежності і часу користування встановлюється відповідно чинному законодавству. Згідно ст. 119 Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02. 99 р. № 113, нарахована плата за користування вагонами на суму 791 грн. 88 коп., у т.ч. і ПДВ на суму 131 грн. 98 коп., що підтверджується відомістю плати за користування вагонами № 02090260 та актом загальної форми № 19170 від 27.08.06 р.

Розрахунок плати виконаний із застосуванням ставок доповнення № 1 плати за користування вагонами і контейнерами залізниць , згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України № 706 від 08.10.2004 р.

Згідно пп. 2.8. п. 2 розділу 2 Тарифного керівництва № 1 збір за зберігання справляється незалежно від плати за користування вагонами (контейнерами).

Так, на підставі п. 9 Правил зберігання вантажів ( затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 р. за № 644 та зареєстрованого в Мінюсті України 24.11.2000 р. за № 866/5087 ) , за зберігання вантажу у вагоні № 64336001 на ст. Запоріжжя-Ліве Відкритому акціонерному товариству ЗМК "Запоріжсталь" нарахована сума боргу в розмірі 300 грн. 96 коп., у т.ч. ПДВ на суму 50 грн. 16 коп. , за зберігання вантажу з розрахунку 1 грн. 50 коп. за одну тонну за кожну добу та підвищуючим коефіцієнтом 2,565, що підтверджується накопичувальними картками № 300805 від 30.08.06 р. і актом загальної форми № 19167 від 27.08..06 р. При цьому при нарахуванні зборів за зберігання вантажів неповна доба округляється у всіх випадках до повної.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 46, 119 Статуту залізниць України, п. 2 розділу 2 Тарифного керівництва № 1, Правилами користування вагонами і контейнерами, п. 9 Правил зберігання вантажів , п. 32 Правил видачі вантажів, ст.310 Господарського кодексу України , ст.ст. 2, 5, 58 ГПК Україна, ст.ст. 258, 925 ЦК України  позивач просить стягнути з відповідача суми плату за користування вагонами в сумі 791 грн. 88 коп., збір за зберігання вантажу на суму 300 грн. 96 коп.

Згідно ст. 46 Уставу залізниць одержувач зобов’язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами видачі вантажів. Частиною 2 зазначеної статті визначено, що вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. Згідно ч.3 цієї ж статті за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Обов’язок одержувача прийняти вантаж, який прибув на його адресу, також закріплений статтею 310 Господарського кодексу України. Право вантажоотримувача металобрухту відмовитися від прийняття вантажу (металобрухту) в зв’язку з відсутністю документів, підтверджуючих радіаційну безпеку та вибухонебезпечність законодавчо не закріплена жодним нормативним актом. Таким чином, дії відповідача по неотриманню вантажу є незаконними, а стягнення суми плати за користування вагоном, передбачене ст.119 Статуту залізниць,  Правилами користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999р. № 113 в спірному випадку в сумі 791 грн. 88 коп. є законним та обґрунтованим. Розрахунок плати виконаний позивачем із застосуванням ставок доповнення №1 плати за користування вагонами і контейнерами залізниць, згідно Розпорядженню Кабінету  Міністрів України № 706 від 08.10.2004р.

Крім того, відповідно до пп.2.8 п.2 розділу 2 Тарифного керівництва № 1, п.8.9 Правил зберігання вантажів( затверджених Наказом Мінтрансу України від 21.11.2000р. за № 644 та зареєстрованого в Мінюсті України 24.11.200р. за №866/5087) незалежно від сплати суми за користування вагоном судом правомірно стягнено суму 300 грн. 96коп. збору за зберігання вантажу в вагоні № 67661959 на ст. Запоріжжя Ліве. За таких обставин вимоги позивача є законними та обґрунтованими.

Доводи ВАТ “Запоріжсталь” не знайшли свого підтвердження і спростовуються вищенаведеним. Як вірно зазначив господарський суд, в обов’язки залізниці входить своєчасне та схоронне перевезення вантажу до станції призначення. Закон України “Про металобрухт”, на який посилається відповідач, регулює відносини, що виникають у процесі здійснення операцій з металобрухтом, який є найважливішою екологічною та енергозберігаючою сировиною для металургійного виробництва, і спрямований на захист інтересів підприємств вітчизняної металургійної галузі та забезпечення екологічної безпеки довкілля при утворенні, збиранні та використанні металобрухту. Статтею 1 зазначеного Закону визначено, що збирання металобрухту –це діяльність фізичних або юридичних осіб, пов’язана з переміщенням металобрухту від місця його утворення або знаходження до території розташування спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств та їх приймальних пунктів. Статтею 6 цього ж Закону встановлені вимоги до оформлення операцій з металобрухтом, якими в тому числі є, обов’язок суб’єктів підприємницької діяльності, які здійснюють реалізацію металобрухту, засвідчувати його(металобрухт) відповідним документом про відповідність його встановленим  стандартам, нормам і правилам, вибухову, пожежну, екологічну та радіаційну безпеку. Але, з аналізу положень Статуту залізниць, Правил перевезення вантажів, Правил зберігання вантажів слідує, що залізниця не мала права відмовити вантажовідправнику в прийнятті металобрухту до перевезення навіть при відсутності посвідчення про вибухо та радіаційну безпечність металобрухту, а вантажоотримувач не мав права відмовлятися від отримання цього вантажу від залізниці, навіть в зв’язку з неотриманням їх від залізниці на станції призначення або за відсутністю цих документів взагалі. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 49, 69, 82, 84 ГПК України,   суд

ВИРІШИВ :

Продовжити строк розгляду справи.

Позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний завод “Запоріжсталь”, м. Запоріжжя, 69008, Південне шосе, 72, р/р 1 АБ “Металург”, МФО 313582, на користь Запорізької дирекції залізничних перевезень Державне підприємство “Придніпровська залізниця”,   69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична,13, р/р   5001 ДФ АБ “Експрес банк”, МФО 306964, , 791 грн. 88 коп., збір за зберігання вантажу на суму 300 грн. 96 коп., 102 грн. витрат по держмиту та 118 грн. витрат на ІТЗ судового процесу. Видати наказ.

Суддя                                                                           Т.Г. Алейникова

Рішення підписане 18.06.07р.