ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"19" квітня 2007 р.
Справа № 19/056-07

Розглянувши матеріали справи за
позовом Комунального підприємства „Управління
житлово-комунального господарства”, м. Славутич

до
Приватного підприємця ОСОБА_1, м. Славутич

про стягнення
12745,77  грн.

суддя Т.П.
Карпечкін

від позивача - Максимова
Ю. Ю. (дор. № 57/32-534 від 20.03.2007 року);

від відповідача -
не з'явився.

обставини справи:

Комунальне підприємство „Управління
житлово-комунального господарства” (далі - позивач) звернулось до
господарського суду Київської області з позовом до Приватного підприємця
ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення 12745,77  грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на невиконання відповідачем умов  договорів НОМЕР_1 від 15.09.2003 року та
НОМЕР_2 від 01.01.2004 року про постачання теплової енергії в гарячій воді, а
саме відповідач не оплатив своєчасно та в повному обсязі кошти за отриману
теплову енергію в результаті чого за ним утворилась заборгованість  в
загальній  сумі  11882,69 грн. за період з вересня 2004 року
по жовтень 2006 року. Додатково позивач просить стягнути з відповідача за
прострочення виконання зобов'язання пеню в розмірі 522,89 грн. та 3% річних в
розмірі 340,19 грн.

Відповідач, належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи ухвалами суду від 19.02.2007 року та від
26.03.2007 року в засідання суду не з'явився, витребуваних документів не подав,
у зв'язку з зазначеним, суд вважає за можливе відповідно до ст. 75 ГПК України
розглянути справу без його участі за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку щодо
правомірності заявлених позовних вимог з наступних підстав.

Між Комунальним підприємством
„Управління житлово-комунального господарства” (за договором -енергопостачальна
організація) та  Приватним підприємцем
ОСОБА_1 (за договором -споживач) 15 жовтня 2003 року  укладено договір НОМЕР_1 про постачання
теплової енергії в гарячій воді (далі- договір від 15.10.2003 року). За умов
договору  від 15.10.2003 року  енергопостачальна організація зобов'язана
постачати на об'єкти споживача (згідно з додатком НОМЕР_3) теплову енергію в
гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язаний оплачувати
одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни,
передбачені договором (п. 1.1 договору). Теплова енергія постачається споживачу
в обсягах згідно з додатком 1 до договору у вигляді гарячої води на потреби
опалення -в період опалювального сезону (п. 2.1 договору). Розрахунки за
теплову енергію, що споживається, проводяться виключно в грошовій формі
відповідно до встановлених тарифів (п. 6.1 договору). Розрахунковим періодом є
календарний місяць. Споживач сплачує вартість спожитої теплової енергії за розрахунковий
період на протязі 5-ти днів з моменту отримання рахунків на оплату та актів
виконаних робіт від енергопостачальної організації (п. 6.3 договору). Договір
набуває чинності з дня його підписання представниками сторін і діє до повного
взаєморозрахунку. Термін надання послуги з 15.10.2003 року по 15.10.2004 року
(п. 10.1 договору).

Сторонами підписано додатки
НОМЕР_3, НОМЕР_4 та протокол розбіжностей до договору від 15.10.2003 року
(копії наявні в матеріалах справи).

01.01.2004 року Комунальне підприємство
„Управління житлово-комунального господарства” (за договором -енергопостачальна
організація) та Приватний підприємць ОСОБА_1 (за договором -споживач) уклали
аналогічний договір НОМЕР_2 про постачання теплової енергії в гарячій воді
(далі-договір від 01.01.2004 року).

Істотні  умови договору від 01.01.2004 року аналогічні
умовам договору від  15.10.2003 року.

До договору від 01.01.2004 року
сторони підписали додатки НОМЕР_3, НОМЕР_5 та НОМЕР_4 копії яких наявні в
матеріалах справи.

Позивач виконував зобов'язання за
договорами належно, що підтверджується актами виконаних робіт та актами про
використання теплової енергії копії яких наявні в матеріалах справи.

Також матеріалами справи
підтверджено те, що позивач своєчасно пред'являв відповідачу рахунки-фактури на
оплату за спожиту теплову енергію.

Відповідач зобов'язання за
договорами виконував неналежно в результаті чого за ним утворилась  заборгованість  за
фактично  спожиту  теплову
енергію  за  період з вересня 2004 року по жовтень 2006
року в загальній сумі 11882,69 грн.

Додатково позивач нарахував
відповідачу за прострочення виконання зобов'язання пеню в розмірі 522,89 грн.
та 3% річних в розмірі 340,19 грн.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним
чином, про причини неявки суду не повідомив.

Судом оглянуті оригінали документів
залучених до матеріалів справи.

При вирішенні спору судом
враховано, що згідно п. 4 Прикінцевих положень Господарського кодексу України
(надалі по тексту -ГК України), прикінцевих та перехідних положень  Цивільного кодексу  України (надалі  по тексту -ЦК України), щодо господарських та
цивільних відносин, які виникли до набрання ним чинності, положення ГК України
та ЦК України застосовуються до тих прав
і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним
чинності.

Відповідно до ст. 193 ГК України
суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України.

У відповідності до ч. 6 та ч. 7 ст.
276 Господарського кодексу України розрахунки за договором енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або оплата, що проводиться за фактично
відпущену енергію.

Приписами п. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України передбачено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін)
його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позовні вимоги в частині основного
боргу в сумі 11882,69 грн. підтверджені належними доказами наявними в
матеріалах справи та визнаються відповідачем, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 6 ст. 231
Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою
ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами.
Якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань” №
543/965-ВР від 22.11.1996 року платники
грошових  коштів  сплачують
на  користь одержувачів цих коштів
за прострочення платежу пеню в  розмірі,
що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за
який сплачується пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного Закону.

Позовні вимоги в частині стягнення
пені в розмірі  522,89 грн. підлягають
задоволенню.

З приводу розрахунку пені суд
вважає за потрібне зазначити наступне:

У відповідності  до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування
штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня,
коли зобов'язання мало бути виконано.

З розрахунку пені наданого
позивачем вбачається, що позивач нараховував пеню за більший період ніж шість
місяців, але позивач не вірно обрахував суми пені в сторону зменшення, що не
вплинуло на  загальну суми пені заявленої
до стягнення, тому судом задоволено позовні вимоги в частині стягнення
пені.

Відповідно до ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Позовні вимоги в частині стягнення
3% річних в сумі 340,19 грн. підлягають задоволенню.

Таким чином позов підлягає задоволенню
повністю.

Судові витрати відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82-85
ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1.
Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути   з
Приватного підприємця ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, код НОМЕР_6) на користь Комунального підприємства „Управління
житлово-комунального господарства” (07100, Київська область, м. Славутич, вул.
Військових будівельників, 8, код 31476318) - 11882 (одинадцять тисяч вісімсот
вісімдесят дві) грн. 69 коп. основного боргу, 522  (п'ятсот двадцять дві) грн. 89 коп. пені, 340
(триста сорок) грн. 19 коп.  3 % річних
та судові витрати: 127 (сто двадцять сім) грн. 45 коп. державного мита та 118
(сто вісімнадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
Київської області набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з
дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в
апеляційному або касаційному порядку.

Суддя

Рішення
підписано 23.04.2007 року