ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2007                                                                                   Справа № 3/5 (31/182)(32/28)

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий  –суддя Голяшкін О.В. (доповідач),

судді –Герасименко І.М., Лисенко О.М.,

секретар судового засідання –Прокопець Т.В.,

за участю представників сторін:

від позивача –Мартинов В.Р., довіреність від 03 листопада 2006 року б/н;

від відповідача-1 –Салова М.С., довіреність від 15 лютого 2007 року № 3;

від відповідача-2 –Куріцин А.В., довіреність від 01 листопада 2005 року б/н; Завгородній О.В., довіреність від 01 листопада 2005 року б/н; Мокрий О.М., довіреність від 31 січня 2007 року б/н;

від третьої особи-1 – не з’явився;

від третьої особи-2:  Ніконенко І.Ю., довіреність від 12 грудня 2006 року №20-421; Довга Н.П., довіреність від 12 грудня 2006 року №20-420; Федорченко Д.О., довіреність від 12 грудня 2006 року № 20-423;

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю “Маркетинг-Центр”, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2006 року у справі № 3/5(31/182)(32/28)

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Енергогідромеханізація”, м.Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Приватного підприємства “Санрайз”, м.Дніпродзержинськ,

Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю “Маркетинг-Центр”, м.Дніпродзержинськ,

треті без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів –

Товариство з обмеженою відповідальністю “ТехПром”, м.Дніпродзержинськ,

Відкрите акціонерне товариство “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, м.Запоріжжя

про визнання недійсним договору купівлі-продажу товару, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2006 року у справі № 3/5(31/182)(32/28) (суддя Юзіков С.Г.) позов ВАТ “Енергогідромеханізація” задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу товару від 20 березня 2003 року №2003, укладений ПП “Санрайз” та НВП ТОВ “Маркетинг-Центр”. Стягнуто з ПП “Санрайз” на користь позивача 85 грн. витрат про сплаті держмита та 118 витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

При винесенні рішення господарський суд виходив із невідповідності спірного договору купівлі продажу земснарядів вимогам закону, оскільки продавець за договором ПП “Санрайз” не був власником проданого майна, а його установчі документи визнані недійсними.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач-2 –НВП ТОВ “Маркетинг-Центр”, звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з’ясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність викладених в рішенні висновків фактичним обставинам справи та  порушення судом норм процесуального права, просить рішення скасувати повністю і прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі відповідач-2 зазначає, що рішення Заводського райсуду м.Дніпродзержинська від 30 вересня 2005 року, яким визнано недійсними установчі документи ПП “Санрайз” переглядається в касаційному порядку, проте господарським судом було відхилено клопотання про зупинення розгляду даної справи та не вирішив питання про припинення провадження у справі. Також відповідач-2 зазначає про безпідставність позовних вимог ВАТ “Енергогідромеханізація” про визнання недійсною угоди, за якою останній не є стороною та не є власником майна, що було предметом оспорюваного договору. При цьому відповідач-2 посилається на судові рішення у справі № 30/357 (32/130).

Позивач –ВАТ “Енергогідромеханізація”, проти викладених в апеляційній скарзі доводів заперечує, рішення господарського суду вважає законним і обґрунтованим, просить залишити його без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Третя особа-2 –ВАТ “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, апеляційну скаргу підтримав. У поданому відзиві зазначає, що позивач не був стороною спірної угоди і його позов про визнання цієї угоди недійсною не підлягає задоволенню. Також зазначає, що рішеннями у справах №№ 14/141, 14/142 позивач одержав судовий захист і може вимагати застосування наслідків недійсності угод, передбачених ст.48 ЦК УРСР, з належних відповідачів –ТОВ “Техпром” та ПП Єлисеєвої Г.В.

Відповідач-1 –ПП “Санрайз”, у поданому відзиві проти апеляційної скарги заперечує, просить залишити її без задоволення, а рішення залишити без змін. При цьому вказує, що ПП “Санрайз” ніколи не було власником земельних снарядів, що були предметом спірного договору, а тому не могло їх продавати НВП ТОВ “Маркетинг-Центр”. Дій з фактичної передачі земельних снарядів з відповідачем-2 вони не проводили, податкової звітності за даною угоди не здійснювалося, при оформленні договору його виконання не передбачалось.

Третя особа-1 –ТОВ “ТехПром”, відзив на апеляційну скаргу не надала, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, своїм правом участі в судовому засіданні не скористалася, явку представника в судове засідання не забезпечила. Враховуючи те, що наявні в справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність третьої особи-1.

В порядку ст.77 ГПК України, у зв’язку з неявкою в судове засідання представників відповідачів та третьої особи-1, розгляд справи відкладався з 01 березня 2007 року до 15 березня 2007 року, в судовому засіданні оголошувалась перерва до 22 лютого 2007 року.

Вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи-2, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається із матеріалів справи, 20 березня 2003 року між відповідачами –ПП “Санрайз” та НВП ТОВ “Маркетинг-Центр” укладено договір-купівлі продажу № 2003 /а.с.5-3 т.1/, згідно умов якого (п.1.1 договору) продавець (відповідач-1) зобов’язується передати у власність покупця (відповідача-2) товар, а останній зобов’язується прийняти його та оплатити.

