СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 липня 2007 р.                        Справа 11/113-07

за
позовом       суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1, м. Київ

до                      суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи  ОСОБА_2,

м. Вінниця

про                    стягнення 34381 грн. 89
коп..

Суддя      В. Матвійчук

при
секретарі судового засідання Т.Поліщук, за участю представників:

від
позивача       -  ОСОБА_1 - підприємець, ОСОБА_3  за довіреністю;

відповідач          -
ОСОБА_2 - підприємець.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 заборгованості за
договором купівлі-продажу в розмірі 34381,89 грн. в т. ч.   21729,60
грн.  основної  суми
заборгованості,  3743,15 грн.  пені,
7170,77  інфляційних  нарахувань
та  1738,37 грн.  річних.

Позов мотивовано тим, що 12.07.2004
року між СПД-ФО ОСОБА_1.  та СПД-ФО
ОСОБА_2. був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого СПД-ФО
ОСОБА_1. зобов'язаний був передати товар, а СПД-ФО ОСОБА_2. прийняти його та
сплатити кошти відповідно до   виданих  накладних. Свої зобов'язання за договором
позивач виконав  поставивши відповідачу
товар відповідно до накладної №НОМЕР_1., проте відповідач  не розрахувався за товар.

Відповідач заперечує проти даного
позову та  вказує, що товар по накладній
№НОМЕР_1. він не отримував та не підписував дану накладну. Водночас відповідач
не заперечує факту укладення з позивачем договору купівлі-продажу від
12.07.2004 року    та  його
підписання.

При розгляді справи
відповідачем  заявлено клопотання
про  витребування у позивача податкової
декларації  по податку на додану вартість
за липень 2004 року, книгу обліку доходів і витрат, реєстр виданих та отриманих
податкових накладних  посилаючись на те,
що позивачем ведеться бухгалтерський облік без дотримання вимог податкового  законодавства.

В судовому засіданні 11.07.2007р.
оголошено перерву до 17.07.2007р. з метою надання позивачем книги обліку
доходів та витрат, податкової декларації
по податку на додану вартість за липень 2004 року.

Від позивача надійшло клопотання
від 17.07.2007р. в якому  вказано, що
книга обліку  доходів та витрат НОМЕР_2
утилізована з іншими первинними документами на підставі наказу № НОМЕР_3., про
що складено відповідний акт №НОМЕР_4. та просить долучити до матеріалів справи
завірену копію податкової декларації з ПДВ за липень 2004 року, завірену копію
наказу № НОМЕР_3. та завірену копію акту утилізації №НОМЕР_4..

Щодо клопотання відповідача  про витребування документів податкової
звітності,  суд вважає за необхідне
зазначити, що даний  спір виник з
господарської операції,  на нього
поширюється господарське законодавство а не податкове, яке регулює надходження
податків та зборів, а отже вказані матеріали не можуть бути належними доказами
у даному спорі як то передбачено ст. 34 ГПК України.

Ухвалою господарського суду
Вінницької області від 17.04.2007 року по справі №11/113-07   призначено почеркознавчу експертизу,
проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського   науково-дослідного   інституту
судових експертиз .

19.06.2007 року до суду надійшов
висновок судово-почеркознавчої експертизи за № 959 від 18.06.2007р. відповідно
до якого підпис від імені ОСОБА_2. в накладній № НОМЕР_1., що  розташований в графі «Одержав», виконаний
самим ОСОБА_2.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін,
оцінивши   докази  та висновок почеркознавчої експертизи,
судом  встановлено наступне.

12.07.2004 року між сторонами був
укладений договір купівлі-продажу, згідно якого позивач зобов'язується передати
товар, а відповідач прийняти та оплатити його відповідно до накладних. На виконання
умов договору, відповідно до накладної № НОМЕР_1., позивач передав  відповідачу товар, а останній прийняв його,
підтвердженням чого є підпис відповідача на накладній та  витяг з
книги  обліку  доходів
та витрат  - НОМЕР_2  та
податкова  накладна  НОМЕР_5.

Відповідач доказів щодо виконання
своїх зобов'язань за умовами договору з позивачем не надав,  разом
з  тим  наголошував,
що  він  товар
згідно  накладної  №НОМЕР_1
не  одержував  та
дану  накладну  не
підписував.

Таким чином твердження відповідача
про те, що підпис на накладній не його спростовується висновком почеркознавчої
експертизи  та  наданими
позивачем  доказами.

