ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

03.05.07р.

Справа № А23/160(А17/36-07)

За позовом  Приватного підприємства "Круанда", м. Нікополь Дніпропетровської області

до  Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Нікополь Дніпропетровської області

про визнання недійсним податкових повідомлень-рішень № /0/18159та № /0/18160 від 26.06.2006р.

Суддя  Добродняк І.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Дольник О.М., дов. від 05.01.07, представник

Від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач звернувся з позовом з урахуванням уточнення про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції від 12.05.06 № /0/18159, № /0/18160.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем зроблений висновок про неправильність визначення позивачем балансової вартості запасів, виходячи з даних оборотно-сальдових відомостей бухгалтерського обліку, які не відповідають даним бухгалтерських документів, наданих для перевірки.

Відповідачем зроблений помилковий висновок, що позивачем двічі віднесено до складу валових витрат вартість одних і тих же матеріалів по оприбуткуванню від ТОВ "Парус 21 віку" та включених до акту приймання виконаних підрядних робіт від ТОВ "Альянс+", до складу податкового кредиту –суми податку на додану вартість з вартості одних і тих же матеріалів.

Відповідач проти позову заперечує, зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення винесені за результатами перевірки підприємства-позивача, якою виявлено певні порушення позивачем чинного законодавства.

03.05.07 від відповідача надійшли письмові пояснення щодо визначення балансової вартості запасів в ході проведення перевірки, а саме: при складенні акту перевірки в результаті технічної помилки невірно розшифровано балансову вартість запасів станом на 30.09.05 (загальна сума –416422,50 грн. є вірною). Разом з тим, вказані обставини ніяким чином не вплинули на правильність визначення позивачу податкового зобов'язання та застосування штрафних санкцій.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений судом належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Заяви та клопотання від сторін до початку судового засідання не надходили.

За викладених обставин неявка представника відповідача у судове засідання не є перешкодою для вирішення спору по суті. Розгляд справи відбувається за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача,  господарський суд,-

В С Т А Н О В И В  :

Нікопольською об'єднаною державною податковою інспекцією (відповідачем) проведена планова виїзна документальна перевірка дотримання вимог податкового законодавства позивачем за період з 01.01.05 по 31.12.05, за результатами якої складений акт № 778/231.31256188 від 24.04.06.

Під час перевірки встановлено, що в порушення п.4.1 ст.4, п.5.9 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" позивачем невірно визначена балансова вартість запасів, в результаті чого занижено суму скоригованого валового доходу за 2005 рік на 18567,75 грн. (оборотно-сальдові відомості за періоди ІІ квартал 2005 року, з 01.07.05 по 30.09.05, з 01.04.05 по 31.12.05)

Підприємством станом на 01.01.05 задекларована балансова вартість запасів –113300,00 грн., що відображено в рядку А1 додатку К1/1 до податкової декларації з податку на прибуток підприємства.

З посиланням на ст.20 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" відповідачем прийнята відображена у рядку А1 додатку К1/1 до податкової декларації з податку на прибуток підприємства балансова вартість запасів станом на 01.01.05 у сумі 113300,00 грн., проти чого позивач не заперечує.

В ході перевірки відповідачем встановлено, що балансова вартість запасів складає:

- станом на 31.03.05 –21015,95 грн. –бух. рахунок 20 "виробничі запаси";

- станом на 30.06.05 –116682,07 грн.:

бух. рахунок 20 "виробничі запаси" –116239,07 грн.

бух. рахунок 22 "МШП" –443,00 грн.;

- станом на 30.09.05 –416422,50 грн.:

бух. рахунок 20 "виробничі запаси" –8255,81 грн.,

бух. рахунок 22 "МШП" –443,00 грн.;

бух. рахунок 28 "товари на складі" –380,80 грн.;

- станом на 31.12.05 –274167,75 грн.:

бух. рахунок 20 "виробничі запаси" –266245,51 грн.;

бух. рахунок 22 "МШП" –5883,91 грн.;

бух. рахунок 28 "товари на складі" –2038,33 грн.

Згідно додатку К1/1 до податкової декларації з податку на прибуток підприємства балансова вартість запасів на складах на кінець звітного періоду вказана:

станом на 31.03.05 –79900,00 грн.

станом на 30.06.05 –152200,00 грн.

станом на 30.09.05 –151900,00 грн.

