СУД
РІШЕННЯ

Іменем
України

16.07.2007

Справа №2-5/3843-2007

За позовом - Прокурора Совєтського
району, смт. Совєтське в інтересах держави в особі Совєтської
райдержадміністрації, Совєтський район.

До відповідача -   СПД ОСОБА_1, с. Макіївка.

Про спонукання до виконання певних
дій.

Суддя  М.П.Гаврилюк

ПРЕ ДСТАВНИКИ:

Від позивача -  Османова Л.З., представник. дов. № 1156/01-19
від 19.12.2006р.

Від відповідача -  ОСОБА_1, СПД, паспорт.

Прокурор - не з'явився.

Сутність спору:

Прокурор  Совєтського району, смт. Совєтське  в інтересах держави в особі Совєтської
райдержадміністрації, Совєтський район
звернувся до Господарського суду АР Крим з позовною заявою та просить
суд спонукати відповідача -  СПД ОСОБА_1
оформити договір оренди земельної ділянки, площею 0,1697 кв.м., розташованої
під приміщенням корівнику, за адресою: Совєтський район, с. Макіївка, вул.
Леніна,  за межами населеного
пункту.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач використовує земельну ділянку без оформлення правовстановлюючих
документів, у зв'язку з чим відповідачем порушуються вимоги чинного
законодавства.

Розглянувши матеріали справи,
вислухав пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор  Совєтського району
звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі Совєтської
райдержадміністрації, до СПД ОСОБА_1, у якому просить зобов'язати   оформити встановлені законодавством
правовстановлюючі документи на земельну ділянку площею 0,1697 кв.м., розташованої
під приміщенням корівнику, за адресою: Совєтський район, с. Макіївка, вул.
Леніна,  за межами населеного
пункту.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги,
прокурор вказує, що відповідач використовує земельну ділянку без оформлення
правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим відповідачем порушуються вимоги
чинного законодавства.

Розглянувши надані документи,  суд дійшов висновку, що позовні вимоги
прокурора задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 120
Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду
право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі
цивільно-правових угод, а право користування -на підставі договору оренди.

Земельні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею
регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також
прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Главою 15 Земельного кодексу України визначено два види користування
землею - право постійного користування земельною ділянкою, право оренди
земельної ділянки.

Статтею 125 Земельного Кодексу України визначено підстави виникнення
права користування земельної ділянки, а саме - одержання її користувачем
документа, що посвідчує право постійного користування земельною ділянкою та
його  державної реєстрації, та виникнення
права оренди земельної ділянки, а саме - укладення договору оренди і його
державна реєстрація.

Порядок надання у постійне користування
земельних ділянок юридичним особам та порядок передачі земельних ділянок в
оренду визначені ст. ст. 123, 124 Земельного кодексу України, та ст. 16 Закону
України "Про оренду землі".

Відповідно до зазначених норм юридична особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки, має звернутися з відповідним клопотанням до повноважного
органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, додавши до цього
відповідні матеріали, передбачені ст. 151 Земельного Кодексу України. В свою
чергу, повноважний орган державної влади розглядає клопотання у місячний строк і
дає згоду на розроблення проекту відведення земельної ділянки.

Відмову органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади у
наданні земельної ділянки та користування або залишення клопотання без розгляду
в установлений строк може бути оскаржено в судовому порядку.

Тобто, виходячи із зазначеного, право
ініціювати одержання земельної ділянки у користування надано юридичній особі, а
розглянути це питання та прийняти відповідне рішення в строки, встановлені
законом, зобов'язаний відповідний повноважний державний орган. Обов'язок щодо
оформлення правовстановлюючих документів на використання земельної ділянки,
згідно вимог чинного законодавства України, що регулює дані правовідносини,
лежить на відповідному повноважному державному органі.

Прокурор та позивач не надали
доказів ухилення відповідача від укладення договору оренди спірної земельної
ділянки, не надали доказів, що такий договір було запропоновано відповідачу до
укладення.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При таких обставинах, вимоги прокурора та
позивача задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
120, 15, 125, 123, 124, 151 Земельного кодексу України, ст. ст. 49, 75, 82, 83,
84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову відмовити.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Гаврилюк М.П.