ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2007 р.
Справа № А-6/2а

Господарський суд Івано-Франківської області у складі: Cуддя  Грица Юрій Іванович     При секретарі   Цюрак А.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом  ВАТ"Нафтохімік Прикарпаття"  вул.Майданська,5,Надвірна,78400,

до відповідача  ДПІ в Надвірнянському районі  вул.Визволення,2,Надвірна,Надвірнянський район, Івано-Франківська область,78400

За участю прокуратури Івано-Франківської області  вул. Грюнвальдська, 11, м.Івано-Франківськ

про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДПІ в Надвірнянському районі №/0 від 18.12.06

Представники:

був присутній прокурор: Савчук Л.Є., посвідчення № 36

Від позивача:  Дунець О.Я., (довіреність № 01-70 від 21.12.06 представник )

Від відповідача:  Ільків І.Д., (довіреність № 5092/10/10 від 14.06.07 ГДПІ )

Від відповідача:  Дум"як В.О., (довіреність № 6701/Д-10 від 06.08.07 СДПІ )

СУТЬ СПРАВИ: подано позов про визнання нечинним податкового повідомлення-рішення ДШ в Надвірнянському районі №/0 від 18.12.2006 року.

В судовому засіданні оголошувалася перерва до 30.08.07.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві. В підтвердження позовних вимог вказує, що  з його  боку не було порушень п. 1.3. ст. 1; п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість", а включаючи до податкового кредиту відповідні суми ПДВ товариство керувалося п.п. 7.4.1. та п.п. 7.5.1., п. 7.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР. Тому, отримавши податкові накладні та сплативши податок на додану вартість в ціні придбаного у продавця товару, позивач правомірно включив 2 234 218,49 грн. ПДВ до складу податкового кредиту згідно податкових декларацій по податку на додану вартість за квітень 2005 року та за серпень 2005 року, згідно податкових накладних виписаних ТОВ "Рейнбоу ЛТД" та ТзОВ "Торговий Дім Нафто-Трейд" та має право на бюджетне відшкодування вказаної суми.

Відповідач  подав суду заперечення на позов, в якому проти позову заперечив, посилаючись на те, що оспорюване  податкове повідомлення- рішення прийняте ним на підставі чинного законодавства. Зокрема вказує, що  позивач не мав права включати 2234218 грн 49 коп ПДВ до складу податкового кредиту в податковій декларації по податку на додану вартість за квітень та за серпень 2005 року, згідно податкових накладних виписаних ТОВ "Рейнбоу ЛТД" та ТзОВ "Торговий Дім Нафто-Трейд" при реалізації продукції позивачу, так як до бюджету податок на додану вартість підприємством-виробником товару не сплачувався, тобто не було надмірної сплати ПДВ до бюджету, а тому Позивач немає права на його відшкодування, як це випливає з загального аналізу п. 1.3. ст. 1; п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив, що 18.12.2006 року на підставі акту документальної перевірки ДПІ в Надвірнянському районі №658/23-00152230 від 11.12.2006 року відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 18.12.2006 року.

Згідно податкового повідомлення-рішення №/0 від 18.12.2006 року, відповідачем зменшено позивачу суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 2234218 грн 49 коп.

Не погодившись з вищевказаним повідомленням -рішенням позивач звернувся до суду з вимогою про визнання його нечинним.

Як випливає з акту документальної перевірки №658/23-00152230 від 11.12.2006 року від 18.12.2006 року, позивач неправомірно включив податок на додану вартість в сумі 2096272  грн. до податкового кредиту за квітень 2005 року, за продукцію, одержану від ТОВ "Рейнбоу ЛТД" на яку останнім було виписано податкову накладну №53 від 01.04.2005 року на загальну суму 12577632 грн., в тому числі ПДВ 2096272 грн. Також, в акті перевірки зазначено, що ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" не мало права включати 137946 грн 49 коп. ПДВ до складу податкового кредиту в податковій декларації по податку на додану вартість за серпень 2005 року при придбанні у ТзОВ "Торговий дім Нафто-Трейд" товарів на загальну суму 56529377 грн 82 коп. в т.ч. ПДВ 9421562 грн 97 коп., оскільки ТзОВ "Торговий дім Нафто-Трейд" є частково виробником продукції відвантаженої ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття", а частково посередником. Зокрема, ТзОВ "Торговий дім Нафто-Трейд" реалізувало Позивачу товар, який в свою чергу був придбаний у ТОВ "Рейнбоу ЛТД" на суму ПДВ 137946 грн 49 коп.

Позиція ДПІ в Надвірнянському районі обґрунтовується тим, що ТзОВ "Рейнбоу ЛТД" не є виробником товарів, які в квітні 2005 року реалізовано на ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття", а товари отримані у ПП "Модулор". В свою чергу ПП "Модулор" придбало даний товар у ПП "Росток-1", місцезнаходження якого неможливо встановити. Тому, ДПІ в Надвірнянському районі робить висновок, що ПП "Росток-1", виступаючи виробником реалізованих товарів, не сплатило відповідну суму ПДВ до бюджету, яку отримано в ціні реалізованого ПП "Модулор" товару.

