ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30.07.2007р.

м.Київ

№ 11/323-А

За позовом             Державна податкова інспекція
Деснянського району міста Києва

До                            Суб"єкт
підприємницької діяльності ОСОБА_1

Предмет
адміністративного позову

припинення підприємницької
діяльності

Суддя

Секретар
судового засідання Пунейко Л.М.

Представники

від позивача:

;

від відповідача:

ОСОБА_1. (ф.о. - СПД);

від третьої особи:

не з'явився.

В судовому засіданні 30.07.2007 о
09 год. 39 хв. проголошено постанову.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся з позовом про
припинення підприємницької діяльності Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач в супереч вимогам законодавства не подає протягом більше року до
державної податкової служби податкових декларацій та документів фінансової
звітності, що відповідно до ст. 46 Закону України “Про державну реєстрацію
юридичних та фізичних осіб-підприємців” є підставою для постановлення судового
рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця.

Відповідач у судовому засіданні
проти позовних вимог не заперечував, докази
надані позивачем визнав повністю.

Третя особа відзивів на позовну
заяву не надала, явку своїх представників в судове засідання не забезпечила.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський
суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач -Суб'єкт підприємницької
діяльності -фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована Деснянською районною державною
адміністрацією м. Києва 26.02.2001, про що зроблено запис у журналі
реєстраційних справ за НОМЕР_1 та видано свідоцтво про державну реєстрацію
суб'єкта підприємницької діяльності-фізичної особи.

Станом на день розгляду спору
відповідач перебуває на податковому обліку у Державній податковій інспекції у
Деснянському районі м. Києва.

З наданих позивачем відомостей
вбачається, що відповідач з першого кварталу 2002 року, тобто більше року, не
подає до державної податкової служби податкових декларацій та документів
фінансової звітності.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону України
“Про систему оподаткування” № 1251-ХІІ від 25.06.1991 (зі змінами та
доповненнями) платники податків і зборів (обов'язкових платежів) зобов'язані
подавати до державних податкових органів та інших державних органів відповідно
до законів декларації,  бухгалтерську
звітність та інші документи і відомості, пов'язані з обчисленням і сплатою
податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 ст.
4 Закону України “Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами” від 21.12.2000 № 2181-ІІІ (зі
змінами та доповненнями) платник податків самостійно обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій декларації, крім випадків, передбачених
підпунктом "г" підпункту 4.2.2 пункту 4.2,  а також пунктом 4.3 цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна  сторона  повинна
довести  ті  обставини,
на  яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 69 вказаного
Кодексу доказами   в   адміністративному  судочинстві
є  будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші
обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 70
КАС України належними  є докази, які
містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази,
які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Отже, на підтвердження подання до
державної податкової служби податкових декларацій та документів фінансової
звітності відповідач мав би надати суду або примірники відповідних довідок зі
штампом канцелярії податкового органу про їх прийняття, або докази про їх
відправлення поштою, або докази про подання декларацій та розрахунків в
електронній формі.

Однак таких доказів відповідач суду
не надав.

Таким чином, суд вважає
встановленим факт неподання відповідачем до державної податкової служби
податкових декларацій та документів фінансової звітності більше одного року.

Як встановлено судом, шляхом
неподання до державних податкових органів та інших держаних органів відповідно
до законів декларацій, бухгалтерської звітності та інших документів і
відомостей відповідач порушив правила здійснення господарської діяльності,
встановлені п. 2 ст. 9 Закону України “Про систему оподаткування” від
25.06.1991 року № 1251-ХІІ (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 1 ст. 238
Господарського кодексу України за порушення встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть
бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого
самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи
організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення
правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

Згідно зі статтею 247
Господарського кодексу України у разі здійснення суб'єктом господарювання
діяльності, що суперечить закону чи установчим документам, до нього може бути
застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді скасування державної
реєстрації цього суб'єкта та його ліквідації. Скасування державної реєстрації
суб'єкта господарювання провадиться за рішенням суду.

У відповідності до ст. 46 Закону
України “Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців” від
15.05.2003 № 755-ІV (зі змінами  та
доповненнями) підставами для постановлення судового рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної особи -підприємця, зокрема, є неподання
протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності відповідно до закону.

Відповідно до ч. ч. 1 та 6 ст. 59
Господарського кодексу України припинення діяльності суб'єкта господарювання
здійснюється шляхом його ліквідації за рішенням суду з підстав скасування
державної реєстрації такого суб'єкта господарювання.

Відповідно до п. 17 ст. 11 Закону
України “Про державну податкову службу в Україні” від 04.12.1990 року № 509-ХІІ
(зі змінами та доповненнями) органи державної податкової служби мають право
звертатися у передбачених законом випадках до суду з заявою (позовною заявою)
про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької діяльності.

З урахуванням наведених норм, а
також того, що відповідач не подавав до державної податкової служби податкових
декларацій та документів фінансової звітності більше одного року; вказані дії
порушують встановлені законодавчими актами правила здійснення господарської
діяльності та є підставою для припинення підприємницької діяльності такого
суб'єкта господарювання шляхом скасування його державної реєстрації; враховуючи
право органів державної податкової служби звертатися до суду з заявою (позовною
заявою) про скасування державної реєстрації суб'єкта підприємницької
діяльності, вважає позовні вимоги обґрунтованим та такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС
України кожна  сторона  повинна
довести  ті  обставини,
на  яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Заперечень проти позову відповідач
суду не надав.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень, звільненого від сплати судового збору, а також за
відсутності витрат позивача - суб'єкта владних повноважень, пов'язаних із
залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий
збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71,
158-163 КАС України, господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Припинити підприємницьку діяльність
Суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 (ідент. код
НОМЕР_2, АДРЕСА_1) зареєстрованої Деснянською районною державною адміністрацією
м. Києва 26.02.2001, про що зроблено запис у журналі реєстраційних справ за №
НОМЕР_1, у зв'язку з ліквідацією, не пов'язаною з банкрутством.

Постанова відповідно до ч. 1 ст.
254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про
апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному
обсязі за правилами, встановленими ст.
ст.  185-187 КАС України, шляхом
подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним
поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути
подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга
подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Постанову надіслати державному
реєстратору Деснянського району міста Києва для внесення до Єдиного державного
реєстру запису про судове рішення та для здійснення заходів з припинення
підприємницької діяльності суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи.

Суддя
О.О. Євсіков