ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.07р.

Справа № 30/393

За позовом: закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ в особі Дніпропетровського Регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ

До відповідача-1: приватного підприємства „Терези”, м. Дніпропетровськ

До відповідача-2: приватного підприємства „Торг-Агротех”, м. Дніпропетровськ

Про стягнення  заборгованості у сумі  281068,02 грн.

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Секретар судового засідання: Ворошило О.М.

Представники:

Від позивача: Тернова І.В., довіреність № 3910-П_П від 01.09.2005 року, юрисконсульт

Від відповідача-1: не з'явився

Від відповідача-2: Афанасьєв Р.Г., довіреність від 02.11.2006 року, представник

Суть спору:

Закрите акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ в особі Дніпропетровського Регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк”, м. Дніпропетровськ звернулося з позовом до господарського суду до приватного підприємства „Терези”, м. Дніпропетровськ та приватного підприємства „Торг-Агротех”, м. Дніпропетровськ про стягнення з останніх солідарно 276 358грн. та судові витрати.

04 листопада 2004 року позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить  стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 281068,02грн. (а.с. 24).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем-2 умов договору про надання овердрафтового кредиту №9/249 від 05.06.2002 року та додаткових угод до нього. Так як відповідач-1 виступив поручителем за належне виконання кредитних зобов’язань Приватного підприємства „Торг-Агротех” перед банком в повному обсязі, він  є зобов’язаним перед банком до повного погашення кредиту приватним підприємством „Торг-Агротех”.

Відповідач-1, приватне підприємство "Терези", проти задоволення позову заперечує тими обставинами, що додаткові угоди №2 про збільшення ліміту до овердрафтового кредиту до 230000 грн. та №3, якою строк повернення платежів клієнта здійснюється банком до 06.06.2004 року, на які посилається позивач, є недійсними, оскільки директором приватного підприємства "Торг-Агротех" не підписувалися, а були підписані невідомою особою.

Відповідач-2, приватне підприємство "Торг-Агротех", проти задоволення позову заперечує та зазначає, що вироком  Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по кримінальній справі №1-206/06 встановлено, що договір про надання  овердрафтового кредиту №9/249 від 05.06.2002 року був укладений внаслідок зловмисної домовленості  представників (посадових осіб) позивача та відповідача-2 з метою заволодіння чужим майном. При цьому додаткову угоду №1 від 27.09.2002 року до договору №9/249 від 05.06.2002 року про надання овердрафтового кредиту, додаткову угоду №2 від 06.02.2003 року до договору  про надання  овердрафтового кредиту №9/249 від 05.06.2002 року, додаткову угоду №3 від 06.02.2003 року до договору про надання  овердрафтового кредиту №9/249 від 05.06.2002 року від імені  позивача було підписано не визначеною слідством особою.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи був відкладений з 23.11.2004 року на 14.12.2004 року, з 14.12.2004 року на 21.12.2004 року, з 21.12.2004 року на 20.01.2005 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2005 року  провадження у справі було зупинено на період до  вирішення прокуратурою Дніпропетровської області  питань, зазначених  у повідомленні  про факти, виявлені  в процесі розгляду  справи №30/393.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.05.2007 року провадження у справі №30/393 поновлено, розгляд справи був призначений на 29.05.2007 року.

В подальшому розгляд справи був відкладений з 29.05.2007 року на 19.06.2007 року, з 19.06.2007 року на 03.07.2007 року та на 10.07.2007 року.

За клопотанням представників сторін, на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України ухвалою суду від 21.12.2004 року розгляд справи був продовжений до 21.02.2005 року.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу (аудіо запис) представниками сторін не заявлялося.

У судовому засіданні була оголошена  вступна та резолютивна частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухав представника позивача та відповідача-2, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

05 червня 2002 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком „Приватбанк” в особі керуючого Лівобережним відділенням Нечіпорук О.В. (банк) та приватним підприємством „Торг-Агротех”, в особі директора Червякової Л.С. (клієнт) укладено договір №9/249 про надання овердрафтового кредиту. Згідно п.1.1 цього договору Банк здійснює овердрафтове обслуговування Клієнта шляхом проведення його платежів, в тому числі й з погашення процентів по цьому договору понад залишок коштів на поточному рахунку №0001 у Лівобережному відділенні ПриватБанк за рахунок кредиту в межах встановленого ліміту.

На момент підписання цього договору ліміт складав 45 000грн. (п.1.2 договору).

В подальшому сума ліміту була збільшена: до 150 000грн. на підставі додаткової угоди №1 від 27.09.2002 року та до 230 000грн. на підставі додаткової угоди №2 від 06.02.2003 року.

Згідно додаткової угоди №3 від 06.06.2003 року до договору про надання овердрафтового кредиту №9/249 від 05.06.2002 року внесені зміни до п.1.4 договору, пункт 1.4 викладено в редакції: проведення платежів клієнта в порядку, передбаченому цим договором, проводиться Банком в строк по 06.06.2004 року (а.с. 16).

Згідно п.4.1 договору за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку Клієнт сплачує проценти виходячи із процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом та встановлений в додатку №1 до цього договору.

За порушення клієнтом будь-якого із зобов’язань по погашенню кредиту, передбачених в п.1.4, 1.5, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.3.4 цього договору Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом в розмірі 48% річних від залишку непогашеної заборгованості (п.4.2 додаткової угоди №1 від 27.09.2002 року).

Отже, обов’язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитом передбачено п.п.4.1, 4.2 договору та статтею 1054 Цивільного кодексу України, згідно якої позичальник зобов'язується повернути не тільки кредит, але й сплатити проценти.

