ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2007 року                                                                                   Справа № 11/393-06

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого                    Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів:              Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження від 24.02.2007р. № 109)

при секретарі: Лазаренко П.М.

за участю представників сторін:

позивача –не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.49);

відповідача - не з’явився; про час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с.50; протокол від 26.02.2007р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні          апеляційну скаргу українсько-німецького акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями “Дніпро-Метал АГ”, м.Дніпропетровськ

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006 року

у справі № 11/393-06

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоресурс”, м.Дніпропетровськ

до українсько-німецького акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями “Дніпро-Метал АГ”, м.Дніпропетровськ

про стягнення 44 141 грн. 15 коп.

В судовому засіданні 26.02.2007р. було оголошено перерву до 28.02.2007р. (ст..77 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006р. (суддя Мельниченко І.Ф.) по справі № 11/393-06 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоресурс”, м.Дніпропетровськ (далі –ТОВ “Енергоресурс”) до українсько-німецького акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями “Дніпро-Метал АГ”, м.Дніпропетровськ (далі –українсько-німецьке АТЗТ з ІІ “Дніпро-Метал АГ”) про стягнення 44 141 грн. 15 коп. позов було задоволено частково та з відповідача на користь позивача було стягнено 33 504 грн. суми боргу та суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 8 600 грн. 59 коп. пені, 419 грн. 35 коп. держмита, 112 грн. 10 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, в решті позовних вимог –було відмовлено.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області мотивовано фактом неналежного виконання зобов’язань по повній та своєчасній оплаті відповідачем вартості виготовленої продукції, ст.ст.526, 549, 625 ЦК України.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням господарського суду до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач по справі –українсько-німецьке АТЗТ з ІІ “Дніпро-Метал АГ” м.Дніпропетровськ, посилається на предмет невідповідності рішення господарського суду в частині стягнення пені нормам матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст.219, 232 Господарського кодексу України, ст..43 ГПК України, оскільки господарським судом не було надано належної правової оцінки факту порушення позивачем своїх договірних зобов’язань в частині строків виготовлення та поставки продукції, тому суд повинен був скористатись своїм правом щодо зменшення розміру стягуваної неустойки або звільнення відповідача від відповідальності.

Позивач по справі –ТОВ “Енергоресурс” м.Дніпропетровськ, у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на відповідність оскаржуваного судового рішення вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Правом участі в судовому засіданні, передбаченому ст..22 ГПК України, не скористався, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 08.02.2007р. про вручення ухвали суду апеляційної інстанції позивачеві (а.с.49).

Враховуючи факт належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання, а також, що матеріали справи, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи за апеляційною скаргою по суті,  колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу відповідача в цьому судовому засіданні за наявними матеріалами справи (ст.ст.75, 99 ГПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вислухав пояснення представника скаржника в судовому засіданні 26.02.2007р., перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.104 ГПК України, виходячи з наступних підстав.

02.09.2004р. між українсько-німецьким АТЗТ з ІІ “Дніпро-Метал АГ” м.Дніпропетровськ (відповідач по справі, скаржник, “замовник” за договором) та ТОВ “Енергоресурс” м.Дніпропетровськ (“виконавець” за договором, позивач по справі) було укладено договір № ДМ 231, відповідно до умов якого “виконавець” в строк три місяці з моменту підписання договору зобов’язався виготовити за замовленням “замовника” з використанням своїх матеріалів продукцію (штампи в асортименті) на суму 80 088 грн. (з ПДВ), а “замовник” зобов’язався прийняти та оплатити роботу по виготовленню продукції згідно з умовами договору (а.с.12-16).

Пунктом 2.3 розділу 2 договору № ДМ 231 сторони передбачили, що остаточна оплата здійснюється “замовником” на підставі виставлених “виконавцем” рахунків протягом 5 банківських днів.

02.09.2004р. позивач оформив та направив відповідачу рахунок № СФ-0000027 на суму 32 035 грн. 20 коп. (а.с.24), який було оплачено відповідачем в якості передплати, в повному обсязі 10.09.2004р., що підтверджується випискою установи банку, не спростовується позивачем.

14.04.2005р., 19.05.2005р. по накладним №№ РН-000005, РН-0000007 на підставі довіреностей серії ЯМВ № 148818, серії ЯКЕ № 223126 (а.с.18-21) відповідачем було отримано продукцію на суму 64 968 грн. (з ПДВ), що підтверджується накладними та дорученнями, матеріалами справи, поясненнями представника скаржника.

