ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

05.02.2007
Справа №2-22/3022-2006

За позовом – ОП “Кримтеплокомуненерго”, в особі Євпаторійської філії

До  відповідача  - Комунального підприємства “Мирний -Наш дім” , м.Євпаторія

Про стягнення 284427,49 грн.

Суддя С.В.Яковлєв

представники:

Від позивача  -  Алієва З.І.- пред-к, дов. від 03.01.2006 р.

Від відповідача  - Шамаєва Т.Ф. – пред-к, дов. від 08.08.2006 р.

За участю  Коваль І.М. – пред-ка Управління державної реєстрації юридичних та фізичних осіб, дов. від 28.07.2006 р.

Сутність  спору: ОП “Кримтеплокомуненерго” в особі Євпаторійської філії ( далі позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства “Мирний -Наш дім” (далі відповідач) 284427,49 грн. Вимоги мотивовані тим, що між позивачем і відповідачем 01.07.2000 р.   був  укладений  договір № 1532 на відпуск  тепловою енергією , відповідно до умов якого позивач повинен був  забезпечувати відповідача  тепловою енергією, а останній оплачувати  в повному обсязі  одержану теплову енергію. На час звернення до суду відповідач не виконав умови вказаного договору , його заборгованість за одержану теплову енергію за період часу з 01.11.2002 р. по 01.07.2007 р. склала 276541,58 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 5145,37 грн.  – суми пені, 2740,54 грн.  – 3% річних.

Керуючись ст. 22 ГПК України, позивач надіслав до суду клопотання про уточнення позовних вимог (вих.№ 1005 від 01.04.2005 р.), просив стягнути з відповідача 268998,76 грн. – заборгованості, 57360,34 грн. – 3% річних, 7080,64 грн. – пені.

Представник відповідача під час  судового засідання, яке відбулось 11.04.2005 р. , з позовними вимогами не погодився. Вказавши, що позивачем зроблений розрахунок суми боргу без урахування платежів населення та сум, стягнутих на підставі рішень місцевого суду, він заявив клопотання про проведення  судово-економічної експертизи.

Суд ухвалою від 22.03-11.04.2005 р. провадження по справі припинив , призначив судово-економічну експертизу.

Після повернення матеріалів справи з експертної установи  ухвалою від 16.01.2006 р. провадження по справі було поновлено .

Під час судового засідання, яке відбулось 24.01.2006 р., представник позивача уточнив позовні вимоги ( вих№140 від 23.01.2006 р.), просив стягнути з відповідача заборгованість за теплову енергію  за період часу з 01.11.2002 р. по 01.07.2004 р.  у сумі 284998,74 грн., пеню у сумі 2278,67 грн., 3% річних у розмірі 57360,34 грн.

Відповідач надіслав відзив на позов (вих№53 від 06.02.2006 р.) , в якому з вимогами позивача не погодився, вказав, що він невірно розраховує суму заборгованості за надану теплову енергію.

Під час судового засідання, яке відбулось 21.01.2006 р. , відповідачем заявлено клопотання про проведення  незалежної судово-бухгалтерської експертизи.

Суд ухвалою від 21.02.2006 р. провадження по справі припинив, призначив додаткову судово-економичну експертизу.

Після повернення матеріалів справи з експертної установи суд, ухвалою від 28.12.2006 р. провадження по справі поновив.

Представник позивача, керуючись ст.22 ГПК України, під час судового засідання, яке відбулось 05.02.2007 р., заявив клопотання про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача 167800 грн. заборгованості, 2025,41 грн. – пені, 5873,30 грн. – 3% річних.

У судовому засіданні, яке відбулось 05.02.2007 р., представник відповідача надав клопотання про надання розстрочки виконання рішення.

Розглянувши матеріали справи , заслухавши  представників сторін, дослідивши представлені докази,  суд

В С Т А Н О В И В   :

Між позивачем і КПСУ “Наш дім”, правонаступником якого є відповідач, 01.07.2000р.  був укладений   Договір на відпуск теплової енергії  № 1532.

Відповідно до п. 1. вказаного договору позивач прийняв на себе зобов'язання  забезпечувати  тепловою енергією у вигляді  теплоносія та гарячої води, а відповідач повинен був сплачувати вартість отриманої теплової енергії (п.1.1).

Відповідач був зобов’язаний сплачувати  отриману теплову енергію в строк до 1 числа наступного за звітним місяця, у разі  неотримання коштів в зазначений строк  він сплачував пеню у розмірі  подвійної облікової ставки НБУ  ( п.6.3).

Сторони визначили, що розрахунковим періодом був місяць (п. 6.5.).

Договір був укладений на строк до 01.07.2001 р.  та вважався продовженим на наступний календарний  рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії  не буде письмового повідомлення одній із сторін про його  припинення (п.10.1 та п. 10.4.).

Під час укладення  договору № 1532 діяв Цивільний кодекс УРСР    (далі ЦК), згідно з яким в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана була зробити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, а кредитор мав право вимагати від боржника виконання його обов'язків (ст. 151 ЦК ). При цьому, згідно зі ст.ст 161, 162  ЦК зобов'язання повинні були виконуватись належним чином та у встановлений термін згідно з договором, однобічне відмовлення від виконання зобов'язань не допускається.

На момент звернення до суду набрали сили Господарський кодекс України (далі ГК України) та новий Цивільний кодекс України.

Згідно зі ст. 173 ГК України  господарським визнається зобов'язання, яке виникає між суб'єктами господарювання і іншими учасниками відносин у сфері господарювання в силу якого , один суб'єкт зобов'язаний зробити певну дію господарського або управлінського –господарського  характеру  на користь іншого суб'єкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію та ін.) або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт ( управнена сторона, у тому числі і кредитор) має право  вимагати від зобов'язаної сторони  виконання її обов'язку.

