ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2007 р.
№ 2-26/20-2007

Вищий  господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого, судді                    М.В.Кузьменка,

судді                                        І.М.Васищака,

судді                                        В.М.Палій,

розглянувши    касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Атлантис ЛТД"

на                          постанову Севастопольського апеляційного господарського суду

від 07.05.2007р.

у справі            №2-26/20-2007

за позовом       Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантис ЛТД"

до                         Комунального підприємства "Управління селищного господарства"

3-тя особа             Фороська селищна рада

про                       стягнення 65 421,0 грн.,

за участю представників:

від позивача: Усатенко Н.О. (довіреність у справі),

від відповідача: не з'явився,

від 3-тьої особи: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Атлантис ЛТД" звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до Комунального підприємства "Управління селищного господарства", 3-тя особа Фороська селищна рада і просило суд стягнути з відповідача 65 421,0 грн. вартості невід'ємних поліпшень, зроблених  під час оренди комунального майна.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами договору оренди.

Відповідач, заперечуючи заявлений позов, посилається на відсутність у позивача права на відшкодування вартості невід'ємних поліпшень, оскільки  позивач належним чином не оформив дозвільну документацію.

Рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007р. (суддя Проніна О.Л.) позов задоволено повністю: присуджено до стягнення з відповідача 65 421,0 грн. боргу.

Вказане рішення мотивовано тим, що відповідно до ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якщо орендар за рахунок власних коштів, за згодою орендодавця здійснив поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний йому компенсувати зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна.

Постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.05.2007р. (головуючий, суддя О.Л.Котлярова, судді І.В.Антонова, О.В.Дугаренко) рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що відповідач здійснює свої повноваження орендодавця майна комунальної територіальної громади тільки за наявності відповідного рішення виконавчого комітету Фороської селищної ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про реконструкцію орендованого майна.

Оскільки рішенням виконавчого комітету Фороської селищної ради за №65 від 26.03.2006р. було відмовлено у реконструкції об'єкту комунального майна, яке було предметом договору оренди, то підстав для відшкодування позивачу невід'ємних поліпшень, зроблених ним під час оренди комунального майна, немає.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій  просить суд її скасувати як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права, залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи касаційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом норм матеріального та процесуального права  при ухваленні оскаржуваного судового акта, знаходить касаційну скаргу такою, що підлягає  задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами двох інстанцій між позивачем та відповідачем на конкурсній основі був укладений договір оренди майна №16-а, яке знаходиться у комунальній власності Фороської селищної ради. Відповідно до п.5.1.1. вказаний договір вступив в дію з 01.04.2003р.  та припинив дію 01.04.2006р.

Відповідно до п.2.2. договору та додаткової угоди до нього від 01.03.2004р.  об'єктом оренди є нежитлове приміщення, площею 160,4 кв.м, розташоване в смт.Форос, вул.Космонавтів,18.

Пунктом 3.3.1 договору передбачено, що орендар (позивач) за  згодою (оформленою окремою угодою) з орендодавцем (відповідачем) здійснює поліпшення майна (у тому числі переобладнання, перепланування тощо). Неузгоджені поліпшення майна компенсації не підлягають.

Згідно п.3.4.2 договору майно передається в оренду з метою  надання орендарем послуг населенню відносно продажу продовольчих товарів, кафе.

Вказаний договір у встановленому законом порядку пролонгований не був, у зв'язку із закінчення строку його дії. Рішенням господарського суду АР Крим від 07.09.2006р. в іншій справі №2-5/9463-2006 товариству "Атлантис ЛТД" відмовлено у задоволенні позову  щодо спонукання КП "Управління селищного господарства" до укладання договору на новий строк.

У зв'язку з чим позивач звернувся до суду за даним позовом про стягнення з відповідача 65 421,0 грн. вартості невід'ємних поліпшень, зроблених ним під час оренди комунального майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної у встановленому законом порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором.

