ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" квітня 2007 р.

Справа № 12/19-165

15 год. 00 хв.

м. Тернопіль

Господарський
суд Тернопільської області

у складі   судді Скрипчук О.С.

при секретарі судового
засідання  Кічула В.М.

розглянув справу

за позовом: Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної особи -ОСОБА_1, м. Тернопіль

до відповідача: Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції, м. Тернопіль

про:
скасування податкових-повідомлень-рішень від 12.12.2006р.НОМЕР_1 та НОМЕР_2

За участю представників сторін:

позивача:
ОСОБА_2-представник, довіреність НОМЕР_3 від 28.02.2005р.

відповідача: Ткач
І.Я. -заступник начальника юридичного відділу, довіреність№39/7/10-015 від
04.01.2007р.

Суть справи:

Приватний підприємець ОСОБА_1, м.
Тернопіль, надалі позивач, звернувся до господарського суду Тернопільської
області з позовом до Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції,
м. Тернопіль, надалі відповідач, про скасування податкового
повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 12.12.2006р. НОМЕР_2 в частині
визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість за
штрафними санкціями в розмірі 9169 грн. та скасування податкового
повідомлення-рішення від 12.12.2006р.НОМЕР_1, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем податок з доходів фізичних осіб в сумі 13525 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2007р. було
відкрито провадження в адміністративній справі№12/19-165.

Позивач в обгрунтування своїх
позовних вимог посилається на Акт Тернопільської ОДПІ від 30.11.2006р. НОМЕР_4
"Про результати планової документальної виїзної перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р.", податкові
повідомлення-рішення, платіжні доручення, податкові та видаткові накладні, акти
прийому-передачі, договори про надання послуг оренди, інші матеріали.

Разом з тим, приватним підприємцем
ОСОБА_1 подано до господарського суду позовну заяву про скасування податкового
повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від 12.12.2006р. НОМЕР_2 в частині
визначення суми податкового зобов'язання по податку на додану вартість за
основним платежем в сумі 13029 грн. та штрафних санкцій в розмірі 6514,50 грн.

Ухвалою суду від 17.01.2007р.
відкрито провадження в адміністративній справі №12/18-162.

Позивач в обгрунтування своїх
позовних вимог посилається на Акт Тернопільської ОДПІ від 30.11.2006р. НОМЕР_4
"Про результати планової документальної виїзної перевірки своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р.", податкові
повідомлення-рішення, платіжні доручення, податкові та видаткові накладні, акти
прийому-передачі, договори про надання послуг оренди, інші матеріали.

Ухвалою Господарського суду
Тернопільської області від 21 лютого 2007р. об'єднано для спільного розгляду
справи №12/18-162 та №12/19-165 за позовними заявами підприємця ОСОБА_1 до
Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції про скасування
податкових повідомлень-рішень від 12.12.2006р. НОМЕР_2 таНОМЕР_1.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує повністю та просить суд скасувати оспорювані
податкові повідомлення-рішення.

У поданому заперечені від
05.02.2007р. №7/10-015 Тернопільська ОДПІ позовні вимоги не визнає і просить
відмовити у задоволенні прозову, посилаючись на те, що працівниками
Тернопільської ОДПІ під час проведення перевірки встановлено порушення
підприємцем норм Законів України «Про податок на додану вартість», «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні», положень Декрету кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян», Правил перевезень вантажів
автомобільним транспортом в Україні, що потягло прийняття податковим органом
податкових повідомлень-рішень.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено.

30 листопада 2006 року працівниками
Тернопільської ОДПІ проведена перевірка позивача, за результатами якої складено
Акт НОМЕР_4 «Про результати планової документальної виїзної перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи
-ОСОБА_1 за період з 01.07.2005р. по 30.06.2006р.», надалі Акт перевірки.

