Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "23" серпня 2007 р.                                                     Справа № 4/1881

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді Лозинської І.В.

при секретарі Куденко О.О.

за участю представників сторін

від позивача П'ясківська Л.М. - нач. відділу орг. роботи по соц. захисту інв., дор. від 26.10.2006р.,

від відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (м. Житомир)

до ТОВ "Церсаніт Інвест" (с. Чижівка Новоград-Волинського району)

про стягнення 11449,27 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивачем пред'явлено позов про стягнення з відповідача 11449,27 грн., з яких: 11316,67 грн. адміністративно-господарські санкції за не зайняті інвалідами робочі місця та 132,60 грн. пеня за період з 15.04.2007р. по 24.05.2007р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та заявила клопотання про збільшення розміру пені на суму 244,80 грн. за період з 15.04.2007р. по 26.06.2007р.

В засіданні суду 26.06.2007р. представник відповідача надав письмовий відзив з якого вбачається, що відповідач проти позову заперечує. У відзиві відповідач вказує, що відповідно до звітів про наявність вакансій (Форма №3-ПН), які товариство надало до Новоград-Волинського міського центру зайнятості, відповідач створив у 206р. два робочих місця для працевлаштування інвалідів. Однак, центром зайнятості, на який законом покладено обов'язок по працевлаштуванню, інвалідів на підприємство не направляло. Факт створення 2 робочих місць для працевлаштування інвалідів підтверджується звітами про зайнятість та працевлаштування інвалідів (звіти за жовтень - грудень 2006р.). Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що ТОВ "Церсаніт Інвест" є новоствореним товариством і свою діяльність розпочало у 2006р.

Ухвалою від 26.06.2007р. господарський суд відповідно до ст. 156 КАС України зупинив провадження у справі №4/1881 до 02.08.2007р. та зобов'язав відповідача до вказаного строку надати суду докази подання центру зайнятості звіту про наявність вакансій помісячно за період з 01.01.2006р. по 01.10.2006р.

Ухвалою від 03.08.2007р. господарський суд провадження у справі поновив, призначив засідання суду на 23.08.2007р. та зобов'язав відповідача виконати вимоги суду, викладені в ухвалі від 26.06.2007р.

Відповідач в судове засідання не з'явився, вимоги суду, викладені в ухвалах від 26.06.2007р. та 03.08.2007р. не виконав. Причину неявки суду не повідомив, хоча, про час і день розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до приписів ст.128 КАС України справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши всі докази та обставини справи, господарський суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі - в сумі 11316,67 грн. адміністративно-господарських  санкцій та 244,80 грн. пені.

Відповідно до ч. 3  ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-XII (із змінами і доповненнями) (далі - Закон № 875-XII), підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 19 Закону № 875-XII передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону (ч. 2 - 3 Закону № 875-XII).

Частиною 9 ст. 19 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, в яких за основним місцем роботи працює 8 і більше осіб, реєструються у відповідних відділеннях Фонду соціального захисту інвалідів за своїм місцезнаходженням і щороку подають цим відділенням звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів.

Відповідач зареєстрований Новоград-Волинською районною державною адміністрацією 23.011.2005р. за №0000138.

Згідно з п. 5 Положення про робоче місце інваліда і про порядок працевлаштування інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1995р. №314 (вказана постанова діяла у 2006р. і втратила чинність у зв'язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України №70 від 31 січня 2007 року), підприємства, зокрема, інформують центри зайнятості, місцеві органи соціального захисту інвалідів про створення (пристосування) робочих місць для працевлаштування інвалідів. Пунктом 14 Положення передбачено, що підприємства (об'єднання), установи і організації у межах доведеного нормативу створюють за власні кошти робочі місця для працевлаштування інвалідів. Цим же пунктом також передбачено, що підприємства інформують державну службу зайнятості та місцеві органи соціального захисту населення про вільні робочі місця та вакантні посади, на яких може виконуватися праця інвалідів.

