СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"30" травня 2007 р.

Справа  № 15/124-07-3004А

16 год.58 хв.
м. Одеса

Господарський
суд Одеської області у складі:

головуючого
судді                         Петрова
В.С.

При
секретарі                                  Стойковій М.Д.

За
участю представників сторін:

від позивача -            Гуцол Н.М.,

від
відповідача -       Султанов Т.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Закритого акціонерного товариства „Фоззі-Юг” до
Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси про скасування
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Закрите акціонерне товариство
„Фоззі-Юг” звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою
в порядку адміністративного судочинства про скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій Державної податкової інспекції у Малиновському
районі м. Одеси НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_9 р. на суму 313 035 грн., посилаючись
на невідповідність вказаного рішення нормам чинного законодавства у зв'язку з
відсутністю порушення позивачем вимог Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 10 квітня 2007 р. відкрито провадження в адміністративній
справі № 15/124-07-3004А та призначено попереднє засідання.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 19 квітня 2007 р. у справі № 15/124-07-3004А закінчено
підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в засіданні
суду.

Відповідач проти позову заперечує
та вважає вимоги позивача незаконними з підстав, викладених у письмових
запереченнях на позовну заяву (а.с. 106-108), посилаючись при цьому на
правомірність рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі
313 035,00 грн., та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв'язку з набранням чинності
ІНФОРМАЦІЯ_10 р. Кодексом адміністративного судочинства України господарський
суд Одеської області зазначає, що згідно п. 6 розділу VII Прикінцевих положень
Кодексу адміністративного судочинства України до початку діяльності окружного
адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам
відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року,
вирішуються відповідним господарським судом за правилами Кодексу
адміністративного судочинства України.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи,
господарський суд встановив наступне.

З ІНФОРМАЦІЯ_11 р. по ІНФОРМАЦІЯ_12
р. на підставі направлень НОМЕР_7 від ІНФОРМАЦІЯ_13 р. та НОМЕР_8 від
ІНФОРМАЦІЯ_14 р., виданих ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, відповідно до
ст. 11 Закону України „Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990
р. працівниками ДПА в Одеській області та ДПІ у Малиновському районі м. Одеси
проводилась планова документальна перевірка фінансово-господарської діяльності
з питань дотримання Закритим акціонерним товариством „Фоззі-Юг” вимог
податкового, іншого законодавства за період з ІНФОРМАЦІЯ_15 р. по ІНФОРМАЦІЯ_16
р.

За результатами проведеної
перевірки складено акт НОМЕР_9 від ІНФОРМАЦІЯ_8 р., на підставі якого
ІНФОРМАЦІЯ_9 р. ДПІ у Малиновському районі м. Одеси  винесено рішення НОМЕР_6 про застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 313 035 грн. за порушення
позивачем, на думку відповідача, п. 1 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг”.

Проте, на думку суду, вищезазначене
рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій прийнято Державною
податковою інспекцією у Малиновському районі м. Одеси в порушення вимог чинного
законодавства, виходячи з наступного.

Як зазначено в акті перевірки від
ІНФОРМАЦІЯ_8 р., в порушення п. 1 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” позивачем не була проведена через реєстратор розрахункових операцій
з роздрукуванням відповідних документів розрахункова операція за готівкові
кошти щодо реалізації автомобілю згідно договору між ЗАТ „Фоззі-Юг” та
громадянином ОСОБА_1Так, відповідачем в акті зазначено, що розрахункова
операція в загальній сумі 62 607 проведена у касі ЗАТ „Фоззі-Юг” з оформленням
прибуткових касових ордерів від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. НОМЕР_3 на суму 36 000 грн.,
від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. НОМЕР_4 на суму 26 607 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” суб'єкти підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу
товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг
зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання
послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені
у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням
відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Як вбачається з довідки Головного
управління статистики в Одеській області НОМЕР_10, ЗАТ „Фоззі Юг” є
торговельною організацією, основними видами діяльності якої є роздрібна
торгівля в неспеціалізованих магазинах з перевагою продовольчого асортименту;
кафе; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та
тютюновими виробами, інші види оптової торгівлі; здавання в оренду власного
нерухомого майна.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1
р. між ЗАТ „Фоззі-Юг” та гр. ОСОБА_1 був укладений договір НОМЕР_1
купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до умов якого позивач
зобов'язався передати у власність гр. ОСОБА_1 належний позивачу на праві
власності (Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2, видане МРЕВ-1
УДАІ ІНФОРМАЦІЯ_2р.) автомобіль MERSEDES-BENZ S 500 вартістю 62607 грн., а гр.
ОСОБА_1. зобов'язався прийняти зазначений автомобіль та сплатити його вартість.
Так, згідно акту прийому-передачі від ІНФОРМАЦІЯ_1 р. автомобіль  MERSEDES-BENZ S 500 був переданий гр.
ОСОБА_1, та вартість вказаного автомобіля було сплачено ОСОБА_1, що
підтверджується прибутковими касовими ордерами від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. НОМЕР_3 на
суму 36 000 грн., від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. НОМЕР_4 на суму 26 607 грн.

