ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2007 р.
№ 220/3-06

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. –головуючого,

Владимиренко С.В.,

Плюшка І.А.,

розглянувши  матеріали касаційної скарги

Броварської районної спілки споживчих товариств

на постанову
Київського міжобласного апеляційного господарського суду
від 20 березня 2007 року

у справі
№ 220/3-06

господарського суду
Київської області

за позовом
СПД –фізичної особи Яхно Ганни Василівни

до
1.          Броварської районної спілки споживчих товариств
2.  Споживчого товариства "Княжицьке"

третя особа
Броварське міське споживче товариство

про
визнання договору оренди недійсним

ВСТАНОВИВ:

СПД –фізична особа Яхно Г.В. звернулась до господарського суду Київської області із позовом до Броварської районної спілки споживчих товариств та Споживчого товариства "Княжицьке", за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Броварського міського споживчого товариства, про визнання договору оренди основних засобів від 06.12.2002 недійсним.

В обґрунтування позовних вимог СПД –фізична особа Яхно Г.В., посилаючись на ст. 4 Закону України "Про власність", ст.ст. 48, 151, 161, 162, 258, 268 ЦК УРСР, ст.ст. 203, 215, 216, 515, 525, 761, 770 ЦК України, зазначає про протиправність договору оренди основних засобів від 06.12.2002, укладеного між Броварською районною спілкою споживчих товариств та Споживчим товариством "Княжицьке" з огляду на наявність укладених договорів оренди від 02.01.1998 та від 01.08.2003 між СПД –фізичною особою Яхно Г.В. та Броварським міським споживчим товариством.

Рішенням господарського суду Київської області від 28.11.2006 у справі №220/3-06 в задоволенні позову відмовлено повністю, господарським судом першої інстанції не виявлено доказів недійсності договору оренди основних засобів від  06.12.2002,  а  СПД –фізичною особою Яхно Г.В. не було доведено порушення її прав.

Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.03.2007 у справі № 220/3-06 (колегія суддів: головуючий –Мостова Г.І., судді –Мамонтова О.М., Фаловська І.М.) рішення господарського суду Київської області від 28.11.2006 скасовано, прийнято нове рішення, яким позов  СПД –фізичної особи Яхно Г.В. задоволено та визнано недійсним на майбутнє договір оренди основних засобів від 06.12.2002, укладений між Броварською районною спілкою споживчих товариств та Споживчим товариством "Княжицьке".

У касаційній скарзі Броварська районна спілка споживчих товариств просить скасувати постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.03.2007 у справі № 220/3-06, а рішення господарського суду Київської області від 28.11.2006 залишити в силі з огляду на порушення та неправильне застосування господарським судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків у оскаржуваній постанові обставинам справи.

Сторони процесуальним правом участі їх повноважних представників в судовому засіданні касаційної інстанції не скористалися.

Вищим господарським судом України ухвалою від 30.05.2007 у справі №220/3-06 порушено касаційне провадження.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 25.06.2007  у  справі  № 220/3-06  призначено  наступну  колегію  суддів: Самусенко С.С.–головуючий (доповідач), Владимиренко С.В., Плюшко І.А.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування норм матеріального та процесуального права апеляційним господарським судом, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК УРСР за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату.

Згідно ст.259 ЦК УРСР коли договір майнового найму укладено без зазначення строку, він вважається укладеним на невизначений строк і кожна із сторін вправі відмовитися від договору в будь-який час, попередивши про це в письмовій формі другу сторону за три місяці.

Господарським судом апеляційної інстанцій встановлено, що між СПД –фізичною особою Яхно Г.В. (орендар) та Броварським міським споживчим товариством (орендодавець) було укладено договір оренди від 02.01.1998, відповідно до умов якого орендодавець згідно акту прийому-передачі зобов’язався передати орендарю магазин № 6 в с. Пухівка по вул. Шевченка загальною площею 24 м2, а також заготларь в с. Пухівка по вул. Леніна загальною площею 40 м2.

Умовами договору передбачено, що вказаний договір може бути змінений, доповнений або розірваний тільки за згодою сторін, яка здійснюється у письмовій формі та підписується повноважними на це особами.

За встановленими судами обставинами у справі за актом приймання-передачі від 24.03.1998 Броварське міське споживче товариство передало СПД –фізичній особі Яхно Г.В. магазин № 6 в с. Пухівка по вул. Шевченко, 26.

Апеляційним господарським судом було встановлено, що строк дії договору оренди від 02.01.1998 сторонами визначений не був, а отже –зазначений договір являється дійсним до теперішнього часу відповідно до встановлених норм цивільного законодавства, що діяло на момент укладення договору.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується із зазначеним висновком господарського суду апеляційної інстанції, вважає його правомірним та таким, що відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального права.

За встановленими обставинами та дослідженими матеріалами справи в період дії договору оренди від 02.01.1998 між Броварською районною спілкою споживчих товариств та Споживчим товариством "Княжицьке" укладено договір оренди основних засобів від 06.12.2002, предметом якого являється магазин № 6 в с. Пухівка по вул. Шевченко, 26.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про власність" власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України "Про власність" Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків.

За ч. 5 ст. 48 Закону України "Про власність" положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Згідно ст. 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Проте, якщо з самого змісту угоди випливає, що вона може бути припинена лише на майбутнє, дія угоди визнається недійсною і припиняється на майбутнє.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права сама встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові місцевого чи апеляційного господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З вищенаведених встановлених судами обставин та норм вбачається, що укладення договору оренди в період дії іншого договору оренди про той же самий предмет суперечить нормам матеріального права, тому колегія суддів Вищого господарського суду України вважає висновок апеляційного господарського суду про недійсність договору оренди основних засобів від 06.12.2002 та припинення його дії на майбутнє правомірним.

Касаційна інстанція вважає, що апеляційним господарським судом належним чином досліджено обставини та докази у справі, які мають значення при вирішенні даного спору, і вірно застосовано норми матеріального права.

Беручи до уваги вищенаведене, оскільки доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження в порядку здійснення касаційного провадження, колегія суддів Вищого господарського суду України встановила, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова у справі № 220/3-06 має бути залишена без змін згідно п.1 ч.1 ст.1119 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1115 1117, 1119, 11111,  Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Броварської районної спілки споживчих товариств залишити без задоволення.

Постанову  Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.03.2007 у справі  № 220/3-06 залишити  без  змін.

Головуючий суддя                                                                      С. Самусенко

Судді:                                                                                          С. Владимиренко

І. Плюшко