Перевіркою встановлені порушення:

-- п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п.
4.2.1 п. 4.2 ст. 7, п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого донараховано 13029 грн. ПДВ.;

-- п. 2.3 ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян», в результаті чого
донараховано 13476 грн. податку;

-- п.п. 19.1 ст. 19 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб», а саме включення до декларацій
перекручених даних;

-- п.п. 6.3.2 п. 6.3 ст. 6 та п.п.
19.2.(а), п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб»,
а саме безпідставно надана соціальна пільга при звільненні працівників, згідно
чого донараховано податок з доходів фізичних осіб в усім 55,94 грн.

12 грудня 2006 року Тернопільською
ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішення НОМЕР_15, яким згідно п.п. «б»п.п.
4.2.2 п. 4.2 ст. 4, п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами»на підставі Акта перевірки від 30.11.2006р. НОМЕР_4 за
встановленні порушення п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п.п. 4.2.1 п. 4.2 ст. 4, п.п.
7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»підприємцю
ОСОБА_1визначено суму податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій)
за платежем податок на додану вартість на суму 28712 грн., де 13029 -основний
платіж, 15683 грн. -штрафні санкції.

12 грудня 2006 року Тернопільською
ОДПІ прийняте податкове повідомлення-рішенняНОМЕР_1, яким згідно п.п. 4.2.2 п.
4.2 ст. 4 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків
перед бюджетами та державними цільовими фондами», ст. 7 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб»на підставі Акта перевірки від 30.11.2006р.
НОМЕР_4 за встановленні порушення ч. 2, 3 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з громадян»підприємцю ОСОБА_1 визначено суму
податкового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій) за платежем податок з
доходів фізичних осіб в сумі 13525 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення
оскаржуються підприємцем в судовому порядку.

Дослідивши зібрані по справі докази
та оцінивши норми чинного законодавства, що адміністративний позов підлягає до
задоволення частково, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11
Закону України «Про державну податкову службу в Україні»органи державної
податкової служби у випадках, в межах компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право здійснювати документальні невиїзні перевірки (на
підставі поданих податкових декларацій, звітів та інших документів, пов'язаних
з нарахуванням і сплатою податків та зборів (обов'язкових платежів) незалежно
від способу їх подачі), а також планові та позапланові виїзні перевірки
своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податків та зборів
(обов'язкових платежів), додержання валютного законодавства юридичними особами,
їх філіями, відділеннями, іншими відокремленими підрозділами, що не мають
статусу юридичної особи, а також фізичними особами, які мають статус суб'єктів
підприємницької діяльності чи не мають такого статусу,  на яких згідно із законами України покладено
обов'язок утримувати та/або сплачувати податки і збори (обов'язкові платежі),
крім Національного банку України та його установ (далі - платники податків).

Стаття 11 Закону України „Про
державну податкову службу в Україні” (пункт 11)
надає право органам державної податкової служби застосовувати до
платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми недоїмки, пені у випадках, порядку та розмірах,
встановлених законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами України.

Позивач в обґрунтування позовних
вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення НОМЕР_2 в сумі
13029 грн. основного платежу та 6514,50 грн. штрафних санкцій зазначає, що торговий
представник не здав податкових накладних НОМЕР_5від 01.12.2005р., НОМЕР_6 від
02.12.2005р., НОМЕР_7 від 09.12.2005р., НОМЕР_8 від 23.12.2005р., тому вони не
були вчасно включені в податкове зобов'язання з податку на додану вартість за
грудень 2005 року і не оплачені покупцем.

Однак, в цій частині задоволення
позовних вимог слід відмовити, з огляду на наступне.

Як встановлено під час перевірки у
грудні 2005 року підприємцем проведено реалізацію товарно-матеріальних
цінностей приватному підприємцю ОСОБА_3 на загальну суму 76300 грн., в тому
числі 12717 грн. ПДВ, що підтверджується податковими накладними НОМЕР_5від
01.12.2005р., НОМЕР_6 від 02.12.2005р., НОМЕР_7 від 09.12.2005р., НОМЕР_8 від
23.12.2005р..