16.12.2005р. позивач оформив та направив відповідачеві рахунок-фактуру № СФ-0000017 на суму 33 504 грн., який було оплачено частково в сумі 2000 грн. 20.12.2005р., що підтверджується випискою установи банку.

Докази здійснення розрахунків в решті суми заборгованості 30 932 грн. 80 коп. відсутні в матеріалах справи, не надавались судам обох інстанцій відповідачем. Отже, фактично відповідачем не оплачено заборгованість за поставлену по договору № ДМ 231 продукцію в сумі 30 932 грн. 80 коп. (на суму 64 968 грн. (з ПДВ) –відвантажено за накладними лише оплата 2000 грн. та передоплата 32 035 грн. 20 коп.), а не 31 504 грн., - як зазначено в позовній заяві позивачем.

Щодо акту прийому-передачі, то як свідчать пояснення представника скаржника, то його складено сторонами не було, але, як вбачається із накладних, продукцію було прийнято “замовником” (відповідачем) без будь-яких зауважень по якості, кількості, цінам, асортименту та п.2.3 розділу 2 договору сторони визначили, що остаточні розрахунки здійснюються на підставі рахунків протягом 5 банківських днів.

Пунктом 4.4 розділу 4 договору сторони передбачили майнову відповідальність відповідача за несвоєчасну оплату у виді пені в розмірі 0,5 % від суми договору за кожен день прострочення.

Частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання –відповідно до вимог, що у певних у мовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України  з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог –відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачений обов’язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 6 ст.231 Господарського кодексу України передбачено, що законом щодо окремих видів зобов’язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. Штрафні санкції за порушення грошових зобов’язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Частиною 6 ст.232  Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконано.

Зазначене повністю кореспондується  з нормами ст.ст.1, 3 Закону України “про відповідність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань” від 22.11.1996р. № 543/96 ВР. Тобто законом встановлено обмеження розміру стягуваної пені (ч.1 ст.231 Господарського кодексу України).

Отже, враховуючи викладене, а також те, що докази здійснення повного розрахунку за отриману продукцію по договору відсутні, то позовні вимоги підлягають задоволенню: в частині основного боргу –в сумі 30 932 грн. 80 коп., суми боргу з урахуванням індексу інфляції –1830 грн. 93 коп. (з січня 2006 року по вересень 2006 року), в частині стягнення пені –2776 грн. 32 коп. (за період з 22.12.2005р., за 182 дня, за 6 місяців періоду нарахування пені, розмір пені –не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, за кожен день прострочення оплати, а також враховуючи, що господарські зобов’язання по цій справі не є такими в розумінні ч.2 ст.231 Господарського кодексу України).

Щодо вимог в частині стягнення штрафу, то господарським судом зроблено в цій частині правильний та обґрунтований висновок з урахуванням вищенаведеного, а також того, що на правовідносини сторін за цим договором не розповсюджується ч.2 ст.231 Господарського кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006р. по справі № 11/393-06 –змінити; апеляційну скаргу українсько-німецького акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями “Дніпро-Метал АГ”, м.Дніпропетровськ –задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2006р. по цій справі викласти в наступній редакції:

“Позов задовольнити частково.

Стягнути з українсько-німецького акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями “Дніпро-Метал АГ”, м.Дніпропетровськ на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоресурс”, м.Дніпропетровськ 30 932 грн. 80 коп. основного боргу, 1830 грн. 93 коп. суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 2776 грн. 32 коп. пені, 355 грн. 40 коп. державного мита, 94 грн. 99 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

В задоволенні решти позову –відмовити.”

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “Енергоресурс”, м.Дніпропетровськ на користь  українсько-німецького акціонерного товариства закритого типу з іноземними інвестиціями “Дніпро-Метал АГ”, м.Дніпропетровськ 58 грн. 24 коп. витрат по держмиту, сплачених при подачі апеляційної скарги.

Видачу відповідних наказів згідно зі ст.ст.116-118 ГПК України здійснити господарському суду Дніпропетровської області.

Головуючий                                                                                                    О.М. Виноградник

Судді                                                                                                               О.В. Джихур

О.М.Лисенко

З оригіналом згідно.

Помічник судді                                                О.О.Головіна

03.03.2007