ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2007 р.
№ 19/1/06

Вищий господарський суд України у складі колегії  суддів:

головуючого судді
Овечкіна В.Е.,

суддів
Чернова Є.В.,
Цвігун  В.Л.,

розглянув
касаційну скаргу
ВАТ “Дніпроенерго”

на рішення
від 13.02.06  господарського суду Запорізької області

у справі
№ 19/1/06

за позовом
Запорізької природоохоронної міжрайонної прокуратури в інт. держави в особі
Ніжньодніпровського Державного басейнового управління охорони водних живих ресурсів

до
ВАТ “Дніпроенерго”

про
стягнення збитків 30 807,09 грн.

за участю представників сторін:

позивача:  не з’явилися

відповідача: Формагей О.Л. довір. від 29.12.06 №10/9207106

ВСТАНОВИВ:

Рішенням від 13.02.2006 господарського суду Запорізької області (суддя Даценко Л.І.) позовні вимоги задоволено частково: стягнуто 24823,44 грн. збитків, завданих тваринному світу внаслідок незаконних дій відповідача.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся  з касаційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на   порушення судом норм матеріального та процесуального права. Виносячи рішення, суд як на підставу задоволення позову посилався на зведений  акт, складений після проведення позивачем перевірки , але не взяв до уваги той факт, що іхтіологічні дослідження проводилися  не один місяць, тому відповідним уповноваженим органом повинні були складатися щомісячні акти. Порушення норм процесуального права, на думку скаржника, полягає в порушенні вимог ст. 43 ГПК України щодо встановлення обставин справи. Судом порушені вимоги ст.ст. 32-34 ГПК України: позовні вимоги не доказані належним чином.

Ознайомившись з матеріалами та обставинами справи на предмет надання їм попередніми судовими інстанціями належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст.1115 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга  не підлягає  задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Судом першої інстанцій встановлено наступне.

Проведеною Запорізькою природоохоронною міжрайонною прокуратурою перевіркою встановлено, що при  використанні водозабірної споруди (БНС-2) Запорізькою теплоелектростанцією, яка не обладнана рибозахисним пристроєм, сталася загибель значної кількості риби, що підтверджується актом від 29.10.04, якій був складений представниками Запорізької регіональної держрибінспекції та відповідача.

Сума збитків склала 30 807,09 грн., яка була розрахована  згідно з Методикою розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству внаслідок порушень правил рибальства та охорони водних живих ресурсів, затвердженою Наказом Міністерства аграрної політики України та Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 12.07.04 №248/273.

Позивач уточнив розрахунок збитків, яким зменшив суму збитків до 24823,44 грн., оскільки  з розрахунку було виключено вартість  особів головля та тюльки тому, що  відповідно до довідки Головного управління статистики  у Запорізькій області  від 18.11.04 №04-08/529 ціна на ці види водних живих ресурсів не визначена.

Згідно ст.19 Водного кодексу України державний контроль за використанням і охороною вод та відтворення водних ресурсів  здійснюється Кабінетом Міністрів України, державними органами охорони навколишнього природного середовища, іншими спеціально уповноваженими державними органами відповідно до законодавства України.

Статтею 39 Закону України “Про тваринний світ” передбачено, що експлуатація об’єктів і застосування технологій без забезпечення їх засобами захисту тварин та середовища їх існування забороняються.

В ст. 51 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” також зазначено, що підприємства, діяльність яких пов’язана зі шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для зменшення впливу шкідливих факторів на навколишнє природне середовище.

Доводи відповідача про порушення вимог ст.ст. 32-34 ГПК України про неповне встановлення обставин справи щодо підстав розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству та включення в розрахунок збитків вартості тюльки, в той час як в рішенні суду зазначено що ціна на тюльку не визначена - , колегія суддів до уваги не приймає. Відповідно до ст. 1117 ГПК України дослідження  обставин справи та доказів, наданих сторонами, не відноситься до компетенції касаційної інстанції.

Якщо при винесенні рішення  суд припустився арифметичної помилки, відповідач не позбавлений права  на підставі ст. 89 ГПК України звернутися до суду з заявою про виправлення рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що

при встановлених обставинах судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права що регулюють спірні правовідносини і підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115 , 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ВАТ “Дніпроенерго”  залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької від 13.02.2006 області у справі № 19/1/06–без змін.

Головуючий , суддя                                                               В. Овечкін

Судді:                                                                                      Є.Чернов

В.Цвігун