Відповідачем  було надано
суду  довідку Вінницької філії
акціонерного комерційного банку Правекс-Банк в НОМЕР_6  про  перерахування  ним ОСОБА_1.
через  банківську  установу
коштів  на  загальну
суму  36265 грн.  без зазначення призначення платежу.

Позивач  щодо
перерахування   зазначеної  суми
коштів  саме  на
виконання  договору   від
12.07.2004 року  заперечив  та
зазначив,  що  дані
кошти  були  йому
перераховані  як  фізичній
особі,  а не   як
підприємцю  та  жодним
чином  не  пов'язані та не стосуються  договору
від  12.07.2004 року.

Оглянувши   вказану довідку, суд дійшов висновку, що
вона не  може вважатись належним доказом
виконання відповідачем зобов'язань перед позивачем, оскільки не  підтверджує
факту  перерахування  саме
СПД ФО  ОСОБА_1. коштів  на
виконання  умов  договору від
12.07.2004 року. Окрім того, в силу ст. 34 ГПК України, обставини
справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Належними доказами в даному випадку є первинні бухгалтерські та платіжні
документи.

У відповідності до ст. 509 ЦК
України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає
між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин,  один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому
числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити
гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України,
одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Отже, позовні вимоги позивача про
стягнення основної  суми  заборгованості в розмірі 21 729 грн. 60 коп.
підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції
за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем правомірно нараховані  3% річних в розмірі 1 738 грн. 37 коп. та
інфляційні нарахування   в сумі 7 170
грн. 77 коп. відповідно до вимог закону за період з 23.07.2004 року по
23.02.2007 року.

Крім того, відповідно до п. 4.1
договору від 12.07.2004 року, у разі несвоєчасного перерахування коштів на
розрахунковий рахунок Продавця, Покупець зобов'язаний сплатити Продавцю
неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за
кожен день прострочення.

Як вбачається з  позовної
заяви,   позивач  розраховує
розмір  пені  за період
з 23.07.2004 року по 23.07.2005 року,
мотивуючи   це  ст. 258 ЦК України  відповідно до якої  до вимог про стягнення неустойки (штрафу,
пені) застосовується спеціальна позовна давність в 1 рік.

Суд
не  може  погодитись
з  твердженням  позивача
щодо  нарахування  пені
за  нормами  ЦК України,
оскільки   між  сторонами
договору  виникли  господарські
правовідносини і  до них  слід
застосовувати  норми  ГК
України,  як  спеціального
закону,  який  регулює
господарські  відносини.

Так,  відповідно до
п. 6 ст. 232  ГК України,
нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання,
припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Отже,  нарахування
пені  слід  провести
за  період  з
23.07.2004 року  по 23.01.2005
року розмір якої відповідно складає 1807 грн. 43 коп..

Відповідно до ст. ст. 4-3, 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення,  а суд згідно ст.
43 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному,  повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи обставини справи,
зважаючи, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів про
виконання зобов'язань за договором від 12.07.2004 року, суд вважає, що позовні
вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з розподілом судових витрат
за правилами ст. 49 ГПК України.

Оскільки спір вирішено, суд вважає
за необхідне скасувати забезпечення позову накладене ухвалою від 12.03.2007р..

Керуючись  ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82,
84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И
В:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 (ідент. номер НОМЕР_8, 21200, м. Вінниця,
АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_9 у Вінницькій філії ТОВ „Укрпромбанк” МФО 302515)   на користь суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (ідент. номер НОМЕР_10, 02166, м. Київ,
АДРЕСА_1, р/р НОМЕР_7 у АКІБ „УкрСиббанк”, МФО 351005)   21 729 грн. 60 коп. -  основного боргу, 1 738 грн. 37 коп. -  3% річних, 7 170 грн. 77 коп. -  інфляційних нарахувань, 1807 грн. 43 коп.
- пені, 400  грн. -  витрат
за  проведення  судової
експертизи,   324 грн. 45
коп.  судових витрат по сплаті державного
мита та 111 грн. 35 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового
процесу.

3.          В
стягненні 1935 грн. 72 коп. пені відмовити.

4.          Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5.          Зняти арешт з грошових коштів
суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_2 в сумі 34
381 грн. 89 коп. що знаходяться на рахунку № НОМЕР_9 у Вінницькій філії ТОВ
«Укрпромбанк», МФО 302515.

6.          Копію рішення направити сторонам.

Рішення оформлено та підписано 19.07.2007р.

Суддя
Матвійчук В.В.