ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р.
№ 01/1838

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Хандуріна М.І., –головуючого,

Панової І.Ю.,

Мамонтової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні  касаційну  скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "АгроНіка"

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду  від 17 квітня  2007 року

у справі
№ 01/1838 господарського суду Черкаської області

за заявою
Української аграрної біржі

до
Виробничого сільськогосподарського кооперативу ім.Шевченка

про
визнання банкрутом,

арбітражний керуючий
Кривошея О.І.,

за участю представників сторін:

Української аграрної біржі –Арбузов О.О. (дов. від 16.06.2007),

ВСК ім.Шевченка –арбітражний керуючий Кривошея О.І.,

ТОВ "АгроНіка" –Стратілов К.Г. (дов. від 15.01.2007);

встановив:

У березні 2006 р. Українська аграрна біржа звернулася до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство Виробничого сільськогосподарського кооперативу ім. Шевченка, вказуючи на його неспроможність виконати наказ господарського суду від.27.07.2004 р. про стягнення з боржника 777471,59 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 31.03.2006 р. заява прийнята до розгляду та порушено провадження у справі. Введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Кривошея О.І.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 17.11.2006 р. визнано вимоги конкурсних кредиторів у справі про банкрутство Виробничого сільськогосподарського кооперативу ім. Шевченка.

Постановою господарського суду Черкаської області від 01.12.2006 р. Виробничий сільськогосподарський кооператив ім. Шевченка визнаний банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком 12 місяців. Ліквідатором  призначено арбітражного керуючого Кривошея О.І.

Ліквідатор Кривошея О.І. звернувся до суду із заявою про визнання недійсним договору оренди майна № 1/2006 від 01.12.2006 р., укладеного між ТОВ "АгроНіка" та спілкою власників майна реорганізованого КСП ім. Шевченка.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26.02.2007 р. (суддя Чевгуз О.В.) договір оренди майна № 01/2006 від 01.12.2006 р., укладений між ТОВ "АгроНіка" та спілкою співвласників реорганізованого КСП ім. Шевченка визнано недійсним.

Постановлено вилучено у ТОВ "АгроНіка" і передати Виробничому сільськогосподарському кооперативу ім. Шевченка  отримані за недійсним договором оренди майна 35 об'єктів нерухомості загальною вартістю 33570 грн., 36 одиниць автомобільної, офісної та медичної техніки загальною вартістю 93507 грн., 257 найменувань сільськогосподарської техніки, знарядь та обладнання загальною вартістю 284416 грн., незавершене будівництво, пасіку, посівний ячмінь, незавершене виробництво по рослинництву та 10 голів великої рогатої худоби загальною вартістю 434899 грн., а всього на загальну суму 1148525 грн., відповідно до додатку № 1 до недійсного договору.

Накладено арешт на все майно ВСК ім. Шевченка, яке передане у оренду ТОВ "АгроНіка".

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17.04.2007 р. (колегія суддів у складі: Рудченко С.Г. –головуючий, Міщенко П.К., Разіна Т.І.) ухвала господарського суду Черкаської області від 26.02.2007 р. залишена без змін.

В касаційній скарзі  ТОВ "АгроНіка" просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 26.02.2007 р. та постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17.04.2007 р., справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. В обґрунтування посилається на невідповідність оскаржуваних судових рішень Конституції України, нормам матеріального та процесуального права.

ВСК ім. Шевченка у відзиві на касаційну скаргу зазначає, що оскаржувані судові рішення в повному об'ємі ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а посилання касатора не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи, а тому касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню  з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у зв'язку із заборгованістю колгоспу ім. Шевченка (правонаступником якого є Виробничий сільськогосподарський кооператив ім. Шевченка) перед бюджетом  31.12.1999р. все його рухоме  майно та майно права були внесені  до податкової застави, про що в державному реєстрі застав рухомого майна 12.04.2000 р. вчинено запис про заставу  № 24-511.

18.02.2000 р. загальними зборами уповноважених членів колгоспників ім. Шевченка, оформленими протоколом № 1, прийнято рішення про реорганізацію колгоспу ім. Шевченка у виробничий сільськогосподарський кооператив ім. Шевченка, який є правонаступником колгоспу.

20.02.2002 р. відповідно до протоколу № 2 власників земельних та майнових паїв затверджено Статут та установчий договір ВСГ ім. Шевченка, які 15.03.2000 р. зареєстровані Кам'янською райдержадміністрацією.

Згідно з додатком до установчого договору, засновниками ВСК ім. Шевченка являються 304 фізичні особи –колишні працівники колгоспу ім. Шевченка.

05.05.2001 р. Кам'янською райдержадміністрацією зареєстровано зміни та доповнення до Статуту ВСК ім. Шевченка, прийняті загальними зборами засновників.

Відповідно до положень Статуту ВСК ім Шевченка створений в результаті  реорганізації колгоспу ім. Шевченка для спільного виробництва продукції сільського господарства з обов'язковою трудовою участю в його діяльності членів кооперативу і отримання прибутку. Кооператив є правонаступником прав та обов'язків колгоспу ім. Шевченка.

П. 2.1 Статуту встановлено, що засновниками кооперативу є особи, зазначені в установчому договорі.

Відповідно до п. 4.3 Статуту кооператив відповідає за своїми зобов'язаннями всім належним йому майном. Засновники відповідають по зобов'язаннях кооперативу в межах всіх майнових внесків у статутний фонд, включаючи не внесену частку внеску.

Кооператив є власником майна, переданого йому засновниками у власність, продукції, виробленої в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом (п. 5.1 Статуту).