Як з'ясовано судом, вищевказаний
автомобіль знаходився у власності ЗАТ „Фоззі-Юг” з ІНФОРМАЦІЯ_5 р., що
підтверджується договором купівлі-продажу від ІНФОРМАЦІЯ_5 р. (а.с. 100) та
свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 12).

Так, посилання відповідача на
порушення позивачем вимог п. 1 ст. 3 Закону України „Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування
та послуг” є безпідставними, виходячи з наступного.

Як встановлено судом,
вищезазначений легковий автомобіль MERSEDES-BENZ S 500 ІНФОРМАЦІЯ_6 р. був
введений в експлуатацію ЗАТ „Фоззі-Юг” як основний засіб підприємства та знаходився
на обліку на рахунку 105 (транспортні засоби), який є субрахунком
бухгалтерського рахунку 10 “Основні засоби”, що підтверджується карткою рахунку
105, наданої до суду позивачем. Як вбачається із вказаної картки рахунку 105,
позивач неодноразово здійснював модернізацію (поліпшення)  автомобілю в процесі його використання.

Відповідно до Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 “Основні засоби” затвердженого наказом Міністерства
фінансів № 92 від 27.04.2000 року, основні засоби це матеріальні активи,
які підприємство утримує з метою використання їх у процесі виробництва або
постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для
здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк
корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного
циклу, якщо він довший за рік).

Таким чином, автомобіль
MERSEDES-BENZ S 500 був основним засобом ЗАТ “Фоззі-Юг” і використовувався у
власній господарській діяльності до дати його продажу. При цьому слід
зазначити, що автомобіль до товарів не відносився та не обліковувався на
відповідному рахунку бухгалтерського обліку.

За таких обставин, здійснення
позивачем продажу вказаного автомобіля ІНФОРМАЦІЯ_7 року гр. ОСОБА_1 як
основного засобу підприємства шляхом оформлення прибуткових касових ордерів
НОМЕР_3 від ІНФОРМАЦІЯ_3 р. та НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_4 р. є правомірним,
оскільки оприбуткування готівкових коштів було здійснено відповідно до вимог
Положення про ведення касових операцій в національній валюті України,
затвердженого Постановою правління Національного банку України № 637 від
15.12.2004 р.

Твердження відповідача про те, що
на момент продажу, автомобіль був вилучений із активів (списаний із балансу)
спростовуються даними бухгалтерського обліку позивача, а саме: записом рахунку
105 від ІНФОРМАЦІЯ_1 р., який свідчить про те, що автомобіль ІНФОРМАЦІЯ_1 р.
було реалізовано як основний засіб. Так, зняття зазначеного автомобіля з  балансу було здійснено саме у зв'язку з його
реалізацією та в день його реалізації, що також відповідає нормам Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7 “Основні засоби”, затвердженого наказом
Міністерства фінансів № 92 від 27.04.2000 року. Відповідно до п.33 вказаного
Положення (стандарту) об'єкт основних засобів вилучається з активів (списується
з балансу) у разі його вибуття внаслідок продажу, безоплатної передачі або
невідповідності критеріям визнання активом. Таким чином, підставою для
вилучення з активів (списання з балансу) основного засобу є саме продаж основного
засобу.