Також, перевіркою встановлено факт
невключення позивачем до податкових зобов'язань з податку на додану вартість
312 грн. згідно зобов'язань по договору оренди від 01.01.2005р.НОМЕР_9. В
результаті нараховано штрафних санкцій в розмірі 156 грн. відповідно до
приписів п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст.17 Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими
фондами». Неправомірність такого донарахування позивач не обґрунтовує, однак
просить скасувати податкове повідомлення-рішення.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 ст.
3 Закону України «Про податок на додану вартість»об'єктом оподаткування є
операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких
знаходиться на митній території України.

Відповідно до п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст.
7 Закону України «Про податок на додану вартість»датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася
раніше:

-- або дата зарахування коштів від
покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів
(робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт,
послуг) за готівкові грошові кошти -дата їх оприбуткування в касі платника
податку, а при відсутності такої -дата інкасації готівкових коштів у
банківській установі, що обслуговує платника податку;

-- або дата відвантаження товарів,
а для робіт (послуг) -дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку .

Як свідчать матеріали справи у
позивача виникло податкове зобов»язання в результаті реалізації матеріальних
цінностей підприємцю ОСОБА_3, що підтверджується податковими накладними за
грудень 2005р., які є доказом факту виконання робіт (послуг) платником податку.

Однак, в порушення вказаної норми
сума податку на додану вартість з цих операцій у податкове зобов'язання за
грудень 2005 року не включена.

Відповідальність за вказані
порушення застосовувалася податковим органом згідно п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами», а саме у разі коли контролюючий
орган самостійно донараховує суму податкового зобов'язання платника податків за
підставами, викладеними у підпункті "б" підпункту 4.2.2 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, такий платник податків зобов'язаний сплатити штраф у
розмірі десяти відсотків від суми недоплати (заниження суми податкового
зобов'язання) за кожний з податкових періодів, установлених для такого податку,
збору (обов'язкового платежу), починаючи з податкового періоду, на який
припадає така недоплата, та закінчуючи податковим періодом, на який припадає
отримання таким платником податків податкового повідомлення від контролюючого
органу, але не більше п'ятдесяти відсотків такої суми та не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян сукупно за весь строк недоплати,
незалежно від кількості податкових періодів, що минули.

Посилання позивача в позовній заяві
на те, що торговий агент несвоєчасно здав податкові накладні до уваги не
береться, з огляду на норми п.п. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок
на додану вартість», які містять визначення дати виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг).

Також, позивачем заявлена позовна
вимога щодо скасування податкового повідомлення-рішення від 12.12.2006р.
НОМЕР_2 в частині визначення податкового зобов'язання по податку на додану
вартість за штрафними санкціями в розмірі 9168,50 грн., яка підлягає до
задоволення.

Вказана сума штрафних санкцій
визначена податковим органом у відповідності до п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17
Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими фондами»і застосована за порушення п.п. 7.3.1
п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість»за несвоєчасне
включення до податкових зобов'язань сум ПДВ згідно договору оренди НОМЕР_10 від
01.01.2005р.

До матеріалів справи позивачем
долучено договір оренди НОМЕР_10 від 01.01.2005р., за умовами якого ОСОБА_1
здає підприємцю ОСОБА_4 офісні та складські приміщення з оплатою 10000 грн. в
місяць, а також Акти про надання послуг оренди згідно договору, а саме
АктНОМЕР_11 від 27.03.2006р., НОМЕР_12 від 30.04.2006р.,НОМЕР_9 від
31.05.2006р., НОМЕР_10 від 30.06.2006р. та НОМЕР_13 від 30.06.2006р.

Єдиною підставою для нарахування
сум штрафних санкцій згідно п.п. 17.1.3 п. 17.1 ст. 17 Закону №2181 визначено
обставину нарахування суми податкового зобов'язання (основного платежу)
податковим органом.

Як підтверджується матеріалами
справи фактично відповідачем нарахування не здійснювалось. Включення суми
основного платежу до складу податкового зобов'язання підприємцем здійснено
самостійно у наступному податковому періоді, до початку документальної
перевірки, тому до позивача підлягали застосуванню норми підпункту «б»пункту
17.2 статті 17 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними цільовими фондами»стосовно визначення
виду платежу, розміру та підстав його визначення. У даному випадку позивачу
мали бути визначенні податкові зобов'язання зі сплати податку на додану
вартість в розмірі 5% штрафних санкцій від суми недоплати за кожний податковий
період.