До майна кооперативу належать внески засновників кооперативу, такі як будівлі, споруди, обладнання та інші, а також інші майнові права, матеріальні цінності, грошові кошти.

Таким чином, з моменту утворення Виробничого сільськогосподарського кооперативу  все майно засновників кооперативу стало власністю  утвореного підприємства  і кооператив всім належним йому майном несе відповідальність за своїми зобов'язаннями, а тому і розпоряджатись  цим майном може тільки кооператив у встановленому порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01.12.2006 р. між спілкою співвласників майна реорганізованого КСП ім. Шевченка та ТОВ "АгроНіка" укладено договір оренди майна № 1/2006, відповідно до умов якого співвласники майна передали ТОВ в оренду майно відповідно до додатку № 1 до договору.  Згідно з додатком № 1 до договору ТОВ "АгроНіка" отримало в оренду 35 об'єктів нерухомості загальною вартістю 335707 грн., 36 одиниць автомобільної, офісної та медичної техніки загальною вартістю 93507 грн., 257 найменувань сільськогосподарської техніки, знарядь та обладнання загальною вартістю 284416 грн., незавершене будівництво, пасіку, посівний ячмінь, незавершене виробництво по рослинництву та 10 голів великої рогатої худоби загальною вартістю 434899 грн., а всього на загальну суму 1148525 грн. Договір укладено на строк до 01.12.20011 р.

Ліквідатор боржника, звернувшись до суду із заявою про визнання договору оренди № 01/2006 від 01.12.2006 р. вказував на те, що укладання спірного договору є бажання уникнути матеріальної відповідальності по зобов'язаннях божника –ВСК ім. Шевченка, які виникли в період виробничої діяльності кооперативу.

Місцевий господарський суд, визнаючи недійсним договір оренди від 01.12.2006 р. № 1/2006 правильно встановив виходив з того, що спірний договір укладено співвласниками майна ВСК ім. Шевченка, які не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення такого договору,  спірна угода не відповідає загальним вимогам, передбаченим ст. 203 ЦК України, а також  вчинена у формі, що не відповідає вимогам закону.

Апеляційний господарський суд, погодився із висновком суду першої інстанції, залишивши ухвалу господарського суду без змін.

Дані висновки судів в повній мірі  відповідають зазначеним вимогам, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному і об’єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ст.41 ГПК України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченого цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Пунктом 11 ст.17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»встановлено, що розгляд заяв керуючого санацією про визнання угод недійсними і повернення всього отриманого за такою угодою здійснюється господарським судом у процедурі провадження у справі про банкрутство, якщо угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті кредиторам завдані або можуть бути завдані збитки або якщо угода укладена з окремим кредитором і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов’язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв’язку з його виходом зі складу учасників боржника.

Суд першої інстанції надав належну юридичну оцінку обставинам справи і дійшов вірного висновку стосовно того, що  однією із сторін договору оренди № 1/2006 є співвласники майна ВСК ім. Шевченка у кількості 282 осіб.  А оскільки суду не було надано доказів, які б підтверджували б право  співвласників на вільне волевиявлення свого відношення стосовно права власності на майнові права, які відповідно до Статуту вони передали при вступі до кооперативу, суди дійшли законного та обґрунтованого висновку про відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності для укладення спірного договору оренди.

Крім того, на час укладення спірного договору оренди, все рухоме майно та майнові права банкрута були внесені до податкової застави, про що в Державному реєстрі застав рухомого майна 12.04.2000 р. вчинено запис про заставу за № 24/511. відповідно до витягу № 3112378 від 14.04.2005 р. із Державного реєстру застав рухомого майна термін дії податкової застави продовжено о 13.04.2010 року.

Наявність заборгованості ВСК ім. Шевченка перед бюджетом на момент укладення спірного договору оренди сторонами в судових засіданням не заперечувалось та підтверджено матеріалами справи.

В той час, як п. "а" п.п. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами"  платник податків, активи якого перебувають у податковій заставі, здійснює вільне розпорядження ними, за винятком операцій, що підлягають письмовому узгодженню з податковим органом, зокрема, купівлі чи продажу, інших видів відчуження або оренди (лізингу) нерухомого та рухомого майна, майнових чи немайнових прав, за винятком майна, майнових та немайнових прав, що використовується у підприємницькій діяльності платника податків (інших видах діяльності, які за умовами оподаткування прирівнюються до підприємницької), а саме готової продукції, товарів і товарних запасів, робіт та послуг за кошти за цінами, що не є меншими за звичайні.

Таким чином, укладаючи договір оренди без згоди податкового органу за наявності податкової застави, засновники кооперативу не дотримано вимог п.8.6 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" та порушено  права інших конкурсних кредиторів, що відповідно до ч. 11 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є підставою для визнання угоди недійсною.

Посилання в касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення вимог процесуального законодавства, що можуть слугувати підставами до скасування постанови, оскільки під час розгляду справи у касаційному провадженні підтвердження не знайшли.

Інші доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів над іншими, що суперечить вимогам ст. 111-7 ГПК України, і тому до уваги не беруться.

Враховуючи те, що у касаційній інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи у суді першої інстанції за винятком процесуальних дій, пов'язаних із встановленням обставин справи та їх доказуванням, прийнята постанова відповідає  нормам чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "АгроНіка"  залишити без задоволення.

Постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 17 квітня 2007 року у справі №  01/1838  залишити без змін.

Головуючий:                                                                      М.І. Хандурін

Судді:                                                                                      І.Ю. Панова

О.М. Мамонтова