ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"08" червня 2007 р.

Справа № 13/87-1992

11 год. 15 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Стопника С.Г.

при секретарі судового
засідання  Касюдик О.О.

Розглянув справу

за позовом:  Приватного підприємця ОСОБА_1,  АДРЕСА_1

до відповідача:
Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції, вул. Білецька,
1, м.Тернопіль, 46000

За участю представників сторін:

позивача:          ОСОБА_2
-  довіреність   № б/н
від 18.04.07 р.

ОСОБА_3 -  довіреність
НОМЕР_1

ОСОБА_4 -  довіреність
№ б/н  від 26.05.07 р.

відповідача:           Лисий Я.І. -  довіреність
№ 27999/7/10-015  від 18.04.07 р.

Криницька
М.Т. -  довіреність   № 40428/7/10-015  від 08.06.07 р.

Суть справи:

про визнання
протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень Тернопільської ОДПІ
НОМЕР_2 та НОМЕР_3; та про зобов'язання Тернопільської ОДПІ зарахувати на
картку особового рахунку суму переплати на яку Приватному підприємцю ОСОБА_1
зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок
зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з податку на додану
вартість згідно податкового-повідомлення рішення НОМЕР_2.

Відповідач проти позову заперечує
посилаючись на те, що: позивач відповідно до п/п 15.3.1. п. 15.3 ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами»з заявами про повернення надміру сплачених
податків або на їх відшкодування протягом 1095 днів не звертався, коли таке
право виникло по переплаті за період вересень 2000р. і жовтень 2002р. Тому така
переплата зарахована в дохід держави.

В розпочатому судовому засіданні
представникам сторін роз'яснено їх права і обов'язки, передбачені ст.ст. 49, 51
в порядку ст. 130 КАС України.

В засіданні оголошувались перерви
до 18.05.2007р., 25.05.2007р. та 08.06.2007р., для надання можливості сторонам
подати додаткові обґрунтування, заперечення та докази.

Позивачем в процесі розгляду справи
збільшено та уточнено позовні вимоги, що судом прийнято та заявлено клопотання
про витребування рішення на підставі якого з особового рахунку списані кошти в
дохід держави, що судом відхилено за наявності такого рішення в матеріалах
справи.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд встановив:

- відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку узгодженої суми податкового зобов'язання по питанню
своєчасності сплати ПДВ за період 03.05.2006р. по 28.02.2007р., по результатах
якої складено акт НОМЕР_4 та прийняте податкове повідомлення-рішення НОМЕР_3
про стягнення 61,5 грн. штрафу (50% від 123 грн.) за затримку на 301
календарних днів граничного строку сплати узгодженої суми податкового
зобов'язання.

Як видно з акту перевірки від
27.03.2007р., відповідач констатує порушення з боку позивача граничних термінів
сплати ПДВ заявлених у деклараціях від 17.04.2006р., 16.05.2006р. та
19.06.2006р. на загальну суму 123 грн.

Позивач оскаржуючи рішення від
02.04.2007р. посилається на те, що в нього по особовому рахунку станом на
01.01.2006р. рахувалась переплата по ПДВ в сумі 1277,01 грн., а з врахуванням
зобов'язань за грудень 2005р., січень, лютий 2006р. (разом 126 грн.) станом на
30.03.2006р. переплата повинна становити 1151,01 грн., якої за даними ДПІ
немає.

В результаті переписки з
відповідачем з'ясувалось, що сума переплати 1151,01 грн. зараховано в дохід
держави, а тому по зобов'язаннях за березень, квітень, травень 2006р. залік не
проведено, що й потягло незаконне нарахування штрафу за порушення граничних
термінів, оскільки списання залишку переплати -1151,01 грн. є також незаконне.

З витребуваних судом доказів видно,
що відповідачем проведено невиїзну документальну перевірку податкової звітності
по ПДВ за вересень 2000р., жовтень 2002р., по результатах якої складено акт
НОМЕР_5 та прийняте податкове повідомлення-рішення НОМЕР_2. про зменшення суми
бюджетного відшкодування на 1151,01 грн. в т.ч. 932,01 грн. по звітності за
вересень 2000р. та 219 грн. по звітності за жовтень 2002р. Дане рішення
позивачу не вручалось і не направлялось, а з посилань відповідача розміщено на
дошці оголошень.

Як видно з акта перевірки від
20.03.2006р. розбіжностей по заявлених до відшкодування сум ПДВ у деклараціях
за вересень 2000р. та жовтень 2002р. не виявлено, однак констатовано порушення
п/п 7.4.5 п.7.4 та п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану
вартість»та зроблені висновки про зменшення бюджетного відшкодування загалом на
1151,01 грн., керуючись п/п 7.4.5 п.7.4 ст.7 Закону України «Про податок на
додану вартість»п/п 4.2.2 п.4.2 ст. 4 та п/п 15.1.1 п.15.1 ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами
та державними цільовими фондами»(далі Закон України №2181).

Позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю виходячи зі слідуючого:

- в порушення п.1.7 розділу 1 п/п
2.3.2, 2.3.4 п.2.3 розділу 2 Порядку оформлення результатів невиїзних
документальних виїзних планових та позапланових перевірок з питань дотримання
податкового, валютного та іншого законодавства затвердженого наказом ДПА
України 10.08.2005р. №327 та зареєстрованого в Мін'юсті України 25.08.2005р. за
№6/31-92, відповідач в акті перевірки від 20.03.2006р. зробив висновки без
посилань на встановлені факти виходячи з первинних бухгалтерських документів,
не обґрунтував порушені норми закону, зробив висновки, які не мають ні
логічного ні причинного зв'язку з подіями, фактами. Посилаючись на п/п 4.2.2
п.4.2 ст.4 Закону України №2181, відповідач не довів та не підтвердив наявність
хоч би однієї з підстав вказаних у п/п 4.2.2 п.4.2 ст.4 цього закону для свого
відповідного реагування.

