СУД
СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.07                                                                                 Справа № 6/130.

Суддя Т.А.Василенко, розглянувши матеріали справи за позовом

Державного підприємства «Донецька залізниця»в особі Дебальцевського загону воєнізованої охорони Донецької залізниці, м. Дебальцево Донецької області

до  Приватного підприємства «Фелікс», м. Краснодон Луганської області

про стягнення  106 052 грн. 50 коп.

в присутності представників сторін:

від позивача – Єнь Д.В. , дов. № Н-01/3035 від 05.12.06.;

від відповідача –не прибув;

в с т а н о в и в:

Суть спору: заявлено вимогу про стягнення з відповідача боргу у сумі 106 052 грн. 50 коп.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 106 052 грн. 50 коп. за надані послуги згідно договору №002-73  від 03.02.2004., за яким він надавав відповідачу послуги з охорони вагонів з вантажем. Вказана заборгованість за розрахунком позивача утворилась за період з 05.03.2004. по 31.12.2004.

В обґрунтування вимог за позовом та відповідними поясненнями, позивач посилається на те, що ним здійснювалася охорона вагонів з вантажем відповідача, що підтверджується відповідними маршрутами форми XY-2 про охорону 292 вагонів, тобто надані послуги на зазначену суму. Крім того, факт охорони всіх вагонів з вантажем, на думку позивача,  підтверджується копіями дорожніх відомостей, які заповнені відповідачем і в усіх дорожніх відомостях зазначено номер та дату договору про охорону вантажу. Також, будь-які претензії щодо охорони вантажів з боку відповідача, позивачу не заявлялися.

Водночас з цим, позивач вказує, що акти виконаних робіт не складалися та рахунки відповідачу не виставлялися.

Окрім цього, на підставі телефонограми Першого заступника Міністра транспорту України № 000583 від 30.10.2004. передбачено, що металобрухт класу 1А,2А,3А,4А приймається до перевезення за умови охорони.

Фактом повідомлення відповідачем про відправлення вантажу залізниця вважає зазначення в перевізних документах, а саме в дорожніх відомостях, які заповнені відповідачем, номера та дати договору про охорону вантажу.

Виконавець безпосередньо у відправника вантаж під охорону не приймав, оскільки вантаж приймався працівниками відповідної станції відправлення, а потім передавався позивачу.

В той же час, тариф у розмірі 2 грн. 50 коп. за вагонокілометр встановлений позивачем та затверджений начальником ДП «Донецька залізниця»05.02.2002.

Тобто за розрахунком позивача за період дії вказаного вище договору за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 106 052 грн. 50 коп., яку він просить стягнути на свою користь.

Відповідач, за відзивом на позовну заяву від 27.03.07., а також  доповненнями від 03.05.07., 21.05.07.,  проти позову заперечує, зокрема, посилаючись на наступне.

Укладаючи договір від 03.02.2004. сторони не погодили всіх його істотних умов, зокрема, не встановили розмір плати за надані послуги з охорони металобрухту, а лише обумовили, що розрахунки за послуги здійснюються за вільними тарифами, які визначаються за домовленістю сторін.

В той же час, фактично прийом передача вантажу під охорону на супроводження з боку позивача не здійснювалося та позивачем не доведені ті обставини, на які він посилається як на обґрунтування своїх вимог.

Окрім цього, відповідач просить застосувати до даних правовідносин строк позовної давності у 6 місяців, оскільки  спір пов’язаний із здійсненням перевезення.

З огляду на викладене та на доводи, наведені у вказаних вище документах, відповідач вважає  позовні вимоги необґрунтованими та просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши обставини справи, додатково надані  матеріали, вислухавши представників сторін,  суд  прийшов до наступного.

Між сторонами у справі 03.02.2004. був підписаний договір № 002-73 за умовами якого  «Виконавець»(позивач у справі) здійснює охорону у супроводження металобрухту за маршрутами, вказаними «Замовником»(відповідачем у справі) у межах Донецької залізниці нарядом воєнізованої охорони, «Замовник»оплачує надані послуги відповідно до розрахунку «Виконавця».

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно  до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 2.1.4 відповідач повинен внести передплату за охорону і супроводження вантажу на розрахунковий рахунок позивача, відповідно до поданого останнім розрахунку.

Пунктом 3.3. договору передбачена оплата послуг позивача на підставі передплати.

Пунктом 3.5. визначено, що  кінцевий розрахунок відповідача з позивачем здійснюється по закінченню місяця до 5 числа.

В той же час, у п.3.1. сторони узгодили, що розрахунки за послуги, пов’язані із охороною металобрухту, здійснюються за вільними тарифами, що  визначаються за домовленістю сторін, при цьому позивач, не вправі без згоди з відповідачем збільшувати вартість послуг, перевищуючі витрати встановлені калькуляцією.

До зобов’язань, що виникають на існують на підставі договору застосовуються  відповідні положення гав 63 і 66 ЦК України.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов’язується за завданням другої сторони (замовника) надати відповідні послуги, а останній - оплатити таку послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже факт виконання зобов’язання повинен бути доведений такими доказами, які сторони передбачили, укладаючи договір.

В матеріалах справи відсутні докази виконання сторонами, в тому числі і позивачем умов договору про охорону і супроводження вантажів.

Так, відповідач не подавав заявок на виділення охорони, не здійснював передплату послуг, акти прийому –здачі вагонів під охорону не складались, рахунки на оплату вартості послуг позивачем  не пред’являлись та плата за надані послуги не нараховувалась.

Позивачем не надано до суду доказів надання відповідачу відповідних рахунків або розрахунків для здійснення оплат за вказаним договором.

Слід визначити, що  позивачем до суду надані  маршрути караулу ф. XY-2 про здачу вантажу, які констатують факт виділення охорони та відповідний маршрут. В той же час, вказані документи можливо розцінювати як докази надання послуг з охорони, але вказані документи не містять розрахунків відповідних сум, призначених до оплати та не мають посилання на відповідний договір.

З огляду на викладене, та приймаючи до уваги, що позивачем не доведені суду позовні вимоги,  у задоволенні позову слід відмовити, з віднесенням судових витрат на позивача.

Водночас з цим слід визначити, що клопотання відповідача про застосування позовної давності судом не розглядається, оскільки позивачем не доведений факт надання послуг з охорони вагонів та заявлена до стягнення сума документально не підтверджена.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України,  суд

в и р і ш и в :

1.          У задоволенні позову відмовити.

2.          Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його

підписання, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Дата підписання рішення –07.06.2007.

Суддя                                                                      Т.А.Василенко