СУД
УХВАЛА

26.07.07р.

Справа № А30/258-07

За позовом  приватного підприємця  ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до  Волоської сільської ради, с. Волоське
Дніпропетровського району Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє
самостійні вимоги на предмет спору: громадська організація  мисливців
і риболовів  в Дніпропетровській
області "ВІС", с. Волоське Дніпропетровського району
Дніпропетровської області

про
визнання недійсним рішення від 14.10.2004 року

Суддя  Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 14.05.2007 року, представник

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Донська О.М.,
довіреність № 16/07-2007 від 16.07.2007 року,

представник

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, приватний підприємець  ОСОБА_1 (м. Дніпропетровськ) звернувся до
господарського суду із адміністративним позовом, яким просить визнати недійсним
рішення  17 сесії Волоської сільської
ради ІV скликання Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 14.10.2004
року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оспорюване рішення не відповідає вимогам
чинного земельного законодавства.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, відзиву на позов не надав.

Громадська організація  мисливців
і риболовів  в Дніпропетровській
області "ВІС" проти задоволення позову заперечує, посилаючись на його
безпідставність.

17.07.2007 року позивачем подано
заяву про забезпечення позову, якою просить заборонити третій особі -
громадській організації  мисливців  і риболовів
в Дніпропетровській області "ВІС"  проводити будь-які будівельні роботи на
орендованій  ділянці Волоського кар'єру
до винесення рішення по справі.

Заява мотивована тим, що третя
особа завозить на орендовану земельну ділянку, щодо якої видане оспорюване
рішення, будівельні матеріали і починає будівництво капітальних об'єктів. Дане
будівництво у разі задоволення позову
позивача  і можливого надання йому
земельної ділянки в оренду може  суттєво
ускладнити оформлення документів і користування орендованою земельною ділянкою
та може ускладнити або зробити
неможливим виконання рішення суду.

Третя особа проти задоволення
клопотання заперечує та зазначає. що не проводить  роботи по орендованій земельній ділянці, а
завезення матеріалів не є будівництвом.

Розглянувши заяву позивача суд
вважає її такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно частини 1 статті 117 Кодексу
адміністративного судочинства України суд
за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити    ухвалу
про    вжиття заходів забезпечення адміністративного
позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та
інтересам позивача до ухвалення рішення в
адміністративній  справі, або
захист  цих  прав,
свобод  та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів, або для
їх відновлення  необхідно  буде докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності  рішення,  дії  чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 4 ст.117 Кодексу
адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути
забезпечено забороною вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про
забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням
такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також
інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий
захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення
позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям
таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю
вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності
здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права
(інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві
вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови
Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.06 року "Про практику
застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв
про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх
вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та
існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення
суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу
відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить
застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач просить заборонити громадській організації  мисливців
і риболовів  в Дніпропетровській
області "ВІС"  проводити
будь-які будівельні роботи на орендованій
ділянці Волоського кар'єру, але не наводить доказів на підтвердження
того, яким чином невжиття  такого заходу
по забезпеченню позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення
суду  при вирішенні спору про визнання
недійсним рішення  17 сесії Волоської
сільської ради ІV скликання Дніпропетровського району Дніпропетровської області
від 14.10.2004 року.

За викладеного заява позивача про
забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.117, 118, 160 ч.4
п.9, 165, 254, пунктом 6 Розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Кодексу
адміністративного судочинства України, господарський суд, -

У Х В А Л И
В:

В задоволенні заяви  про забезпечення позову -відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання до
господарського суду Дніпропетровської області заяви на протязі 5 (п'яти)  днів з дня проголошення ухвали або без
попереднього подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга
подається протягом 10 (десяти) днів після подання заяви на апеляційне
оскарження.

Ухвала набирає законної сили у
відповідності до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

Н.М. Євстигнеєва