Згідно пункту 2.1.2 додаткової угоди №1 від 27.09.2002 року до договору №9/249 від 05.06.2002 року при наявності вільних грошових ресурсів при відсутності  розрахункових документів на примусове списання (стягнення) засобів з поточного рахунку Клієнта, проводити   платежі Клієнта понад залишок коштів на його поточного рахунку на підставі його розрахункових документів в межах ліміту, встановленого згідно п.1.3 договору і строків, обумовлених п.п.1.4, 1.5 цього договору, а також за умови виконання Клієнтом зобов’язань по п.2.2.14 договору.

На виконання вимог підп.2.2.1 пункту 2.1 кредитного договору Банк зобов’язаний відкрити Клієнту позичковий рахунок №0300 та особовий рахунок по процентам №0300.

Кредит в сумі 229848,66грн. був отриманий відповідачем-2 в повному обсязі, що підтверджується банківською випискою з рахунку позичальника №0300  (а.с. 21).

Факт укладення кредитного договору №9/249 від 05.06.20902 року та додаткових угод до нього №1 від 27.09.2002 року, №2 від 06.02.2003 року, №3 від 06.02.2003 року підтверджується вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2006 року у справі №1-206/06.

Також вироком суду підтверджується факт укладання договору майнової та фінансової поруки б/н від 15.01.2004 року (а.с.111, т.1), предметом якого є надання поруки поручителем  перед кредитором за виконання приватним підприємством „Торг-Агротех” (боржник) своїх вимог за кредитним договором від 05.06.2002 року №9/249, згідно якому кредитор надає боржнику кредит в сумі 230000 грн., а боржник зобов’язаний: повернути кредит в строк до 06.06.2004 року.

Договір майнової та фінансової поруки б/н укладено 15 січня 2004 року між приватним підприємством „Терези” в особі директора Краснощок І.О. (поручитель) та Приватбанк (кредитор) в особі директора  Лівобережного відділення Приватбанку Нечипорук О.В.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили,  є обов'язковим для господарського суду при вирішенні спору з питань, чи мали місце певні дії та ким вони вчинені.

За  кредитним  договором  банк або інша фінансова установа (кредитодавець)  зобов'язується  надати  грошові  кошти   (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,  встановлених договором,  а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором (ст.525 Цивільного Кодексу України).

Якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Залишок непогашеного кредиту станом на 14.12.2004 року склав 229848,66 грн., що повністю підтверджується матеріалами справи.

За період з 16.10.2003 року по 30.09.2004 року позивачем нараховані проценти на непогашену суму кредиту в сумі 51219,36 грн., які залишились непогашеними станом на день звернення з позовом до суду та прийняття рішення судом.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.4 договору майнової та фінансової поруки  від 15.01.2004 року у випадку невиконання  боржником обов’язків  за кредитним договором, боржник і поручитель  відповідають перед кредитором  як солідарні боржники.

Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України  у разі  порушення  боржником  зобов'язання, забезпеченого порукою,  боржник  і  поручитель  відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову

(субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки,

відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи,   які   спільно  дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором не погашена, кредитний договір №9/249 та додаткові угоди до нього та договір майнової та фінансової поруки недійсними в установленому порядку не визнані.

За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення солідарно заборгованості по кредиту у сумі 229848,66 грн. і по відсотках у сумі 51219,36 грн.  підлягають задоволенню. Сума яка підлягає стягненню складає  281068,02 грн.

Клопотання відповідача-1 про призначення у справі судової трасологічної експертизи договору майнової та фінансової поруки від 15.01.2004 року, мотивоване тим, що договір фінансової поруки від 15.01.2004 року директором приватного підприємства "Терези" не підписувався задоволенню не підлягає, оскільки відповідач-1 заперечує наявність у нього оригіналу  договору фінансової поруки, що унеможливлює надання експертній установі на дослідження оригіналу даної угоди. Відповідно ж до листа Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2007 року оригінали необхідних документів, в тому числі договір майнової та фінансової поруки від 15.01.2004 року, який вилучено у позивача, долучені до кримінальної справи у якості речових доказів та зберігаються  при матеріалах кримінальної справи. Чинним законодавством України не передбачено видача речових доказів, які зберігаються  при матеріалах кримінальної справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідачів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.41,43,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з приватного підприємства „Терези” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 54/2, код ЗКПО 31850355) та приватного підприємства „Торг-Агротех” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 64/49, код ЗКПО 31828895) на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк” в особі Дніпропетровського регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова,12, к/с №8000 в Обласному управлінні НБУ МФО 305299, ЗКПО 14360570) заборгованість по кредитному договору в сумі 229848,66 грн. та проценти в сумі 51219,36 грн., про що видати наказ.

Стягнути з приватного підприємства „Терези” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Малиновського, 54/2, код ЗКПО 31850355) на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк” в особі Дніпропетровського регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова,12, к/с №8000 в Обласному управлінні НБУ МФО 305299, ЗКПО 14360570) витрати по сплаті державного мита в розмірі 850грн. та 59 грн. витрат, пов’язаних зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, про що видати наказ.

Стягнути з приватного підприємства „Торг-Агротех” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 64/49, код ЗКПО 31828895) на користь закритого акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк” в особі Дніпропетровського регіонального управління закритого акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк” (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова,12, к/с №8000 в Обласному управлінні НБУ МФО 305299, ЗКПО 14360570) витрати по сплаті державного мита в розмірі 850грн. та 59 грн. витрат, пов’язаних зі сплатою інформаційно-технічного забезпечення судового процесу, про що видати наказ.

Суддя                                                                                                                Н.М.Євстигнеєва

(Дата підписання рішення, –16.07.2007 року)