ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.06.07                                                                                 Справа№ 4/1114-24/76

За позовом : Львівського комунального підприємства „Залізничнетеплоенерго”, м.Львів

До відповідача : Дочірнього підприємства „Лант-ЖКВ” ВАТ „Львівський завод автонавантажувач”, м.Львів

Про стягнення 2758,97грн.

Суддя Хабіб М.І.

Секретар Савченко Ю.А.

Представники:

Від позивача –Терех-Лагодюк О.М. –юр/кон.

Від відповідача –Довга М.Д. - представник

Суть спору: Позов заявлено Львівським комунальним підприємством „Залізничнетеплоенерго” до Дочірнього підприємства „Лант-ЖКВ” ВАТ „Львівський завод автонавантажувач” про стягнення суми 2758,97грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі договору №4235 від 01.10.2002р. у листопаді 2006р. позивачем було поставлено відповідачеві теплову енергію на суму 2758,97грн., яка відповідачем не оплачена.

Представник позивача в судове засідання з’явився, подав заяву від 26.06.2007р., в якій повідомляє про сплату відповідачем основного боргу та просить припинити провадження у справі в цій частині. Судові витрати просить покласти на відповідача. В підтвердження сплати відповідачем заборгованості в сумі 2738,97грн., суду подано  виписку банку з рахунка клієнта за 16.06.2007р.

Представник відповідача в судове засідання з’явився, письмового пояснення на позовну заяву не подав, повідомив про сплату боргу в сумі 2758,97грн., проти покладення на відповідача судових витрат не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до умов договору  №4235 від 01.10.2002р., укладеного позивачем та відповідачем, позивач зобов’язувався постачати відповідачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а останній зобов’язувався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами. Обсяги постачання теплової енергії визначені сторонами в додатку №1 до договору. Згідно із п.6.1 договору розрахунки за теплову енергію, що споживається проводяться відповідно до встановлених тарифів на постачання теплової енергії для підприємств, які додані до позовної заяви.

Згідно із п.6.3 договору відповідач зобов’язувався до 25-го числа місяця, наступного за звітним, сплачувати вартість фактично спожитої теплової енергії.

Як вбачається із матеріалів справи, в листопаді 2006р. позивачем було поставлено відповідачеві теплову енергію на суму 2758,97грн., яка відповідачем оплачена не була, що змусило позивача звернутись з позовом до суду.

Після подання позову до суду (позов подано 30.05.2007р.) відповідач сплатив позивачу заборгованість в сумі 2758,97грн. за спожиту теплову енергію в листопаді 2006р., що підтверджується поданою суду випискою банку з рахунка клієнта за 16.06.2007р.

Відтак, на день розгляду спору, заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту в листопаді 2006р. теплову енергію погашена.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

Згідно із ст.599 ЦК України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що провадження у справі в частині стягнення 2758,97грн. основного боргу належить припинити у зв’язку з відсутністю на день розгляду справи предмета спору.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись Цивільним Кодексом України ст.ст. 22, 33, 34, 36, 43, 49, п.1/1 ст.80, ст. 86  ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.          Провадження у справі припинити.

2.          Стягнути з Дочірнього підприємства „Лант-ЖКВ” ВАТ „Львівський завод автонавантажувач”, , адреса: 79069, м. Львів, вул. Шевченка,392а, на користь Львівського комунального підприємства „Залізничнетеплоенерго”, , адреса: 79054, м.Львів, вул. С. Петлюри,4а, - 102,00грн. держмита та 118,00грн. витрат на інфомаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Наказ видати.

Суддя