Позивачем заявлена вимога про
скасування податкового повідомлення-рішення Тернопільської ОДПІ від
12.12.2006р.НОМЕР_1, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб в сумі 13525 грн. Однак, дані позовні вимоги до
задоволення не підлягають, з огляду на наступне.

Стаття 13 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян»передбачає дві умови, при
дотримання яких витрати підлягають включенню до валових, зокрема вони мають
бути підтвердженні документально та мають бути понесені при здійсненні
платником власної підприємницької діяльності.

Як зазначено в податковому
повідомленні-рішенні підприємцем порушено частини 2-3 статті 13 Декрету КМУ
«Про прибутковий податок з громадян», за змістом яких оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у
грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами,
безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути
підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою
інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та
Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.
До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать
витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або
підлягають амортизації згідно з Законом України "Про оподаткування
прибутку підприємств".

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку підприємств»валові витрати виробництва та
обігу це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх
подальшого використання у власній господарській діяльності.

Перевіркою встановлено, що у ІІ
кварталі 2006 року підприємцем до складу валових витрат включено 103358 грн.
витрат по придбанні паливно-мастильних матеріалів, при відсутності належного
документального підтвердження того, що витрати понесені в зв'язку із веденням
власної господарської діяльності.

Оскільки, позивач надавав послуги
по перевезенню вантажів автомобільним транспортом то відповідно до п.п. 11.1
«Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997р.№363 зобов'язаний був
складати товарно-транспортні накладні та дорожні листи з дотриманням норм
Закону України «Про бухгалтерських облік та фінансову звітність в Україні»та
«Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку»,
яке затверджене Наказом МФУ від 24.05.1995р. №88.

Так, відповідно до п.п. 11.1 п. 11
«Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні»основними
документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні
листи вантажного автомобіля.

Дорожній лист за даними Правилами
-це документ установленого законодавством зразка для визначення та обліку роботи
автомобільного транспортного засобу. Товарно-транспортна накладна -єдиний для
всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для
списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також
для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Подорожній лист -це первинний
документ про облік вантажних автомобільних перевезень, що всебічно характеризує
роботу автомобіля і водія з моменту їх виїзду з автотранспортного підприємства
і до повернення на підприємство.

Наказом МФУ від 24.05.1995р. №88
затверджене «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському
обліку», яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових
регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та
госпрозрахунковими організаціями незалежно від форм власності, установ та
організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Господарські операції
відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного
документування.

Пункт 2 Положення визначає первинні
документи як письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські
операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх
проведення. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це неможливо безпосередньо після її завершення.

Як зазначено перевіряючими в Акті
перевірки підприємцем до складу валових витрат віднесено, зокрема витрати на
паливно-мастильні матеріали в сумі 103658 грн., що тим самим порушено п. 2, 3
ст. 13 Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян»--  підприємцем не підтверджено документальні
витрати, які повинні бути безпосередньо пов'язані з одержанням доходу, а саме
частину витрат на оренду приміщення в сумі 384 грн. так як підприємець 12 кв.м.
здає в суборенду ПП ОСОБА_1 згідно договору оренди складу від 20.07.2004р., та
по використанню паливно-мастильних матеріалів на загальну суму 103358 грн. та
частини витрат за оренду приміщення в сумі 384 грн.

Зазначені висновки обґрунтовуються
тим, що в ІІ кварталі 2006 року подорожні листи виписувалися на місяць, в
подорожніх листах не було вказано номери товарно-транспортних накладних і
згідно пояснення бухгалтера останні не велися, а також підприємцем не було
надано доказів, що списання пального безпосередньо пов'язано з одержанням
доходу.