станом на 31.12.05 –255600,00 грн.

У зв'язку з чим відповідачем зроблений висновок, що підприємством:

завищено суму приросту балансової вартості товарів за І півріччя 2005 року –на 35517,93 грн.,

занижено суму приросту балансової вартості товарів за ІІІ квартали 2005 року –на 264522,50 грн.,

занижено суму приросту балансової вартості товарів за 2005 рік –на 18567,75 грн.

Перевіркою правильності визначення валових витрат встановлено, що в порушення п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2 ст.5, пп.11.3.1 п.11.3 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" підприємство двічі віднесло до складу валових витрат вартість одних і тих же матеріалів по оприбуткуванню від ТОВ "Парус 21 віку" згідно видаткової накладної від 22.12.05 № 22/12-09 та включених до акту прийомки виконаних підрядних робіт від ТОВ "Альянс+", в результаті чого завищено суму скоригованих валових витрат за 2005рік (ІV квартал) на 122491,00 грн.

З цієї ж операції на порушення вимог пп.7.4.1 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" завищено податковий кредит з податку на додану вартість за грудень 2005 року на суму 24498,20 грн.

Встановлено, що 01.12.05 позивачем укладено договорі підряду № 4ПН з ТОВ "Альянс+", відповідно до якого підрядник - ТОВ "Альянс+" зобов’язувався виконати роботи за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.М.Кюрі,5 із матеріалів замовника (позивача) своїми засобами, а замовник –прийняти та оплатити цю роботу.

Відповідно до акту прийомки виконаних робіт № 52 в грудні 205 року підрядником виконані роботи для позивача по розводці трубопроводу на суму 186317,00 грн., крім того ПДВ –37263,40 грн., в яку увійшла вартість матеріалів на суму 122491,00 грн., ПДВ –24498,20 грн.

Зазначена операція відображена в бухгалтерському та податкову обліку: до складу валових витрат за 2005 рік віднесено вартість робіт і отриманого товару від ТОВ "Альянс+" у сумі 186317,00 грн., в тому числі матеріалів на суму 122491,00 грн., до складу податкового кредиту за грудень 2005 року віднесено податок на додану вартість з вартості робіт і матеріалів, отриманих від ТОВ "Альянс+", у сумі 37263 грн., в тому числі ПДВ з вартості матеріалів –24498,20 грн. (податкова накладна від 30.12.05 № 1230159 на суму 223580,40 грн., в т.ч. ПДВ –37263,40 грн.)

22.12.05 позивачем без укладення договору з ТОВ "Парус 21 века" на підставі довіреності від 21.12.05  ЯЛХ № 330161 придбано згідно видаткової накладної від 22.12.05 № 22/12-09 трубну продукцію в асортименті на загальну суму 126055,17 грн., крім того, ПДВ –25211,03 грн. При цьому асортимент придбаного у ТОВ "Парус 21 века" товару за видатковою накладною від 22.12.05 № 22/12-09 в повній мірі відповідає асортименту використаних ТОВ "Альянс+" матеріалів згідно договору підряду від 01.12.05 № 4ПН.

Сума 126055,17 грн. віднесена позивачем до складу валових витрат за 2005 рік. Сума податку на додану вартість 25211,03 грн. –до складу податкового кредиту за грудень 2005 року (податкова накладна від 22.12.05 № 22/12-09 на загальну суму 151266,20 грн., в т.ч. ПДВ - 25211,03 грн.)

Виходячи з викладеного відповідачем зроблений висновок, що позивачем двічі віднесено до складу валових витрат вартість одних і тих же матеріалів, що призвело до завищення валових витрат за 2005 рік на суму 122491,00 грн., завищення податкового кредиту за грудень 2005 року на суму 24498,20 грн.

