ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2007                                                                                             Справа № А36/395

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Верхогляд Т.А. (доповідача),

суддів: Сизько І.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання Чоха Є.О.,

за участю представників сторін:

від позивача:   Годованець Є.О., довіреність №1 від 01.11.06, представник;

Годованець В.В., довіреність №4 від 04.01.07, представник;

від відповідача: Жаворонков С.М., довіреність №41653/10/10-039 від 12.10.06,  начальник юридичного відділу;

Воронкова Н.І., довіреність №46244/10/10-039  від 15.11.06,  старший державний податковий ревізор-інспектор;

Олійник Ж.В., довіреність №46243/10/10-039  від 15.11.06,  державний податковий інспектор

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська на  постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  18.12.06р. у справі  №А36/395

за позовом приватного науково-технічного підприємства “Регіон”,

м. Дніпропетровськ;

до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська;

про визнання недійсним та скасування рішення.

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду Дніпропетровської області  від  18.12.06р. у справі  №А36/395 за позовом приватного науково-технічного підприємства “Регіон”, м. Дніпропетровськ, до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання недійсним та скасування рішення адміністративний позов задоволено. Визнано недійсними податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська від 26.04.2006 року №/0 та від 07.06.2006 року №/1. Стягнуто з державного бюджету на користь позивача 3,40 грн. судових витрат.

Постанова мотивована наступним:

-          перевіркою позивача від 07.04.2006 року на підставі акту №707/23-2/24228435 встановлено неправомірне віднесення до сум податкового кредиту вересня –грудня 2004 року податку на додану вартість у сумі 17 834,00 грн. та податкового кредиту вересня –жовтня 2005 року податку на додану вартість в сумі 9637,00 грн., що є порушенням п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість”;

-          зазначені висновки зроблені відповідачем на підставі перевірки документів стосовно угод між позивачем з ТОВ “Ультра” від 01.09.2004 року № 12 та з ТОВ “Хатор-Синтез” від 01.09.2005 року № 5, установчі та статутні документи яких визнані недійсними з моменту їх реєстрації на підставі рішень господарського суду;

-          нарахування податкового кредиту за зазначені вище періоди позивач провів відповідно до п.п.7.2.6 п.7.2 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” відповідно до податкових накладних ТОВ “Ультра” та ТОВ “Хатор-Синтез” до визнання недійсними їх установчих та статутних документів.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  18.12.06р.  у даній справі скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач вважає, що доводи скаржника є безпідставними та необґрунтованими. Просить постанову господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу –без задоволення.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідачем проведено перевірку Позивача щодо дотримання вимог податкового законодавства позивачем за період з 01.01.2003р. по 01.01.2005р., за результатами якої складено акт №707/23-2/24228435 від 07.04.2006р.

На підставі вказаного акту перевірки Державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Дніпропетровська прийнято рішення від 26.04.2006р. №/0 про визначення позивачу податкового зобов’язання (з урахуванням штрафних (фінансових) санкцій) по податку на додану вартість на загальну суму 39425грн. 00 коп., в тому числі за основним платежем 26283грн. 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції 13142грн.00коп.

Внаслідок адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення у порядку ст. 5 Закону України „ Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами " №2181-ІІІ від 21.12.2000р. із змінами та доповненнями (в подальшому „Закон №2181") відповідачем винесено рішення від 07.06.2006р. №/1 про визначення позивачу додатково податкового зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 48 грн. 00 коп., в тому числі за основним платежем 32 грн. 00 коп. та штрафні (фінансові) санкції 16 грн. 00коп.

Відповідно до п.п.7.2.4.п.7.2. ст.7 Закону України „Про податок на додану вартість" за № 168/97-ВР, право на нарахування податку та складання податкових накладних надане особам, зареєстрованим як платники податку на додану вартість у порядку ст.9 цього Закону. Порядок складання податкової накладної визначено п.п.7.2.3 п.7.2 ст.7 зазначеного Закону.

Відповідно до п.п.7.2.6. Закону України „Про податок на додану вартість" податкова накладна видається платником податку, який поставляє товари, послуги, на вимогу отримувача, та є підставою для нарахування податкового кредиту.

Угоди між позивачем та ТОВ „Ультра", позивачем та ТОВ „Хатор - Синтез" є укладені та виконані у натурі, що підтверджується відповідачем у Акті перевірки. На підставі цих угод були видані податкові накладні.

Сума податкового зобов'язання була віднесена Позивачем до податкового кредиту на підставі податкових накладних, виданих ТОВ „Ультра" та TOE „Хатор - Синтез", які були зареєстрованими платниками ПДВ, що підтверджується рішенням господарського суду Дніпропетровській області від 17.11.2005р. по справі N 27/166 та від 14.03..06р. по справі №36/64.

ТОВ „Ультра" та ТОВ „Хатор - Синтез" здавали звітність та платили податки за період, у якому були укладені угоди з позивачем та у наступні періоди, що підтверджується довідкою Відповідача. Це свідчить про те що підприємства не були фіктивними, а працювали та були належними платниками податку.

Відповідно до п.9.8 ст.9  Закону України „Про податок на додану вартість" реєстрація особи як платника ПДВ діє до дати її анулювання, яке відбувається, зокрема, за наявності рішення суду про недійсність реєстраційних документів юридичної особи. Таким чином, ст.9 Закону України „Про податок на додану вартість" прямо встановлені наслідки ліквідації юридичної особи на підставі рішення суду, зокрема у зв'язку з недійсністю реєстраційних документів —це поточне, а не за минулий період анулювання реєстрації (свідоцтва про реєстрацію) платника ПДВ.

У випадку з укладеними угодами, які не є недійсними тільки тому, що недійсними виявилися реєстраційні документи юридичної особи, реєстрація платника залишається дійсною до моменту її анулювання. Відповідно, дійсними є всі податкові накладні такого платника, видані в період його реєстрації.

П.п.7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України “Про податок на додану вартість” заборонено включати до податкового кредиту будь-які витрати по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями, іншими подібними документами згідно з п.п.7.2.6 цього пункту.

У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність у вигляді фінансових санкцій, установлених законодавством, нарахованих на суму податкового кредиту, не підтверджену зазначеними цим підпунктом документами.

Таким чином, Закон України “Про податок на додану вартість” визначає лише один випадок не включення до складу податкового кредиту витрат по сплаті податку –відсутність податкової накладної. Інших підстав Закон не передбачає.

Матеріалами справи підтверджено, що на період перевірки позивач мав всі необхідні податкові накладні для підтвердження сум податкового кредиту.

За вищезазначеними договорами до валових витрат виробництва та до складу податкового кредиту у перевіряємий період відніс витрати, понесені ним до визнання в судовому порядку недійсними установчих документів своїх контрагентів.

Таким чином є безпідставними доводи апеляційної скарги стосовно неправомірного включення позивачем до складу податкового кредиту сум ПДВ за податковими накладними осіб, які не були зареєстровані платниками податку на додану вартість та не мали права на нарахування та складання податкових накладних.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Дніпропетровська   залишити без задоволення.

Постанову господарського суду Дніпропетровської області  від  18.12.06р. у справі  №А36/395 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом одного місяця безпосередньо  до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя:                                                            Т.А. Верхогляд

Суддя                                                                                І.А. Сизько

Суддя                                                                                        І.В. Тищик

Ухвалу складено в повному обсязі 23.04.2007 року.