Таким чином, відповідач стверджує, що ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" не мало права включати 2096272 грн. ПДВ до складу податкового кредиту в податковій декларації по податку на додану вартість за квітень 2005 року. Крім того, на думку відповідача, ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття" не мало права включати 137946 грн 49 коп ПДВ до складу податкового кредиту в податковій декларації по податку на додану вартість за серпень 2005 року при придбанні у ТзОВ "Торговий дім Нафто-Трейд" товарів на загальну суму 56529377 грн 82 коп  в т.ч. ПДВ 9421562 грн 97 коп, оскільки ТзОВ "Торговий дім Нафто-Трейд" є частково виробником продукції відвантаженої ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття", а частково посередником. Зокрема, на думку Відповідача, ТзОВ "Торговий дім Нафто -Трейд" реалізувало Позивачу товар, який в свою чергу був придбаний у ТОВ "Рейнбоу ЛТД" на суму ПДВ 137946 грн 49 коп. ТОВ "Рейнбоу ЛТД" не є виробником продукції відвантаженої ТзОВ "Торговий Дім Нафто-Трейд". Виробником продукції є ПП "Ореол-ММО", яке не представило для перевірки документів, в зв'язку з чим випливає висновок, що до бюджету податок на додану вартість підприємством-постачальником, а саме ПП "Ореол -ММО" не сплачувався. Тому, відповідач вважає, що, так як виробниками товарів (при здійсненні зустрічних перевірок до виробника таких товарів), а саме ПП "Росток-1" та ПП "Ореол-ММО" не було здійснено надмірної сплати ПДВ до бюджету,  позивач не мав права на його відшкодування, як це випливає з п. 1.3. ст. 1; п. 1.8. ст. 1; п.п. 7.4.1. п. 7.4. ст.7; п.п. 7.2.3. п. 7.2. ст. 7; п.п. 7.7.1. п. 7.7. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість".

Відповідно до п.п. 7.5.1., п. 7.5. ст. 7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 року №168/97-ВР (Закон) датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається:

-          або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків,

-          або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Згідно вищевказаного п.п. 7.5.1. Закону позивач відніс до податкового кредиту відповідну суму коштів після отримання податкових накладних, які засвідчують факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Крім того, у відповідності до п.п.7.4.1. Закону податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, сплачених (нарахованих) платником податку у звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт, послуг), вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва (обігу) та основних фондів чи нематеріальних активів, що підлягають амортизації".

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту, згідно пп.7.4.5 п.7.4 ст. 7 Закону, суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Позивачем, на підтвердження обгрунтованості віднесення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по податкових деклараціях за квітень та серпень 2005 року надано податкові накладні, які не мають недоліків та порядок заповнення яких відповідає встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 1.3. ст. 1 Закону платник податку - особа, яка згідно з цим Законом зобов'язана здійснювати утримання та внесення до бюджету податку, що сплачується покупцем, або особа, яка імпортує товари на митну територію України.

Платники податку, визначені у пп. "а", "в", "г", "д" п. 10.1 ст. 10, відповідають за дотримання достовірності та своєчасності визначення сум податку, а також за повноту та своєчасність його внесення до бюджету відповідно до закону (п.10.2 ст. 10 Закону).

Таким чином, сама по собі несплата податку продавцем при фактичному здійсненні господарської операції не впливає на податковий кредит покупця та суму бюджетного відшкодування.

Підтвердженням сплати податку на додану вартість позивачем (продавцем), покупцю в ціні товару є платіжні доручення надані позивачем, а тому його розмір підлягає відшкодуванню з бюджету.

Стаття 19 Конституції встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Для відшкодування з бюджету податку на додану вартість Закон не передбачає обов'язкової умови фактичного надходження цих сум до бюджету. У разі невиконання контрагентом платника податків зобов'язань по сплаті податку до бюджету негативні наслідки (відповідальність) настають лише для нього. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення добросовісного платника податків права на його відшкодування у разі якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування і має документальне підтвердження розміру податкового кредиту.

Доказами, які підтверджують право на податковий кредит та бюджетне відшкодування податку на додану вартість покупцем, а відповідно позивачем по справі, зокрема, є наявні в матеріалах справи належним чином оформлені податкові накладні та платіжні доручення, які згідно з наведеного аналізу норм законодавства, надають йому  таке право.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача правомірні і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.94 КАС України судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст.19,67,124 Конституції України, Законом України "Про податок на додану вартість", ст.ст.158-163 Кодексу адміністративного судочинства України  , суд

ПОСТАНОВИВ:

позов задоволити.

визнати нечинним    податкове повідомлення-рішення ДШ в Надвірнянському районі №/0 від 18.12.2006 року.

Стягнути з ДПІ в Надвірнянському районі, вул. Визволення, 2 м.Надвірна на користь ВАТ "Нафтохімік Прикарпаття", вул. Майданська, 5 м.Надвірна - 3 грн 40 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження.  Заява  про  апеляційне  оскарження  постанови  суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її складення у повному обсязі відповідно до статті 160  Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя                                                            Грица Юрій Іванович

Виготовлено в АС "Діловодство суду"

________________ Рочняк Олександра Вікторівна