ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

18.04.07р.

Справа № А23/145

За позовом  Марганецької об'єднаної державної податкової інспекції, м. Марганець,Дніпропетровської області

до  Відповідач-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Комета", м. Марганець, Дніпропетровської області

Відповідач-2 Приватного підприємства "Айнтап", с. Нові Каїри, Бориславського району, Херсонської області

про визнання недійсним господарського зобов'язання (усну угоду) в сумі 41040,00 грн.

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Бятець Л.В. - старший держподатінспектор, дов. від 11.01.07, №215/7/10-022

Від відповідача-1: Берсеньов Є.Г. - представник, дов. від 05.04.07, №1

Від відповідача-2: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом та просить визнати недійсним господарське зобов"язання (усну угоду) від 14.12.05, укладене між ТОВ "Комета"  та ПП "Айнтап"; стягнути з відповідача-1 на користь державного бюджету вартість товару, отриманого за даною угодою, в сумі 41040,00 грн; стягнути з відповідача-2 на користь відповідача-1 вартість товару, отриманого за даною угодою, в сумі 41040,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням господарського суду Херсонської області від 28.08.01 у справі № 1/39"0" скасовано державну реєстрацію ПП "Айнтап" у зв'язку з тим, що підприємство більше року не подає до органів державної податкової служби податкові декларації та інші документи бухгалтерської звітності.  До ДПІ відповідач-2 не звітує з 16.02.00, що є  порушенням ст.9 Закону України "Про систему оподаткування". Діяльність відповідача-2 суперечить інтересам держави та суспільства, порушує встановлений державою порядок дотримання законності в сфері оподаткування.

12.04.07 позивачем подано письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій він у зв'язку з відсутністю інформації щодо наявності у відповідача-2 отриманого за оспорюванню угодою товару – соняшника, просить визнати недійсним господарське зобов'язання (усну угоду) від 02.11.05, укладене між  ТОВ ВКФ "Комета"  та ПП "Айнтап"; стягнути з відповідача-1 на користь державного бюджету вартість товару, отриманого за даною угодою в сумі 41040,00 грн; стягнути з відповідача-2 на користь відповідача-1 товар, отриманий за даною угодою, а саме: соняшник в кількості 38 тонн.

Відповідач-1 проти позову заперечує, посилається на те, що позивачем не доказаний факт протиправного умислу на ухилення від оподаткування. Сама по собі спірна угода не є такою, що суперечить інтересам держави та суспільства: товари не виключені з цивільного обігу, на торгівлю ними не вимагалась ліцензія. Скасування державної реєстрації не спричиняє автоматично скасування угоди. Крім того, позивачем пропущений встановлений ст.99 КАС України  строк звернення до адміністративного суду.

Відповідач-2 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом встановлено, що найменування відповідача-1 згідно свідоцтва про державну реєстрацію - Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "Комета". Оскільки первісно позивачем неправильно зазначене найменування відповідача-1 в позовній заяві, суд ухвалою у даній справі від 05.04.07 змінив назву відповідача-1, привів її у відповідність із установчими документами.

Нез’явлення представника відповідача-2 у судове засідання за викладених вище обставин не перешкоджає розгляду справи по суті. Розгляд справи відбувається за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників позивача,  відповідача-1, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В  :

На підставі накладної № 34 від 07.12.05 (податкова накладна № 34 від 14.12.05) Приватне підприємство "Айнтап" (відповідач-2) поставило ТОВ ВКФ "Комета" (відповідачу-1) товар: асфальтобетон  на загальну суму 41040,00 грн., в т.ч. ПДВ –6840,00 грн.

В свою чергу відповідач-1 відвантажив відповідачу-2 товар –соняшник кількості 38 тонн на загальну суму 41040,00 грн., в т.ч. ПДВ –6840,00 грн., що  підтверджено податковою накладною № 10/1 від 07.12.05.

Такі дії відповідачів підпадають під норми Цивільного кодексу України (ст.ст. 11, 715 ЦК України) і свідчать про існування між сторонами угоди міни. Наявність у відповідачів інших правовідносин останніми не доведена, матеріалами справи не підтверджена.

