СУД
СУД
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21.08.07                                                                                 Справа № 9/383ад.

Державної інспекції з контролю за цінами Луганської області

до Приватного підприємства «Марічка», м. Красний Луч Луганської області

про стягнення 3600 грн. 00 коп.

в присутності представників:

від позивача –Новосьолова О.С. - гол. юрисконсульт, дов. № 34-03/2008 від 04.06.07,

від відповідача –Гродзицька В.О., дов. № 75 від 20.08.07.

Суть спору: позивачем  заявлена  вимога про стягнення з відповідача, ПП «Марічка», економічних санкцій у розмірі 3600,0 грн. на користь бюджету відповідно до рішення  Держінспекції з контролю за цінами в Луганській області від 18.06.07р. № 99.

Відповідач проти позову заперечує та просить у задоволенні позову відмовити з огляду на наступне.

13.06.07р. позивачем була проведена перевірка позивача з питання виконання порядку встановлення та використання цін на окремі види продовольчих товарів, згідно вимог розпорядження голови Луганської облдержадміністрації від 09.07.03р. № 381 Про тимчасове державне регулювання цін на окремі види продовольчих товарів зі змінами від 19.09.03р. (далі –Розпорядження 381).

В результаті перевірки було встановлено, що в період з 25.05.06р. по 07.06.07р. відповідач у порушення додатку № 2 Розпорядження 381 реалізував цукор-пісок за ціною, що перевищила обмеження розміру торгових надбавок до ціни виробника –8% на загальну суму 1828,0 грн.

Відповідач не погоджується із застосуванням економічних санкцій у розмірі 3600,0 грн. щодо реалізації цукру закритому акціонерному товариству «АВК», який поставлявся на підставі договору поставки № 731 від 05.04.06р., а не на підставі договору купівлі-продажу, у кількості 30 тис. тн. на загальну суму 1200,0 тис. грн. На думку відповідача ЗАТ «АВК»не є кінцевим споживачем, а є виробником кондитерських виробів, і поставлений цукор, згідно листа ЗАТ «АВК», був використаний саме для виробництва, а не для продажу цього цукру іншим організаціям або через роздрібну торгівлю.

Відповідач вважає, що у цьому випадку граничний розмір торгівельної надбавки до ціни виробника з поставки цукру на підставі додатку № 2 Розпорядження 381 складає не 8% а 15%. Таким чином, відповідач не порушив обмежений у 15% розмір торгової надбавки і, фактично застосував 9,15 торгової надбавки, тому застосування позивачем економічних санкцій на підставі ст. 14 Закону України «Про ціни та ціноутворення»до відповідача є необґрунтованим.

Оцінивши доводи позивача та відповідача і надані докази, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій»суди при здійсненні правосуддя повинні забезпечувати на засадах верховенства права захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суть спірних правовідносин за цією справою зводиться до питань чи правомірно відповідач прийняв спірне розпорядження, чи відповідає воно чинному законодавству та чи підлягає стягненню з відповідача заявлена у позові сума.

Згідно ст. 6 Закону України «Про ціни та ціноутворення»в народному господарстві застосовуються вільні ціни і тарифи, державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи.

Державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення:

-          державних фіксованих цін (тарифів);

-          граничних рівнів цін (тарифів) або граничних відхилень від державних фіксованих цін і тарифів (ст. 8 Закону України «Про ціни та ціноутворення»).

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про ціни та ціноутворення»державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються на ресурси, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, на товари і послуги, що мають вирішальне соціальне значення, а також на продукцію, товари і послуги, виробництво яких зосереджено на підприємствах, що займають монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Державні фіксовані та регульовані ціни і тарифи встановлюються державними органами України (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про ціни та ціноутворення»).

Спірним рішенням позивача від 18.06.07р. № 99 у відповідача вилучено в дохід державного бюджету 1828,0 грн. виручки в результаті порушення державної дисципліни цін та застосовано штраф у двократному розмірі необґрунтовано одержаної виручки в сумі 3656,0 грн.

Вказане рішення не було оскаржене відповідачем у судовому порядку, воно є чинним на момент розгляду цієї справи.

Відповідно до п. 3 Положення про державну інспекцію з контролю за цінами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.12.2000р. №1819, основними завданнями Держцінінспекції є організація та здійснення контрольно-наглядових функцій з питань додержання центральними та місцевими органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, підприємствами, установами та організаціями вимог щодо формування, встановлення та застосування цін і тарифів.

Згідно п.4 даного Положення Держцінінспекція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, у межах  своєї  компетенції  здійснює  перевірки   додержання порядку формування,  встановлення і застосування цін і тарифів.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державне регулювання цін і тарифів здійснюється шляхом встановлення державних фіксованих цін (тарифів).

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про ціни і ціноутворення" державний   контроль за цінами здійснюється  при встановленні і застосуванні державних фіксованих та  регульованих  цін  і  тарифів.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вся необґрунтовано одержана підприємством, організацією  сума виручки в  результаті  порушення  державної дисципліни цін та діючого порядку визначення вартості будівництва,  що  здійснюється із залученням коштів Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим, місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій  підлягає вилученню в доход відповідного бюджету залежно від підпорядкованості підприємства, організації. Крім того, в позабюджетні фонди місцевих Рад стягується штраф у двократному  розмірі необґрунтовано одержаної суми виручки. Вказані суми  списуються  з рахунків підприємств і  організацій  в  банківських  установах  за рішенням  суду.

