ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2007 р.
№ 2-7/495.1-2007 (2-14/1335-2006)

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. –головуючого

Волковицької Н.О.

Рогач Л.І.

за участю представників:

позивача
Мосиєнко Д.В. –довіреність від 27.06.2007 р.

відповідача
Попович І.Я.. –довіреність від 01.06.2007 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу
Управління кооперативної торгівлі та ринків “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки

на постанову
від 21.03.2007 Севастопольського апеляційного господарського суду

у справі
№ 2-7/495.1-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
Управління кооперативної торгівлі та ринків “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки

до
Товариства з обмеженою відповідальністю “Торговий дім “Фаворит”

про
стягнення 60672,24 грн.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2005 року Управління “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки”  звернулося до господарського суду Автономної Республіки Крим з позовом до ТОВ “Торговий дім “Фаворит” про стягнення 60672,24грн. збитків, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що несплата відповідачем комунальних послуг за період травень –листопад 2005р. у сумі 60672,24грн., пов’язаних з утриманням території ринку, яку займає відповідач, є  збитками, а тому  на підставі приписів статей 1166 та 1192 Цивільного кодексу України вказана сума підлягає стягненню в повному обсязі, з особи якою ця шкода завдана.

Рішенням господарського суду Автономної республіки Крим                   від 20.03.2006р., залишеним без змін постановою від 10.05.2006р. Севастопольського апеляційного господарського суду, позовні вимоги задоволені частково, а саме, стягнуто з ТОВ “Торгівельний Будинок “Фаворит” на користь Управління Кримкоопринторг” Кримспоживспілки 46034,10 збитків та судові витрати. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 19.09.2006 судові рішення у справі скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою скасування судових рішень Вищим господарським судом України стало те, що розглядаючи даний спір судами не було встановлено, зокрема, правову природу спірної суми за позовною заявою, а саме, чи підпадає вона під ознаки збитків за приписами  діючого законодавства, чи навпаки є сумою заборгованості за надані послуги, стягнення якої регулюється іншими нормами господарського та цивільного законодавства та інші складові  цивільного правопорушення, необхідні для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, а саме як –то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Під час нового розгляду Управління “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки”, наданою у судовому засіданні заявою, уточнило позовні вимоги та просило суд у зв’язку з тим, що відповідачем з 01.05.2005 р. не вноситься плата за розміщення тимчасових споруд (павільйонів) на торговій площі Центрального ринку, а також відмовою укласти договори на обслуговування займаних торгівельних місць, на підставі, зокрема, статей 526, 549, 552, 610, 611, 612, 623, 624, 625 Цивільного кодексу України, статей 224, 225, 229, 230, 231, 236 Господарського кодексу України стягнути з ТОВ “Торговий дім “Фаворит” на користь Управління “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки” збитки, спричинені в період з 01.05.2005 р. по 31.12.2005 р. в сумі 61 568, 00 грн. та судові витрати (том 2 а.с. 33).

У відзиві на позовну заяву ТОВ “Торговий дім “Фаворит” проти позову заперечував, звертаючи увагу суду, зокрема на те, що природа суми, яку позивач просить стягнути не підпадає під ознаки збитків в розумінні діючого законодавства.

Крім того, відповідач зауважував, що предметом спору є стягнення суми збитків за надані позивачем послуг за період з травня по листопад 2005 р. на підставі договору № 45 від 31.12.2003 р. Проте, відповідач вважає, що позивачем не доведено факт надання відповідачу яких –небудь комунальних послуг.

За умовами договору № 45 від 31.12.2003 р., на який посилається позивач, відповідач зобов’язаний самостійно проводити прибирання прилеглої до займаного приміщення території, що фактично здійснювалось відповідачем за рахунок власних коштів.

Витрати за споживання електроенергій також здійснювалось відповідачем самостійно на підставі договору № 2570 від 16.02.2005 р., укладеному з електропостачальною організацію.

Витрати пов’язані з охороню ТОВ “Торговий дім “Фаворит” також здійснювалися відповідачем самостійно на підставі договору з охоронною організацією.

Під час нового розгляду, рішенням господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.02.2007 р. (суддя Дворний І.І.) в позові відмовлено.

Мотивуючи рішення господарський суд дійшов висновку, що протиправна поведінка відповідача та причинний зв’язок між понесеними позивачем витратами та несплатою ТОВ “Торговий дім “Фаворит” вартості комунальних послуг відсутні, а тому заявлена Управлінням “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки” до відшкодування сума не підпадає під ознаки збитків. Вказана сума за своєю природою є заборгованістю за надані комунальні послуги, проте, відповідної вимоги про стягнення заборгованості позивачем заявлено не було.

Крім того, суд зазначив, що оскільки договір про оплату комунальних послуг по тимчасовим приміщенням № 45 від 31.12.2003 р. припинив свою дію 31.12.2004 р., відмова відповідача від оплати комунальних послуг за період з 01.05.2005 р. по 31.12.2005 р. є правомірною, а тому ТОВ “Торговий дім “Фаворит” порушень господарських зобов’язань не припускало.