Відповідно до ст.207 Господарського кодексу України може бути визнано недійсним господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності).

В даному випадку відповідна мета визначена позивачем в діях ПП "Айнтап" - відповідача-2.

Приватне підприємство "Айнтап", с. Нові Каїри, Бериславського району, Херсонської області, зареєстровано Бориславською районною державною адміністрацією 05.04.99, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію суб’єкта підприємницької діяльності –юридичної особи (а.с.17), знаходилось на податковому обліку в ДПІ у Бериславському районі за індивідуальним податковим номером 03348113.

На момент вирішення спору із Єдиного Державного Реєстру Підприємств та Організацій України ПП “Айнтап” не виключено.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 28.08.01 у справі № 1/39"0" скасовано державну реєстрацію ПП "Айнтап" у зв'язку з тим, що підприємство згідно довідки ДПІ у Бериславському районі № 761/28 від 27.04.01 з 16.02.00 не надає органам державної податкової служби податкові декларації та документи бухгалтерської звітності.

Рішення від 28.08.01 у справі № 1/39"0" згідно довідки суду набрало законної сили 07.09.01 (а.с.25).

Згідно довідки ДПІ у Бериславському районі про зняття з обліку платника податків № 12/128-010 від 30.05.02 відповідач-2 не має обов’язків по сплаті податків і зборів (обов’язкових платежів), знятий з обліку як платник податків з 30.05.02 (а.с.28).

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Із наявних в матеріалах справи документів в їх сукупності вбачається, що в даному випадку наявність рішення господарського суду  про скасування державної реєстрації ПП "Айнтап" не є достатнім доказом наявності умислу у відповідача-2 на укладення оскаржуваної угоди з метою, що суперечить інтересам держави та суспільства, і не є підставою для визнання спірної угоди такою, що укладена з метою, суперечною інтересам держави та суспільства.

Обставини, які б підтверджували наявність у сторін за оскаржуваною угодою, зокрема у ПП "Айнтап", умислу на укладення цієї угоди всупереч інтересам держави та суспільства, зазначеним вище рішенням суду не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як встановлено, на момент укладення спірної угоди ПП "Айнтап" перебувало в Єдиному державному реєстрі, дієздатності у встановленому порядку не позбавлено. Предметом оскаржуваної угоди є товари,  не виключені з цивільного обігу, на торгівлю ними не вимагається ліцензія, відсутні будь-які інші обмеження щодо операцій з такими товарами.

Несплата податків після реалізації укладеної угоди згідно з діючим законодавством України не є підставою для визнання цієї угоди недійсною, а є підставою для притягнення винної особи до відповідальності в установленому порядку.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що факт ухилення від сплати податків посадовими особами відповідачів встановлений обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Інші докази в підтвердження цього факту позивачем, в тому числі на вимогу суду, не подані, в матеріалах справи відсутні.

У зв’язку з викладеним суд вважає, що позивач не довів обставин, в чому саме полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладання договору і чи була вона спрямована на приховування від оподаткування доходів.

Таким чином, доводи, наведені позивачем в обґрунтування своїх вимог, як того вимагає ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, останнім не доведені, матеріалами справи не підтверджені, у зв’язку з чим суд вважає, що законні підстави для визнання оскаржуваної угоди (господарського зобов'язання) недійсним відсутні, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Вимоги позивача про стягнення з відповідача-1 на користь державного бюджету вартості товару, отриманого за даною угодою, в сумі 41040,00 грн; стягнення з відповідача-2 на користь відповідача-1 товару, отриманого за даною угодою, також не підлягають задоволенню, оскільки така вимога ґрунтується на нормах ст.208 Господарського кодексу України, яка передбачає наслідки визнання господарського зобов’язання недійсним і застосовується лише у випадках визнання недійсним господарського зобов’язання.

Керуючись ст. 94, ст.ст. 160-163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В позові відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

15.06.07

Згiдно з оригіналом

Секретар с/з
К.В. Доценко