Відповідно до п.1.4 Інструкції про порядок застосування економічних та фінансових (штрафних) санкцій органами державного контролю за цінами, затвердженої наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України та Міністерства фінансів України 03.12.01 N 298/519, підставою для застосування  економічних санкцій за порушення державної дисципліни цін є одержання суб'єктами господарювання необґрунтованої виручки в результаті порушення ними чинного в  періоді,  що  перевіряється,  порядку  встановлення та застосування цін і тарифів, які регулюються уповноваженими органами відповідно до вимог законодавства.

Під час провадження у даній справі судом перевірялося та встановлювалося, чи прийнято оскаржуване рішення: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням  повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з  урахуванням  права  особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вирішуючи цей спір, суд виходив також з аналізу положень Закону України «Про ціни і ціноутворення»та Постанови № 1548, пункт 12 якої Постановою №1150 доповнено абзацом 29 стосовно повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій на регулювання (встановлення) граничних торговельних надбавок на зерно, борошно, хліб і хлібобулочні вироби, макаронні вироби, крупи, цукор, яловичину, ковбаси варені, молоко, сир, масло вершкове та олію.

Посилаючись на Розпорядження 381 відповідач звертає увагу суду про те, що його заперечення стосуються лише реалізації цукру ЗАТ «АВК», оскільки, на його думку, ЗАТ «АВК»не є кінцевим споживачем, а є виробником кондитерських виробів, і поставлений цукор, згідно листа ЗАТ «АВК», був використаний саме для виробництва, а не для продажу цього цукру іншим організаціям або через роздрібну торгівлю.

Суд не може погодитися з таким доводом з наступних підстав.

По-перше, не має значення, за яким договором, купівлі-продажу чи поставки, відповідач реалізував цукор ЗАТ «АВК»(до речі, договір поставки є окремий різновид договору купівлі-продажу), оскільки за операціями з реалізації цукру як у першому, так і у другому випадку відповідач ставив за мету отримання прибутку у встановлений нормативними актами спосіб.

Основний вид господарської діяльності відповідача –це оптова торгівля –сфера підприємницької діяльності з придбання та відповідного перетворення товарів для наступної їх реалізації підприємствам торгівлі, іншим суб’єктам господарювання. Цей вид діяльності включає як безпосередні комерційні зв’язки в умовах договорів купівлі-продажу та поставки між підприємствами-виробниками та споживачами, так і зв’язки між ними через торгівельних посередників.

По-друге, відповідача зовсім не стосується подальша доля реалізованого товару своїм контрагентам: чи він буде ними реалізований їх покупцям, чи він буде використаний для виробництва інших товарів.

Найважливіше є те, що Розпорядженням 381 обласна державна адміністрація встановила граничні розміри торгівельних і постачальницько-збутових надбавок на окремі види продовольчих товарів, що реалізуються суб’єктами підприємницької діяльності кінцевому споживачеві, а ЗАТ «АВК»є саме кінцевим споживачем отриманого від відповідача цукру.

Суд вважає, що позивач правомірно встановив порушення порядку формування і застосування ціни на цукор, поставлений ЗАТ «АВК»щодо застосування постачально-збутової надбавки понад встановлені граничні розміри, тому сума, визначена у позові, підлягає стягненню.

Згідно ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України у судовому засіданні, в якому закінчився розгляд справи, оголошено вступну та резолютивну частини постанови та повідомлено представників сторін про те, що постанову у повному обсязі буде виготовлено протягом 5-денного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 17, 87, 94, 98, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, ПП «Марічка», код 19078306, Луганська обл., м. Красний Луч, м-н 4, буд. 4. кв. 43, економічні санкції в сумі 3600,0 грн. на користь Державного бюджету України, код платежу 21081100, одержувач Держбюджет м. Красний Луч, МФО 804013, код 24046797, рахунок 0039.

Постанова  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження,  встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Постанову складено у повному обсязі та підписано 27.08.2007р.

Про апеляційне оскарження рішення  суду  першої  інстанції спочатку  подається  заява. Обґрунтування  мотивів  оскарження  і вимоги до суду апеляційної інстанції  викладаються  в  апеляційній скарзі.

Заява  про  апеляційне  оскарження  та  апеляційна  скарга подаються до адміністративного суду  апеляційної  інстанції  через суд  першої  інстанції,  який  ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно  надсилається  особою,  яка  її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення,  а в разі   складення   постанови  у  повному  обсязі  відповідно  до статті 160 цього Кодексу -  з  дня  складення  в  повному  обсязі. Апеляційна  скарга  на  постанову  суду першої інстанції подається протягом  двадцяти  днів  після  подання  заяви   про   апеляційне оскарження.

Апеляційна   скарга  може  бути  подана  без  попереднього подання заяви про апеляційне оскарження,  якщо скарга подається  у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                                              А.Г.Ворожцов