За апеляційною скаргою Управління “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки” Севастопольський апеляційний господарський суд (судді: Плут В.М., Гонтар В.І., Щепанська О.А.), переглянувши рішення від 02.02.2007 р. в апеляційному порядку, постановою від 21.03.2007 р. залишив його без змін з тих же підстав.

Управління “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки” подало до Вищого господарсько суду України касаційну скаргу, в якій просить рішення та постанову у справі скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача збитки у сумі 61 620, 00 грн. та судові витрати, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що оскільки договірні відносини між сторонами припинились, то відносини, що виникли повинні регулюватися статтями 11, 509 Цивільного кодексу України, статтями 174, 175, 224, Господарського кодексу України та пунктами 16, 19, 23, 31 Правил торгівлі на ринках, затверджених Наказом № 57/188/84/105 від 26.02.2002 р., проте, судами застосовані не були.

На думку  скаржника, судами неправильно застосовані статті 22, 509, 610, 611, 623 Цивільного кодексу України та стаття 173 Господарського кодексу України, на підставі яких суди дійшли висновку, що вказані норми не передбачають підстав для стягнення грошових коштів, які є предметом спору, оскільки вони не є збитками в розумінні вказаних норм. При цьому судами так і не було вказано чим є грошові кошти, заявлені до стягнення, природа їх виникнення та якими нормами необхідно керуватися при вирішенні даного спору.

Заслухавши доповідь судді –доповідача та пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в рішенні та постанові колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду справи, 01.03.2000 р. Управлінням Кримкоопринторг” Кримспоживспілки та ТОВ “Торговий дім “Фаворит” укладено договір оренди, відповідно до якого позивач передав в оренду відповідачеві строком на 5 років територію, яка знаходиться на Центральному ринку, площею 180 кв.м. для розміщення торговельних павільйонів.

Відповідно до умов зазначеного договору оренди від 01.03.2000 р., орендна плата встановлюється відповідно до Додатку до цього договору             № 120 від 01.03.2000 р. на сплату комунальних послуг.

Строк дії цього договору був визначений до 31.12.2000 р.

31.12.2003р. структурним підрозділом  позивача - Сімферопольським міським ринковим торгом і ТОВ “Торговий дім “Фаворит”  був укладений договір № 45 на сплату комунальних послуг за тимчасовими приміщеннями, строк дії якого закінчився 31.12.2004 р.

Під час апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що умови щодо продовження або поновлення строку дії договору сторонами передбачені не були, через що вимоги позивача про стягнення ТОВ “Торговий дім “Фаворит” грошової суми у вигляді вартості комунальних послуг, нарахованої після 31.12.2004 р., зокрема за період з 01.05.2005 р. по 31.12.2005 р. не є правомірними, з боку відповідача порушень господарських зобов’язань за даним договором не було.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи суди встановили, що фактично пунктом 4.1 договору оренди від 01.03.2000 р. передбачено, що орендна плата території ринку встановлюється у сумі комунальних послуг.

Як свідчать матеріали справи, позивачем пред’явлені вимоги про стягнення збитків у розмірі вартості послуг за період травень –листопад 2005р., які були нараховані позивачем у зв’язку з несплатою відповідачем комунальних послуг за вказаний період у сумі 60672,24грн., пов’язаних з утриманням території ринку, яку займає відповідач.

Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов’язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб’єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов’язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами статті 225 Господарського кодексу України, на яку також посилався позивач, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених  матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною;

- недодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому судова колегія вважає за необхідне зазначити, що за загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611, частина перша статті 623 Цивільного кодексу України).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як –то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв’язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Згідно з частиною другою статті 623 Цивільного кодексу України розмір збитків, завданих порушенням зобов’язання, доказується кредитором.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що заявлена Управлінням “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки” до відшкодування сума не підпадає під ознаки збитків, оскільки протиправна поведінка відповідача та причинний зв’язок між понесеними позивачем витратами та несплатою ТОВ “Торговий дім “Фаворит” вартості комунальних послуг відсутні.

Вказана сума за своєю природою є заборгованістю за надані комунальні послуги, проте, відповідної вимоги про стягнення заборгованості позивачем заявлено не було.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної  інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

А тому, беручи до уваги встановлені під час здійснення судового провадження справи обставини, судова колегія вважає правомірним висновок судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ “Торговий дім “Фаворит” на користь Управління “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки” збитків у зв’язку з несплатою відповідачем комунальних послуг за період травень –листопад 2005 р. у сумі 60672,24грн., пов’язаних з утриманням території ринку, яку займає відповідач.

Викладені у касаційній скарзі доводи заявника, судова колегія вважає непереконливими та такими, що зводяться до оцінки доказів у справі, розгляд яких за приписами статті 1117 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень касаційної інстанції.

Враховуючи викладене, касаційна інстанція вважає прийняті у справі рішення та постанову такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями 1115, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 02.02.2007 р. та постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.03.2007 р. у справі № 2-7/495.1-2007 господарського суду Автономної Республіки Крим залишити без змін, а касаційну скаргу Управління кооперативної торгівлі та ринків “Кримкоопринкторг” Кримспоживспілки - без задоволення.

Головуючий                                                                                    Т. Дроботова

Судді                                                                                                Н. Волковицька

Л. Рогач