СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

26.07.07                                                                                 Справа № 10/341ад.

Суддя господарського суду Луганської області Мінська Т.М., при секретарі  Качановській О.А.,  розглянувши матеріали  по справі № 10/341ад за позовом

Ленінської міжрайонної державної податкової інспекції у м. Луганську

до Державного Луганського проектно –конструкторського інституту стругової виїмки вугілля, м. Луганськ

про звернення стягнення на активи на суму 56900 грн. 15 коп.

Представники  сторін:

від позивача - Паталаха К.В. - держ.под.інспектор, довіреність 38689/10 від 20.03.07., Буркова О.М. - гол.держ.под.інспектор, довіреність № 39590/10 від 27.12.06., Аксенов Д.А., дов. 26582/10 від 26.07.07.

від відповідача –не прибув.

Суть спору: позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача податкового богу з податку на додану вартість у розмірі 56900 грн. 15 коп., в тому числі 53900 грн. 72 коп. –основного боргу та 2999 грн. 43 коп. - пені, шляхом звернення стягнення на активи.

Відповідач відзивом на позов від 04.07.2007р. № 05-1-223 позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі 51067 грн. 15 коп. та просить дозволити погашення боргу відповідно до представленого графіку.

Розглянувши матеріали справи, додатково надані документи, вислухавши представників сторін,   суд

в с т а н о в и в:

Державний Луганський проектно – конструкторський інститут стругової виїмки вугілля  (відповідач  у  справі)  самостійно  узгодив  податкові  зобов’язання  з податку на додану  вартість  шляхом  подання  декларацій  з податку на додану  вартість  №  64773 від 18.08.06., № 69071 від 20.09.06.,  № 79534 від 19.10.06., № 94267 від 20.11.06.,  № 99487 від 19.12.06.,    №  114355 від 22.01.07.,  №  23486 від 19.04.07.,  №  37223 від 21.07.07., а  також  податкові  зобов’язання  з податку на додану  вартість  визначені  податковими повідомленнями –рішеннями від 22.08.06.,  від  27.02.07.  в  загальній   сумі   53900,72 грн.  В  зв’язку  з  несплатою  в  установлені  строки   податкових  зобов’язань  станом  на 05.06.07.  відповідач  має  податковий  борг в сумі 53900,72 грн. А також нарахована  пеня  за  несвоєчасну  сплату  податкових  зобов’язань  в  сумі  2999,43 грн.  Всього  податковий  борг  становить  56900,15  грн.,  який  підтверджено  актом  звірення,  підписаним  відповідачем.

Оцінивши  матеріали  справи,  суд   визнає  позовні  вимоги  обґрунтованими  з  огляду  на  наступне:

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 9 Закону України  “Про систему оподаткування” платники податків і зборів (обов’язкових платежів) зобов’язані сплачувати належні суми податків і зборів (обов’язкових платежів)  у  встановлені  законами  терміни.

Відповідно  до  п.11) ст. 10  Закону України  “Про державну податкову службу в Україні”  податкові органи подають   до  судів  позови  до  підприємств,  установ,  організацій та громадян   про  стягнення  заборгованості  перед бюджетом і державними цільовими  фондами  за  рахунок  їх майна.

За змістом  пунктів 1,2),   1.3)  ст.  1 Закону   України  від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ   “Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами”  (надалі –Закон  2181)  податкове  зобов'язання - зобов'язання платника податків  сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму  коштів  у  порядку  та у строки,  визначені цим Законом або іншими  законами України;     податковий борг (недоїмка) - податкове  зобов'язання  (з  урахуванням   штрафних   санкцій   за  їх  наявності),  самостійно  узгоджене  платником податків або узгоджене в адміністративному чи  судовому  порядку,  але  не сплачене у встановлений строк, а також  пеня,  нарахована на суму такого податкового зобов'язання.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону 2181 активи платника податків можуть бути примусово стягнені в рахунок погашення його податкового боргу виключно за рішенням суду.

Активами платника податків за змістом п. 1.7 ст. 1 Закону № 2181 є кошти, матеріальні  та нематеріальні цінності, що належать юридичній або фізичній особі за правом власності або повного господарського відання.

Відповідно до ст. 136  Кодексу адміністративного судочинства  України  відповідач  може визнати адміністративний позов  протягом  всього часу  судового розгляду,   зробивши  про це усну  заяву. Якщо  визнання  адміністративного позову  викладено  в  адресованій  суду  письмовій заяві,  ця  заява  приєднується  до справи.  Визнання  відповідачем  позову  не суперечить закону, не порушує  чиї –небудь права,  свободи  або інтереси.   Питання  про  розстрочення  виконання  судового рішення може бути розглянуто в порядку ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства  України.

Оцінивши  всі  вищевикладені  обставини,   суд  закінчив розгляд справи в судовому засіданні  26.07.2007.  і  постановив   задовольнити позов повністю.

Відповідно до п. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства  України   у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем –фізична чи юридична особа,   судові витрати, здійснені  позивачем, з відповідача не стягуються.

Згідно  ст.   160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України  в судовому засіданні  26.07.2007. проголошено вступну і резолютивну частини постанови.

На  підставі  викладеного та,    керуючись ст.ст.  18, 51, 136, 158 –163,  245 Кодексу адміністративного судочинства  України,  суд

п о с т а н о в и в:

1.   Позов   задовольнити  повністю.

2.Звернути стягнення на активи Державного Луганського проектно –конструкторського  інституту стругової виїмки вугілля,  м. Луганськ, вул. Леніна, 38,     на суму  податкового боргу  з  податку  на  додану вартість  в  розмірі  56900 грн. 15 коп.  в доход Державного бюджету  України.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не було подано.  Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк встановлений КАС України,  постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.  У разі подання  апеляційної скарги постанова набирає законної сили,  якщо її не скасовано, після закінчення апеляційного розгляду скарги.

Про апеляційне оскарження постанови спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній скарзі.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга  подаються  до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції,  який ухвалив оскаржувану  постанову. Копії апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про апеляційне оскарження постанови подається протягом десяти  днів  з дня складення  постанови в повному обсязі.   Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти  днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Згідно  ст. 160 ч. 3  Кодексу адміністративного судочинства  України постанова в повному обсязі складена   30.07.2007.

Суддя                                                                                   Т.М.Мінська