Крім того сам вказує в акті
перевірки, що розбіжностей у заявленому бюджетному відшкодуванні з даними
перевірки не виявлено. Посилаючись на п/п 15.1.1 п.15.1 ст. 15 Закону України
№2181, відповідач фактично підтверджує порушення цієї норми зі свого боку,
оскільки зробив висновки і породив наслідки по деклараціях позивача за вересень
2000р. та жовтень 2002р. в березні 2006р., тобто далеко за спливом 1095 днів.
Разом з тим заявлене позивачем від'ємне значення ПДВ у деклараціях за вересень
2000р. та жовтень 2002р. до бюджетного відшкодування у спосіб -зменшення
(погашення) зобов'язань з цього податку у майбутніх податкових періодах,
відповідачем не піддавалось сумніву і на протязі вересень 2000р. -березень
2006р. від'ємне значення ПДВ, яке числилось на особовому рахунку позивача
використовувалось для погашення зобов'язань з ПДВ в чергових звітних податкових
періодах, що підтверджується, як поясненнями сторін так і актами звірки по
різних періодах по особовому рахунку позивача. Фактично єдиною підставою для
списання з особового рахунку позивача в дохід держави залишку від'ємного
значення ПДВ в сумі 1151,01 грн. (932,01 грн. залишок по декларації за вересень
2000р.+ 219 грн. залишок по декларації за жовтень 2002р.), як випливає з
матеріалів справи, було не подання позивачем заяви протягом 1095 днів на
повернення надміру сплачених податків, або на їх відшкодування в порядку п/п
15.3.1 п.15.3 ст.15 Закону України №2181, що на думку суду є також
необґрунтованим і безпідставним оскільки:

- позивачем у деклараціях за
вересень 2000р. та жовтень 2002р. від'ємне значення ПДВ заявлено до
використання шляхом зменшення зобов'язань у майбутніх звітних періодах, що
повністю відповідає і узгоджується з правилами п/п 7.7.3 п.7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану вартість»та відповідачем не спростовано. І
додаткових якихось заяв подавати не потрібно. Крім того позивач вказує, що заяв
на повернення чи відшкодування від'ємного значення ПДВ на рахунок він подавати
і не збирався. А зміст п/п 15.3.1 п.15.3 ст. 15 Закону України №2181 та ст. 7
Закону України «Про податок на додану вартість»свідчить про застосування 1095
днів лише для повернення чи відшкодування ПДВ на рахунок платника.

Крім того п.7.3 розділу 7
Інструкція про порядок ведення органами державної податкової служби
оперативного обліку платежів до бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється органами державної податкової служби України затвердженої наказом
ДПА України від 18.07.2005р. №276 та зареєстрованої в Мін'юсті України
02.08.2005р. за №V7767500-05 прямо вказує, що ДПС вирішують питання щодо
списання надміру або помилково сплачених сум податків, що обліковуються в
особових рахунках більше 1095 днів, по яких немає заяви платника про повернення
і які обліковуються більше 1095 днів без руху (відсутні зменшення та
нарахування податкових зобов'язань).Таким чином позивач не вимагав повернення
від'ємного (надмірного) значення ПДВ, від'ємне значення ПДВ регулярно
зменшувалось на суми зобов'язань у поточних звітних періодах, тому відповідачем
списання залишку від'ємного значення ПДВ з особового рахунку позивача в дохід
держави вчинено з грубим порушенням вимог закону та прав позивача. Неправомірні
дії відповідача по списанню з особового рахунку позивача залишку від'ємного
значення ПДВ (1151,01 грн.) потягнули за собою не врахування цієї суми при
визначенні обов'язків позивачу по сплаті чи не сплаті ПДВ за березень (44
грн.), квітень (48 грн.), травень (31 грн.) 2006 року та безпідставна
констатація порушення граничних термінів погашення боргу з застосуванням
санкції, коли в даному випадку у позивача не виникало податкового боргу та
обов'язку його сплати у встановлені терміни за наявності набагато більшої суми
від'ємного значення ПДВ (1151,01 грн.) проти заявлених у деклараціях за
березень, квітень, травень 2006р. зобов'язань (123 грн.).

Таким чином позовні вимоги
обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, базуються на чинному
законодавстві і підлягають задоволенню повністю, а відповідачем з огляду на ч.2
ст.71 КАС України правомірність оскаржуваних рішень та своїх дій не доведена.

Крім того з огляду на вищевикладене
та свідоме ігнорування відповідачем вимог чинного законодавства слід на його
адресу надіслати окрему ухвалу.

Керуючись ст. ст. 2, 6 ,7, 86,
160-163, п. 6 розділу Прикінцеві та перехідні положення  КАС України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.
Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення НОМЕР_2. та НОМЕР_3

3. Зобов'язати Тернопільську ОДПІ
зарахувати на картку особового рахунку суму переплати на яку Приватному
підприємцю ОСОБА_1 зменшено суму бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення податкових зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість згідно податкового-повідомлення рішення НОМЕР_2.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Приватного підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, код НОМЕР_6 -
105,40 грн. судового збору (державного мита).

Постанова  суду першої інстанції  набирає законної сили після  закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про
апеляційне її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в
повному обсязі 13 червня 2007 р.  до адміністративного суду апеляційної
інстанції - Львівського апеляційного адміністративного суду, через суд першої
інстанції, а протягом 20 днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя
С.Г. Стопник