Також судом не приймаються до уваги
посилання відповідача на те, що автомобіль є товаром, призначеним для
подальшого продажу, оскільки відповідачем не доведено, що автомобіль був
придбаний для подальшого перепродажу. Навпаки, матеріали справи свідчать про
тривале використання автомобілю у власній господарській діяльності позивача та
ведення відповідного бухгалтерського обліку автомобілю. До того ж проведеною
відповідачем перевіркою, за наслідками якої відповідачем був складений акт від
ІНФОРМАЦІЯ_8 р., не було встановлено порушень ведення позивачем бухгалтерського
та податкового обліку стосовно легкового автомобілю MERSEDES-BENZ S 500.

Разом з тим, відповідно до
преамбули Закону України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” цей закон визначає правові
засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг.

Згідно ст. 1 Закону України „Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг” реєстратори розрахункових операцій застосовуються
юридичними особами, які здійснюють операції з розрахунків в готівковій та/або в
безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків,
жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг.

Таким чином, норми Закону України
„Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг” застосовуються при продажу товарів, послуг.
При цьому доказів того, що позивачем було здійснено реалізацію автомобіля в
якості товару при здійснені роздрібної торгівлі, відповідач не надав.

Крім того, відповідно до Інструкції
про застосування плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу,
зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України № 291 від 30.11.1999 р., облік товарів
здійснюється на синтетичному рахунку 28 “Товари”, який має в своєму складі
субрахунки 281 “Товари на складі”, 282 “Товари в торгівлі” та інші субрахунки.
Також згідно п. 6 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 „Запаси”
затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 року №
246,  зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.11.1999 р. за №751/4044,
запаси включають товари у вигляді матеріальних цінностей, що придбані
(отримані) та утримуються підприємством з метою подальшого продажу.

Відтак, суд доходить висновку, що
здійснена позивачем господарська операція з продажу автомобіля як основного
засобу, що тривалий час використовувався в господарській діяльності не з метою
подальшого продажу, не підпадає до розрахункової операції в розумінні Закону
України „Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг”.

Отже, підстави для нарахування
позивачу штрафних (фінансових) санкцій відсутні, у зв'язку з чим, на думку
суду, відповідачем неправомірно застосовано до позивача штрафні (фінансові)
санкції в розмірі 313 035 грн.

Стаття 19 Конституції України
встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною  3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою
це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві
є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює  наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші
обставини,  що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень
сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків, письмових  і речових
доказів,  висновків експертів.

Згідно ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України суд оцінює  докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому,  всебічному, повному та
об'єктивному дослідженні.

Відтак, відповідач не довів суду
правомірність прийнятого ним рішення про застосування штрафних (фінансових)
санкцій НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_9 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних
осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб,
інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ст. 105 КАС України позивач має право вимагати
скасування або визнання нечинним рішення відповідача -суб'єкта владних
повноважень повністю чи окремих його положень, а також заявляти інші вимоги на
захист прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про: 1) визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і
про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про
поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу
його здійснення; 2) зобов'язання відповідача вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення певних дій; 4) стягнення з відповідача
коштів; 5) тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності
об'єднання громадян; 6) примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; 7)
примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; 8)
визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних
повноважень; суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Приймаючи до уваги вищевикладене та
оцінюючи надані докази в сукупності, господарський суд вважає, що позовні
вимоги Закритого акціонерного товариства „Фоззі-Юг” цілком обґрунтовані,
відповідають вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.
ст. 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Позов Закритого акціонерного
товариства „Фоззі-Юг” до Державної податкової інспекції у Малиновському районі
м. Одеси про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій
задовольнити.

2.          Рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій Державної податкової інспекції у Малиновському районі м.
Одеси НОМЕР_6 від ІНФОРМАЦІЯ_9 р. скасувати.

Постанову суду може бути оскаржено
в порядку, передбаченому ст. 186 КАС України.

Постанова набирає законної сили в
порядку ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 12
червня 2007 р.

Суддя