У відповідності з додатковими угодами (специфікаціями) до вказаного договору –від 15 травня 2003 року № 3, від 15 липня 2003 року б/н та від 16 липня 2003 року б/н, сторонами обумовлено продаж земснарядів /а.с.7, 9, 11 т.1/:

- за додатковою угодою від 15 травня 2003 року № 3: земснаряд 3РС-Г, 1975 року виписку, у кількості 1 од. за ціною 700000 грн. та земснаряд 350-50Л, 1974 р.в., 1 од., за ціною 700000 грн., всього на загальну суму 1680000 грн.. в т.ч. ПДВ –280000 грн.;

- за додатковою угодою від 15 липня 2003 року: земснаряд 350-50Л, 1969 р.в., 1 од. за ціною 333000 грн., земснаряд 350-50Лг, 1972 р.в., 1 од. за ціною 583330 грн. та земснаряд 350-50Лг, 1982 р.в., 1 од. за ціною 391167 грн., всього на суму 1568996 грн.40 коп., в т.ч. ПДВ –261499 грн.;.

- за додатковою угодою від 16 липня 2003 року: земснаряд 50-50Л, 1972 р.в., 1 од., за ціною 333000 грн., земснаряд 4000-70, 1989 р.в., 1 од., за ціною 3916000 грн., земснаряд 4000-70, 1990 р.в., 1 од., за ціною 4083000 грн., земснаряд ЛС-27, 1991 р.в., 1 од. за ціною 250000 грн. та земснаряд ЭРС-Г, 1977 р.в., 1 од., за ціною 166000 грн., всього на суму 10497600 грн., в т.ч. ПДВ –1749600 грн.

В грудні 2004 року позивач –ВАТ “Енергогідромеханізація” звернувся до господарського суду з позовом про визнання укладеного між ПП “Санрайз” та НВП ТОВ “Маркетинг  Центр” договору купівлі-продажу товару від 20 березня 2003 року № 2003 недійсним на підставі ст.48 ЦК УРСР.

Судова колегія вважає вірним висновок господарського суду про задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.48 ЦК УРСР угода, яка не відповідає вимогам закону, є недійсною.

Як встановлено ст.225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Якщо продавець майна не є його власником, покупець набуває права власності лише в тих випадках, коли згідно зі статтею 145 цього Кодексу власник не вправі витребувати від нього майно.

Як вбачається із матеріалів справи, про що правильно зазначено господарським судом, згідно наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 09 жовтня 1996 року № 12/2231317 /а.с.51 т.2/ визнано завершеним процес приватизації ВАТ “Енергогідромеханізація”.

Наказом Міненерго України від 04 квітня 1994 року № 86 затверджений акт оцінки цілісного майнового комплексу Дніпродзержинського спеціалізованого підприємства “Енергогідромеханізація”, засновано на його базі ВАТ “Енергогідромеханізація” /а.с.90 т.2/.

Відповідно до Відомості розрахунку вартості машин, обладнання, транспортних засобів та інших основних фондів, а також нематеріальних активів станом на 01 січня 1994 року /а.с.105-113 т.3/ на балансі ВАТ “Енергргідромеханізація” знаходились, крім іншого, земснаряд ЛС27, введений в експлуатацію у жовтні 1992 року; земснаряд, введений в експлуатацію у жовтні 1990 року; земснаряд 350-50, введений в експлуатацію у січні 1983 року; земснаряд 350-50, введений в експлуатацію у серпні 1983 року; земснаряд, введений в експлуатацію у січні 1959 року; земснаряд 350-50, введений в експлуатацію у серпні 1972 року; земснаряд 350-50л, введений в експлуатацію у грудні 1972 року; земснаряд 350-50л, введений в експлуатацію у лютому 1973 року; земснаряд 350-50, введений в експлуатацію у червні 1974 року; земснаряд рефул, введений в експлуатацію у січні 1975 року; земснаряд 1234ОМ, введений в експлуатацію у січні 1989 року; земснаряд 350-50, введений в експлуатацію у лютому 1986 року; земснаряд 350-50, введений в експлуатацію у жовтні 1974 року.

Відповідно до ст.21 Закону України “Про власність” однією з підстав виникнення права колективної власності є перетворення державних підприємств в акціонерні та інші товариства.

Перебування у власності позивача ВАТ “Енергогідромеханізація” земснарядів підтверджується наявними в матеріалах справи інвентарними картками обліку основних засобів /а.с.73-86 т.2/, а саме щодо земснарядів: 350-50Л інв.№395, дата введення в експлуатацію –лютий 1973 року; 350-50Л інв.№394, дата введення в експлуатацію –грудень 1972 року; 350-50Л інв.№337, дата введення в експлуатацію –серпень 1983 року; 350-50Л інв.№389, дата введення в експлуатацію –серпень 1972 року; МЗ-10 інв.№336, дата введення в експлуатацію –лютий 2002 року; 350-50Л інв.№329, дата введення в експлуатацію –січень 1983 року; 12Э40М633 інв.№123, 1990 року випуску; 350-50Л інв.№419, дата введення в експлуатацію –червень 1974 року; 350-50Л інв.№421, дата введення в експлуатацію –жовтень 1974 року; 350-50Л інв.№3015, дата введення в експлуатацію –лютий 1986 року; 350-50Л інв.№3033, дата введення в експлуатацію –січень 1989 року; 350-50Л інв.№367, дата введення в експлуатацію –січень 1959 року;  ЗРС-Г-ЛС-27 інв.№423, дата введення в експлуатацію –серпень 1994 року; ЗРС-Г ЛС-27 інв.№420, дата введення в експлуатацію –січень 1975 року.