Згідно звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2006 рік (а.с. 5, 6), поданого відповідачем Житомирському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу становить 24 особи; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" становить 1 особа; розмір середньорічної заробітної плати штатного працівника становить у сумі 11316,67 грн. Тобто, згідно встановленого нормативу має бути працевлаштовано 1 інвалід, проте на підприємстві фактично інвалідів не працевлаштовано, про що зазначено і у відзиві відповідача (а.с. 9).

На виконання вимог ст. 18, 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів України", відповідачем у жовтні - грудні 2006р. приймалися заходи по працевлаштуванню інваліда, а саме: були подані звіти про наявність вакансій до міського центру зайнятості.

Проте, доказів подання звітів про наявність вакансій за період з січня по жовтень 2006р. до міського центру зайнятості відповідачем суду не надано.

Відповідно до ч. 10 ст. 19 Закону № 875-XII, керівники підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, у разі незабезпечення виконання нормативів робочих місць для працевлаштування інвалідів, неподання Фонду соціального захисту інвалідів звіту про зайнятість та працевлаштування інвалідів несуть відповідальність у встановленому законом порядку.

Частиною 1 ст. 20 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Відповідно до ч. 4 ст. 20 Закону, адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені ст. 250 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 9 ст. 20 даного Закону, спори, що виникають із правовідносин за статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються Фондом соціального захисту інвалідів або в судовому порядку.

Відповідно до "Порядку сплати підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, суми адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України "Про реалізацію статей 19 і 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №70 від 31 січня 2007 р., обчислення суми адміністративно-господарських санкцій проводиться роботодавцями самостійно згідно з порядком заповнення звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів, затвердженим Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Оскільки відповідачем не працевлаштовано одного інваліда, виходячи з приписів зазначеного законодавства, позивачем вірно визначена сума адміністративно-господарських санкцій, що становить в даному випадку 11316,67 грн. - середньорічна заробітна плата штатного працівника.

Крім того, ч. 2 ст. 20 Закону передбачено, що порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Таким чином, з розрахунку пені, наданого в судовому засіданні представником позивача, вбачається, що сума пені, яку необхідно сплатити відповідачу за період з 15.04.2007р. по 26.06.2007р. становить 244,80 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Частиною 1 статті 8 Закону № 875-XII, державне   управління   в  галузі  забезпечення соціальної  захищеності інвалідів здійснюється центральним органом виконавчої   влади   з   питань   праці  та  соціальної  політики, Міністерством  охорони  здоров'я  України  та  органами  місцевого самоврядування.

Згідно з п. 1 Положення про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.02, Фонд соціального захисту інвалідів є урядовим органом державного управління, який діє у складі Міністерства праці та соціальної політики України та підпорядковується  йому.

Для реалізації покладених на Фонд соціального захисту інвалідів завдань за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України утворюються територіальні відділення Фонду.

Таким чином, відділення Фонду є органом державної влади, який у взаємовідносинах з підприємством  реалізує владні управлінські функції, а право відділення Фонду на звернення до суду у спірних відносинах визначено у законодавчому порядку.

Згідно із п. 10 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від 21 січня 1993 року N7-93, від сплати державного мита звільняються державні і громадські органи, підприємства, установи, організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених чинним законодавством, із заявами по суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

За таких обставин, судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст. ст. 94, 137, 158-163, 167, 186, 254, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Церсаніт Інвест" (с. Чижівка, Новоград-Волинського району, вул. Чижівська, 4; ідентифікаційний код 33529350) на користь Житомирського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (10003, м. Житомир, вул. Домбровського, 38, код 22062319, р/р 0002 в УДК у Житомирській області, МФО 811039, код платежу 50070000, символ - 230) 11316 грн. 67 коп. адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, 244 грн. 80 коп. пені за порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій.

Постанова господарського суду Житомирської області набирає законної сили в строки, встановлені ст. 254 КАСУ.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції в порядку та строки, встановлені ст.186 КАСУ.

Суддя                                                                       Лозинська І.В.

Дата підписання постанови "___" ______________ 2007р.

Віддрукувати:

1 - в справу, 2 - позивачу;,  3 - відповідачу;