Відповідно до розділу 2 «Інструкції
про порядок виготовлення, зберігання, застосування єдиної первинної
документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом та обліку
транспортної роботи», яка затверджена Наказом Міністерства статистики,
Міністерством транспорту України від 07.08.1996р. №228/253, (редакція якої була
чинною на дату здійснення підприємцем господарських операцій) перевізники, які
експлуатують вантажні автомобілі -власні або орендовані (без водія)
-зобов'язані при випуску автомобіля на лінію видавати водію оформлений
подорожній лист відповідної типової форми, які видаються водію під розпис.

Перевезення вантажів автомобільним
транспортом як на комерційній основі, так і для власних потреб, здійснюються
тільки при наявності, належним чином оформлених товарно-транспортних накладних
типових форм, що додаються до подорожнього листа. Ця вимога розповсюджується на
всі види перевезень вантажів автомобільним транспортом, незалежно від умов
оплати за його роботу (відрядна, погодинна, покілометрова, інша) та видів перевезення
(внутрішньоміське, приміське, міжміське, міжнародне).

Спільним Наказом Міністерства
транспорту України та Міністерства статистики України від 29.12.1995р. №488/346
на виконання рішення Президії Кабінету Міністрів України від 4 травня 1995 року
№10 «Про недостатню роботу деяких міністерств і відомств щодо забезпечення
збереження пально-мастильних матеріалів»було затверджено типові форми
первинного обліку роботи вантажного автомобіля та введено їх в дію з 1 січня
1996р. Зокрема, затверджено  типову форму  товарно-транспортної накладної, з реквізитів
якої вбачається, що 1 примірник видається вантажовідправнику, 2 примірники
вантажоодержувачу, 3 і 4 примірники автопідприємству.

Пунктом 2 зазначеного Наказу
встановлено обов'язковість застосування форм первинного обліку роботи
вантажного автомобіля всіма суб'єктами господарської діяльності незалежно від
форм власності, зокрема товарно-транспортної накладної..

Як вбачається з затверджених форм,
тільки товарно-транспортна накладна відображає відомості, по яких провадиться
списування товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбуткування
їх у вантажоотримувача, а також ведеться складський, оперативний і
бухгалтерський облік. Дорожні та подорожні листи не містять відповідних
реквізитів.

Тому, суд критично оцінює посилання
позивача на п. 2 ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів «Про прибутковий податок з
громадян»де зазначено, що якщо витрати не можуть бути підтверджені
документально, то вони розраховуються за нормами, визначеними Головною
державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством
економіки України Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам
та підприємництву. Правових підстав включення до валових витрат,  витрат по оренді приміщення згідно договору
оренди віл 01.01.2005р. в той час коли частина приміщення площею 12м.
використовується приватним підприємцем ОСОБА_1позивачем  в позовній заяві не наведено.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує
проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС
України судове рішення, ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова
особа). Стаття 258 КАС України передбачає, що за кожним судовим рішенням, яке
набрало законної сили або яке належить виконати негайно, за заявою осіб, на
користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Разом з тим, судовий збір,
сплачений у більшому розмірі, ніж встановлено законом, повертається ухвалою
суду за клопотанням особи, яка його сплатила.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст. 6, 7, 69-71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.          Адміністративний
позов задовольнити частково.

2.
Скасувати податкове повідомлення рішення Тернопільської
об'єднаної державної податкової інспекції від 12.12.2006р. НОМЕР_2 в частині
визначення податкового зобов'язання по податку на додану вартість за штрафними
санкціями в розмірі 9168,50 грн.

3.          В іншій
частині в задоволенні позовних вимог -відмовити.

4.
Стягнути з Державного бюджету на користь підприємця
ОСОБА_1,АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_14, р/р в ПТВ ВАТ СКБ
«Дністер», МФО 325569, 3 грн. 40 коп. судового збору.

5.
Виконавчий лист видати за заявою підприємця ОСОБА_1

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне
оскарження. На постанову суду сторони мають право подати заяву про апеляційне
її оскарження протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі
„28” квітня 2007 року до адміністративного суду апеляційної інстанції, а
протягом двадцяти днів після подання заяви подати апеляційну скаргу.

Суддя
О.С. Скрипчук