Також, тотожність земснарядів, що належать позивачу на праві власності і тих, що були продані за спірним договором, підтверджується довідками про місцезнаходження земснарядів /а.с.49-54 т.3/.

З урахуванням вищевикладеного судова колегія вважає доведеним факт належності земснарядів, які були предметом спірного договору від 20 березня 2003 року № 2003, на праві власності позивачу –ВАТ “Енергогідромеханізація”.

Проте, відповідачами не надано достовірних доказів права власності ПП “Санрайз” на вказані земснаряди. Також, в судовому засіданні представник відповідача-1 заперечила факт наявності права власності на ці земснаряди і заявила про відсутність наміру у сторін на виконання оспорюваного договору.

Більш того, рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 вересня 2005 року /а.с.47-49 т.4/, яке набрало законної сили 31 жовтня 2005 року, визнано недійсним установчі документи ПП “Санрайз” з моменту його державної реєстрації, а саме: статут ПП “Санрайз”, реєстраційну карту про реєстрацію ПП “Санрайз” від 06 грудня 2002 року, свідоцтво про реєстрацію №  0405207Ю0020874 від 06 грудня 2002 року, довідку Держкомстату України про включення до ЄДРПОУ від 06 грудня 2002 року, довідку 4-ОПП про взяття на облік платника податків № 754/10-79/1-144 від 12 грудня 2002 року, реєстраційну заяву платника податку на додану вартість від 23 грудня 2002 року, свідоцтво про реєстрацію платника податків на додану вартість від 26 грудня 2002 року; ліквідовано ПП “Санрайз” шляхом скасування державної реєстрації; визнано недійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав № 7300 від 23 жовтня 2003 року, завірений приватним нотаріусом Жидковим В.Ю.

На підставі вищезазначеного, оскільки відповідач-1 –ПП “Санрайз” не був власником майна, що було предметом спірного договору купівлі-продажу, та не мав цивільної правоздатності, договір від 20 березня 2003 року № 2003 не відповідає вимогам ст.225, 26 ЦК УРСР, а тому підлягає визнанню недійсним на підставі ст.48 ЦК УРСР.

При цьому судова колегія відхиляє як безпідставні викладені відповідачем-2 в апеляційній скарзі та третьою особою-2 у відзиві заперечення щодо неправомірності звернення позивача з даним позовом, оскільки ВАТ “Енергогідромеханізація” не був стороною спірного договору, а мав звертатись із віндікаційним позовом з підстав, встановлених ст.145 ЦК УРСР.

Як вбачається із матеріалів справи, земснаряди, що були предметом спірного договору, перебувають у фактичному володінні позивача, у зв’язку з чим підстави для звернення з позовом про їх витребування чи повернення у позивача відсутні.

Крім цього, ч.1 ст.16 ЦК України, норми якого у відповідності з п.4 Прикінцевих та перехідних положень підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним (п.2 ч.2 ст.16 ЦК України).

При цьому закон не встановлює обмежень звернення особи з позовом про визнання недійсним правочину або умови подання такого позову лише стороною за договором.

Якщо правочином порушуються права та законні інтереси особи, то вони підлягають безумовному захисту.

У зв’язку з викладеним рішення господарського суду про задоволення позову і визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу є законним і обґрунтованим, постановлено судом при повному, всебічному і об’єктивному з’ясуванні всіх обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому  підлягає залишенню без змін.

Клопотання відповідача-2 про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду Вищим господарським судом України справи за позовом прокурора м.Дніпродзержинська до ПП “Санрайз” про визнання недійсними установчих документів, ліквідації ПП “Санрайз” судовою колегією відхилено як необґрунтоване.

Частиною 1 ст.79 ГПК України передбачено зупинення господарським судом провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов’язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Проте, перегляд в порядку касаційного провадження вказаної цивільної справи не перешкоджає з’ясуванню обставин даної справи, оцінці наявних доказів та остаточному вирішенні справи. Також судова колегія вважає за необхідне відмітити про можливість перегляду рішення господарського суду за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст.103, 105 ГПК України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30 червня 2006 року  у справі № 3/5(31/182)(32/28) залишити без змін, а апеляційну скаргу Науково-виробничого підприємства товариства з обмеженою відповідальністю “Маркетинг-Центр” –без задоволення.

Головуючий                                                                                        О.В.Голяшкін

Судді                                                                                                    І.М.Герасименко

О.М.Лисенко