Таким чином відповідачем донараховано позивачеві податку на прибуток за 2005 рік на загальну суму 35264,68 грн., податку на додану вартість за грудень 2005 року на суму 24498,20 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки відповідачем 12.05.06 прийняті податкові повідомлення-рішення:

№ /0/18159, яким визначена сума податкового зобов'язання за платежем податок на прибуток в розмірі 62156,81 грн., із яких 35264,68 грн. – основний платіж та 26892,13 грн. –штрафні (фінансові) санкції;

№ /0/18160, яким визначено податкове зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 36747,30 грн., із яких 24498,20 грн. –основний платіж, 12249,10 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно п.4.1 ст.4 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валовий доход - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Згідно п.5.9 ст.5 цього ж Закону платник податку веде податковий облік приросту (убутку) балансової вартості товарів (крім тих, що підлягають амортизації, та цінних паперів), сировини, матеріалів, комплектуючих виробів, напівфабрикатів, малоцінних предметів (далі - запасів) на складах, у незавершеному виробництві та залишках готової продукції, витрати на придбання та поліпшення (перетворення, зберігання) яких включаються до складу валових витрат згідно з цим Законом (за винятком тих, що отримані безкоштовно).

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду перевищує їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових доходів платника податку у такому звітному періоді.

У разі коли балансова вартість таких запасів на кінець звітного періоду є меншою за їх балансову вартість на початок того ж звітного періоду, різниця включається до складу валових витрат платника податку у такому звітному періоді.

Як вбачаться з матеріалів справи, дані по вартості запасів, зазначені відповідачем в акті перевірки, не відповідають даним бухгалтерського обліку позивача, поданих сторонами документів.  Згідно поданих позивачем журналів-ордерів і відомостей по бухгалтерських рахунках:

Станом на  01.01.05 балансова вартість запасів –113300,00 грн.

- станом на 30.06.05 –117110,44 грн.: (приріст 3810,40 грн.)

по рахунку 20 "виробничі запаси" –16667,44 грн.

по рахунку 22 "МШП" –  443,00 грн.

- станом на 30.09.05 –264636,00 грн.: (приріст 151336,00 грн.)

по рахунку 20 "виробничі запаси" –258407,16 грн.

по рахунку 22 "МШП" – 4470,51 грн.

по рахунку 28 "товари на складі" –1758,33 грн.

-          станом на 31.12.05 –259635,94 грн.: (приріст 146335,94 грн.)

по рахунку 20 "виробничі запаси" –253244,60 грн.

по рахунку 22 "МШП" – 4353,01 грн.

по рахунку 28 "товари на складі" –2038,33 грн.

Виходячи з даних податкових декларацій позивача з податку на прибуток за відповідні звітні періоди (Додаток К1/1) фактично за 3 квартали 2005 року занижено приросту балансової вартості на 112736,00 грн. (151336,00 грн. –38600,00 грн., як зазначено в рядку 01.2  додатку К1/1,);

за 2005 рік –занижено приросту балансової вартості на 4035,94 грн. (146335,94 грн. –142300,00 грн., як зазначено в рядку 01.2  додатку К1/1).

Таким чином, суд вважає, що повинно бути донараховано податку на прибуток за 2005 рік в сумі 1000,00 грн., застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 8660,00 грн.

Підстави та документи, на підставі яких відповідач дійшов іншого висновку, останнім не надано, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до положень ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У зв’язку з викладеним, суд вважає висновок відповідача про заниження податку на прибуток з зазначених підстав недоведеним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок щодо віднесення двічі до складу валових витрат суми вартості придбаних ідентичних товарів, до складу податкового кредиту –суми податку на додану вартість з вартості тих товарів суд вважає таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, нормам діючого законодавства.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" валові  витрати  виробництва та обігу  (далі  - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку  у  грошовій, матеріальній або   нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які  придбаваються (виготовляються) таким платником  податку  для  їх  подальшого використання у власній господарській діяльності.

До складу валових витрат включаються, зокрема, згідно пп. 5.2.1 п.5.2 ст.5 цього Закону суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Датою  збільшення  валових витрат виробництва (обігу) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:   або дата списання  коштів  з  банківських  рахунків  платника податку на оплату товарів (робіт,  послуг),  а в разі їх придбання за готівку - день їх видачі з каси платника податку;  або дата  оприбуткування  платником  податку  товарів,  а для робіт (послуг)  -  дата  фактичного  отримання  платником  податку результатів робіт (послуг) (пп.11.2.1 п.11.2 ст.11 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств").

Як зазначено в пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 зазначеного Закону, не належать до складу  валових витрат будь-які витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку.

Пунктом  5.11  статті  5  Закону  України  "Про оподаткування  прибутку  підприємств"  заборонено установлення  додаткових обмежень щодо віднесення витрат до складу валових, крім тих, що зазначені в цьому Законі.

