ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"31" липня 2007 р.                                м.Чернівці                          Справа № 3/199

За позовом  Державної податкової інспекції у м. Чернівці

до 1. Чернівецької філії товариства з обмеженою відповідальністю “Триал” від імені товариства з обмеженою відповідальністю “Триал”

2. Товариства з обмеженою відповідальністю “Меланта”

про визнання договору купівлі-продажу недійсним

Суддя  Желік Б.Є.

Представники:

Від позивача –Ткач Д.Б.

Від відповідача –Софяк В.В., Глюк М.Д.

Від відповідача - не з’явився

СУТЬ СПОРУ: Ухвалою від 16.07.2007 р. господарський суд Чернівецької області, керуючись пунктом 5 статті 227 КАС України призначив справу на новий розгляд 31 липня 2007 року на підставі ухвали Вищого господарського суду України від 24.05.2007р. про скасування рішення суду від 19.12.2005 року про відмову у задоволенні позову у цій справі (а.с. 104-106).

Справу було порушено ухвалою господарського суду області від 16.09.2005 року за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Однак Вищий господарський суд України визнав це помилковим та в ухвалі про скасування рішення суду вказав на те, що згідно положень ч. 1 п. 6 та ч. 1 п. 7 розділу VІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява у цій справі віднесена до адміністративної юрисдикції і тому повинна розглядатись за правилами Кодексу адміністративного судочинства.

У зв’язку з визначеним справа розглядається за правилами КАС України.

Стосовно до позовної заяви у справі (а.с. 2, 6) Державна податкова інспекція звернулась з вимогами про:

- визнання недійсним господарського зобов’язання - договору купівлі-продажу № 4 від 26.04.2004р., укладеного між Чернівецькою філією "Триал" м. Чернівці та ТОВ "Меланта" м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області;

- стягнення у дохід держави з ТОВ "Меланта" 307543грн. коштів, отриманих по недійсній угоді.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що договір купівлі-продажу № 4, який був укладений між Чернівецькою філією ТзОВ “Триал” м. Чернівці та ТзОВ “Меланта” с. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, суперечить вимогам чинного законодавства, а  у відповідності до статей 207, 208 Господарського кодексу України господарське зобов’язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб’єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Якщо господарське зобов’язання визнано недійсним як таке, що вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то за наявності наміру в обох сторін – у разі виконання зобов’язання обома сторонами –в доход держави за рішенням суду стягується все одержане ними за зобов’язанням, а у разі виконання зобов’язання однією стороною з другої сторони стягується в доход держави все одержане нею, а також все належне з неї першій стороні на відшкодування одержаного. У разі наявності наміру лише в однієї із сторін усе одержане нею повинно бути повернено другій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного стягується за рішенням суду в доход держави.

Далі позивач пояснив, що 26.04.2004 року відповідачі уклали між собою договір купівлі-продажу № 4. На виконання його умов ТзОВ “Меланта” поставило ТзОВ “Триал” товар, за який останній розрахувався, у зв’язку з чим ТзОВ “Меланта” зобов’язано було здійснити утримання та внести до державного бюджету ПДВ, який був сплачений покупцем (ЧФ ТзОВ “Триал”), але цього не зробив.

Вищенаведене, на думку позивача, дає підстави віднести договір, укладений між ЧФ ТзОВ “Триал” та ТзОВ “Меланта”, до угод спрямованих на приховування підприємствами доходів від оподаткування.

Умисел ТзОВ “Меланта”, як вважає позивач, заключається у несплаті податків від проведеної операції згідно спірного договору, а у ЧФ ТзОВ “Триал” -  у включенні до складу податкового кредиту суми ПДВ,  чим  зменшується чиста сума зобов’язань звітного періоду.

Чернівецька філія товариства з обмеженою відповідальністю “Триал” м. Чернівці від імені ТзОВ “Триал” с. Копистин Хмельницького району Хмельницької області проти позову заперечує і вважає, що він не підлягає задоволенню, оскільки висновки ДПІ у м. Чернівці про те. що податкова накладна, на підставі якої філія включила до податкового кредиту суму ПДВ, як і саме включення до податкового кредиту, є такими, що суперечить чинному законодавству з наведених підстав.

Відповідач також вважає, що вимога позивача про визнання договору № 4 від 26.04.2004 року недійсним відповідно до статей 207, 208 Господарського кодексу України, нічим об’єктивно не підтверджена, тому що ДПІ у місті Чернівці не вказує, в чому полягає умисел сторін та порушення інтересів держави та суспільства.

Далі відповідач стверджує, що договір було укладено згідно вимог чинного законодавства, придбання товаро-матеріальних цінностей ЧФ ТзОВ “Триал” було відображено у податковому та бухгалтерському обліку, що свідчить, на думку філії, про відсутність мети приховування від оподаткування доходу або іншої протиправної мети з її боку.

ЧФ ТзОВ “Триал”, посилаючись на вимоги статті 216 Цивільного кодексу України,  також вважає, що позивач не мав права звертатися до суду із позовом про визнання договору недійсним.

До того ж ТзОВ “Меланта”, яке не виключене з державного реєстру і є платником ПДВ, тобто не втратило своєї цивільної правоздатності, за порушення податкового законодавства повинно нести відповідальність особисто.

Ухвалою від 16.07.2007 року, суд зобов’язав ДПІ у м. Чернівці у строк до дня розгляду справи подати довідку Державного реєстратора Києво-Святошинського району Київської області з інформацією про державну реєстрацію ТОВ "Меланта", другого відповідача у справі, про включення (виключення) Товариства до ЄДРПОУ або про його ліквідацію.

ДПІ у м. Чернівці в своїх письмових поясненнях, повідомила суд про пізнє отримання ним ухвали суду, що унеможливило своєчасне виконання нею вимог суду про подання довідки Державного реєстратора щодо статусу другого відповідача.

У судовому засідання позивач у якості доказів про прийняття ним заходів щодо виконання вимог суду подав копію листа № 6721/10-010 надісланого на адресу Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області рекомендованою поштою по квитанції від 30.07.2007р., у якому просить надати йому інформацію про державну реєстрацію ТОВ "Меланта". Одночасно позивач звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, з метою отримання необхідної інформації, про що є відмітка у протоколі судового засідання господарського суду за 31 липня 2007 року.

Ґрунтуючись на викладеному, враховуючи клопотання позивача, подані ним докази про запит додаткових доказів та з метою всебічного повного і об’єктивного дослідження всіх доказів і обставин у справі, керуючись п. 4 ч. 2  ст. 156 Кодексу адміністративного судочинства України, с у д –

У Х В А Л И В :

1.Зупинити провадження у справі до отримання позивачем витребуваної ним листом № 6721/10-010 (поштова квитанція від 30.07.2007р.) інформації.

2. Зобов’язати позивача надати інформацію до суду.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова або ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Порядок і строки апеляційного оскарження.

Про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                             Б.Є. Желiк