Вказана норма кореспондується із ст.778 ЦК України, частиною 3 якої визначено, що якщо поліпшення речі зроблено за згодою наймодавця, наймач має право на відшкодування вартості необхідних витрат або на зарахування їх вартості в рахунок плати за користування річчю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що орендар (наймач) має право на відшкодування витрат на поліпшення орендованого майна за умови їх здійснення за згодою орендодавця (наймодавця).

Як вбачається з матеріалів справи, Виконавчий комітет Фороської селищної ради своїм рішенням №32 від 25.04.2003р. надав позивачу дозвіл на здійснення проектно-вишукувальних робіт щодо реконструкції орендованого приміщення.

09.08.2003р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до договору оренди, відповідно до п.1.1. якої сторони погодились, що для використання об'єкту оренди –складських приміщень магазину "Форос" за цільовим використанням: магазин продовольчих товарів та кафе (п.3.4.2 договору), необхідно виконати перепланування, переобладнання та необхідні оснащення орендованого майна.

У пункті 1.2. цієї додаткової угоди зазначено, що розглянувши надану орендарем проектно-кошторисну документацію, розроблену на підставі рішення виконавчого комітету Фороської селищної ради №32 від 25.04.2003р., діючи на підставі пункту 3.3.1 договору, орендодавець узгоджує виконання невід'ємних поліпшень об'єкта оренди, вартість яких визначена кошторисом та складає 170 231,0 грн. та дає згоду на виконання робіт (а.с.25т.1)

Додатковою угодою №3 до договору оренди, сторони домовились про внесення змін до п.1.2 додаткової угоди №2, відповідно з якими, орендодавець узгоджує виконання невід'ємних поліпшень об'єкту оренди, вартість яких визначена кошторисом та складає 166 277,0 грн. та дає згоду на виконання робіт по реконструкції, переплануванню та переобладнанню під кафе та магазин продовольчих товарів вбудованих нежитлових приміщень (бувші складські), які знаходяться у одноповерховій прибудові жилого будинку №18 по вул.Космонафтів в смт.Форос, загальною площею 160,4 кв.м. (а.с.28 т.1).

Укладений між сторонами договорів оренди та додаткові угоди до нього не визнані у встановленому чинним законодавством порядку недійсними, а відтак, в силу ст.629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наявність згоди орендодавця (відповідача) на здійснення позивачем поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, вартість яких згідно звіту про ідентифікацію та оцінку здійснених на вбудовано-прибудованих приміщеннях магазину, розташованого за адресою: смт.Форос, вул.Космонавтів, 18, складає 65 421,12 грн. (а.с.29-30 т.1), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для її стягнення з відповідача.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про реконструкцію орендованого комунального майна, а за умови відмови виконавчим комітетом Фороської селищної ради у такій реконструкції, позов не підлягає задоволенню.

Так, відповідно до розділу 2 Статуту відповідача, останній виконує визначені статутом виробничі завдання з утримання, ремонту та реконструкції об'єктів жилого фонду та зовнішнього благоустрою селищ. Основним напрямком діяльності відповідача є, зокрема, утримання та ремонт жилого фонду та вбудованих приміщень, які знаходяться на балансі відповідача; здійснення реконструкції, будівництва та ремонту об'єктів зовнішнього благоустрою, жилого фонду селищної ради; виставлення планів реконструкції, будівництва та ремонту об'єктів зовнішнього благоустрою, забезпечення технічною документацією об'єктів реконструкції будівництва та ремонту.

При цьому, положення названого Статуту не містять застережень відносно того, що здійснювати свою діяльність з наведених вище напрямків, відповідач має з дозволу виконкому. Згідно п.2.2.7 Статуту, такий дозвіл відповідач має отримати лише у разі укладання договорів оренди нерухомого майна та обладнання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах,  й ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому у суду апеляційної інстанції не було правових підстав для його скасування.

За таких обставин, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, як така, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а рішення суду першої інстанції залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 –11111 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлантис ЛТД" задовольнити.

2. Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 07.05.2007р. у справі №2-26/20-2007 скасувати.

3. Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 12.02.2007р. залишити в силі.

Головуючий, суддя                                                            М.В.Кузьменко

Суддя                                                                                І.М.Васищак

Суддя                                                                                В.М.Палій