Відповідачем під час перевірки не врахований той факт, що між позивачем та ТОВ "Альянс+" укладена додаткова угода № 1 від 05.12.05 (а.с.79) до договору підряду № 4ПН від 01.12.05, якою сторони за цією угодою змінили п.1 договору підряду, визначивши обов’язок підрядника виконати обумовлену договором від 01.12.05 № 4ПН роботу з власних матеріалів своїми засобами.

Подані позивачем до суду документи в їх сукупності свідчать про те, що позивачем здійснені дві різні господарські операції з двома різними, самостійними суб’єктами господарювання на підставі самостійних правовідносин, які мають різні підстави виникнення (в одному випадку – це правовідносини купівлі-продажу, в іншому –підряді роботи), і підтверджені різними первинними документами.

Згідно з Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинним документом визнається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Згідно зі ст.9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарської операції є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа; дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складений документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Фінансова, податкова та інші види звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Таким чином, перелічені вище документи є достатньою підставою для відображення операцій з придбання товару, виконання робіт в бухгалтерському обліку і включення вартості цих товарів, робіт до складу валових витрат.

Закон України "Про податок на додану вартість" встановлює, що податковий  кредит звітного періоду складається із сум податків,  сплачених (нарахованих) платником  податку  у  звітному періоді у зв'язку з придбанням товарів (робіт,  послуг),  вартість яких відноситься до складу валових витрат виробництва  (обігу)  та основних   фондів   чи   нематеріальних   активів,  що  підлягають амортизації (пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону).

Відповідно до пп. 7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" в редакції Закону України від 25.03.05 № 2505-IV податковий кредит звітного періоду складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як встановлено в пп. 7.4.4 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" до складу податкового кредиту не включаються, відшкодовуються за рахунок відповідних джерел податки,  сплачені у зв'язку з придбанням платником товарів (робіт,  послуг), вартість яких не відноситься до складу валових витрат  виробництва (обігу)  і  не підлягає амортизації. (за підпунктом 7.4.4 пункту 7.4 статті 7 Закону в редакції Закону України від 25.03.05 № 2505-IV якщо платник податку придбаває (виготовляє) матеріальні та нематеріальні активи (послуги), які не призначаються для їх використання в господарській діяльності такого платника, то сума податку, сплаченого у зв'язку з таким придбанням (виготовленням), не включається до складу податкового кредиту).

Відповідно  до пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього ж Закону датою виникнення права платника  податку  на  податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій:  або дата  списання  коштів  з  банківського  рахунку платника податку в оплату товарів  (робіт, послуг), дата   виписки відповідного  рахунку  (товарного чека) - в  разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної,  що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Підпункт 7.4.5 пункту 7.4 статті 7 Закону України "Про податок на додану вартість" забороняє включення  до  податкового кредиту будь-яких витрат по сплаті податку, що не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Факт належного оформлення податкових накладних підрядником та постачальником   позивача, на підставі яких позивачем зазначені в них суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту,  відповідачем не заперечується, підтверджений матеріалами справи.

Таким чином, виходячи з тих обставин, що позивачем правомірно вартість спірних товарів (матеріалів) віднесена до складу валових витрат, податок на додану вартість в сумі 24498,20 грн. підлягає віднесенню до складу податкового кредиту відповідного податкового періоду.

З огляду на викладене суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 12.05.06 № /0/18160  підлягає визнанню недійсним в повному обсязі; податкове повідомлення-рішення від 12.05.06 - № /0/18159 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 52496,81 грн., із якої 34264,68 грн. –основний платіж, 148232,13 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

Керуючись ст.94, ст.ст. 160-163  Кодексу адміністративного судочинства України, господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов частково.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Нікополь Дніпропетровської області,    № /0/18160 від 12.05.06.

Визнати недійсним податкове повідомлення-рішення Нікопольської об'єднаної державної податкової інспекції, м. Нікополь Дніпропетровської області, № /0/18159 від 12.05.06 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 52496,81 грн., із якої 34264,68 грн. –основний платіж, 148232,13 грн. –штрафні (фінансові) санкції.

В решті позову відмовити.

Стягнути з державного бюджету на користь Приватного підприємства "Круанда", м. Нікополь Дніпропетровської області, –1,70 грн. судового збору.

Видати виконавчий лист.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та строки, встановлені ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя

І.Ю. Добродняк

20.07.07