Ст.  193 ГК України визначає, що суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання  належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, не допускається відмова від виконання  зобов'язань, окрім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України  штрафними санкціями  визнаються  господарські санкції у вигляді  грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку  учасник  господарських відносин  зобов’язаний  сплатити у разі порушення  ним правил здійснення господарської діяльності.

Ст. 275 ГК України  встановлює, що за договором енергопостачання  енергопостачальне  підприємство ( енергопостачальник) відпускає  електричну енергію, пару,  гарячу і перегріту воду ( далі – енергію) споживачу ( абоненту), який зобов'язаний сплатити прийняту енергію  та дотримуватись  передбаченого  договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію  використовуваного їм енергетичного устаткування. Відпуск енергії без оформлення  договору енергопостачання не допускається. Розрахунки  за договорами енергопостачання здійснюються  на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. ( ст.276 ГК  України).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України (далі  ЦК України ) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана зробити на користь другої сторони ( кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші та ін.) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання  повинне виконуватись належним чином згідно з  умовами договору і вимогами ЦК України ( ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. 625 ЦК України  боржник , який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора  зобов'язаний сплатити суму боргу  з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

За договором постачання  енергетичними ресурсами через приєднану мережу  одна сторона ( постачальник) зобов'язується  надавати  другій стороні (споживачу, абоненту) енергетичні ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується  оплачувати вартість  прийнятих ресурсів ( ст. 714 ЦК України).

Надані позивачем документи свідчать про те, що відповідач не здійснював перерахування у повному обсязі вартості наданої першим  теплової енергії з листопада 2002 р.

Відповідно до експертного висновку та наданих документів на час звернення до суду заборгованість відповідача за теплову енергію за період часу з 01.11.2002 р. по 01.07.2004 р. з урахуванням всіх платежів склала  167800 грн.

Відповідач не надав доказів  повного перерахування вартості отриманої теплової енергії, неодержання теплової енергії в обсягах, визначених позивачем.

В силу  викладеного, приймаючи до уваги пояснення представника відповідача, вивчивши наданий позивачем розрахунок, суд прийшов до висновку, що відповідно до ст. 193, 275 ГК України,  ст.509, 625,  714 ЦК України підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача 167800  грн. заборгованості за спожиту теплову енергію, 5873,30 грн. – 3% річних.

У зв’язку з невиконанням відповідачем прийнятих на себе зобов’язань по здійсненню розрахунків за отримане тепло позивач правомірно вимагає сплати 2025,41грн. пені.

Надані відповідачем статутні документи свідчать про те, що основною метою його діяльності є  збереження житлового фонду, забезпечення  безперебійної роботи устаткування та пристроїв житлового фонду.

Відповідач надав докази наявності величезної суми заборгованості мешканців житлових будинків за отримані послуги. За таких обставин суд , керуючись ст. 83 ГПК України, вважає можливим зменшити розмір пені , яка підлягає стягненню з відповідача, до 50 грн. В частині стягнення 1975,41 грн. пені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Вивчивши клопотання відповідача, приймаючи до уваги те, що основним джерелом отримання коштів для нього є розрахунки споживачів, суд, керуючись ст. 121 ГПК України , вважає можливим надати розстрочку виконання рішення по справі на 8 місяців.

Приймаючи до уваги клопотання позивача про уточнення позовних вимог в іншій їх частині провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п.4 ст.80 ГПК України.

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача згідно зі ст. 49 ГПК України цу розмірі задоволених вимог.

За  згодою представників сторін  в ході судового засідання,  яке відбулось  05.02.2007 р., були оголошені вступна та резолютивна частини рішення. У відповідності зі ст. 84 ГПК України рішення оформлене та підписане 26.02.2007 р.

Керуючись ст.ст. 49, 80, 82-85, 121 ГПК  України, суд

ВИРІШИВ :

1.          Позов задовольнити частково .

2.          Стягнути з Комунального підприємства “Мирний – наш дім” (м.Євпаторія, смт.Мірний, вул.Шкільна, 14-а, п/р 2497 КРРУ Приватбанк м.Сімферополь, МФО 384436 , ЗКПО 30494844 та інших рахунків) на  користь Орендного підприємства “Кримтеплокомуненерго” в особі Євпаторійської філії (м.Євпаторія,  вул.Лінейна, 10, п/р 1701 в УСБ м.Євпаторія, МФО 324076, зКПО 26178681 ) 167800 грн. -  заборгованості за теплову енергію, 5873,30 грн. - 3% річних, 50 грн. пені , надавши розстрочку виконання рішення на вісім місяців з щомісячною сплатою по 21715,42 грн.

3.           Стягнути з Комунального підприємства “Мирний – наш дім” (м.Євпаторія, смт.Мірний, вул.Школьна, 14-а, п/р 2497 КРРУ Приватбанк м.Сімферополь. МФО 384436 , ЗКПО 30494844 та інших рахунків) на  користь Орендного підприємства “Кримтеплокомуненерго” в особі Євпаторійської філії (м.Євпаторія,  вул.Лінейна, 10, п/р 1701 в УСБ м.Євпаторія, МФО 324076, зКПО 26178681)  – 1038,33 грн. держмита, 72,07 грн. – витрат на забезпечення процесу.

4.          У частині стягнення 1975,41 грн. пені – у позові відмовити.

5.          В іншій частині позовних вимог – провадження у справі припинити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Яковлєв С.В.