ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" липня 2007 р.
Справа № 6/3548

За позовом  Закритого акціонерного товариства "Хмельницьклегпром", м. Хмельницький

до Приватного підприємства "Буд -СТ", м. Хмельницький

про визнання недійсним договору про виконання робіт №б/н від 29.08.06р.

Суддя   Танасюк О.Є.

Представники сторін:

Від позивача  -  Кулаков В.А. –голова правління

Бойчук І.Д. –представник за довіреністю №517/1 від 20.12.06р.

від відповідача  – Слободян С.Т. –директор

Златогурський В.О. –представник за довіреністю №8 від 18.01.07р.

Суть спору: Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд  визнати недійсним договір підряду на виконання робіт №б/н від 29.08.06р., мотивуючи тим, що сторони не досягли істотних умов договору, зокрема щодо предмету договору, ціни, прав та обов’язків сторін договору, а також не визначено порядку матеріально-технічного, проектного та іншого забезпечення будівництва та умов розірвання договору.

Повноважні представники позивача в судове засідання з’явилися, позовні вимоги підтримали, вказуючи, що 29.08.06р. сторони спробували домовитися про виконання оздоблювальних робіт будинку, розміщеного за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 57/3, про що підписали спірний договір, однак, на даний час  позивач вважає цей договір недійсним з підстав недодержання вимог законодавства України, оскільки, на думку позивача, сторонами не досягнуто згоди  щодо всіх істотних умов договору, зокрема: не визначено обсяг і види предмета договору, не домовлено щодо строків виконання робіт, не визначена вартість та порядок фінансування робіт, не визначено режим контролю якості робіт та матеріалів замовником, нечіткі умови про дефекти та не визначено гарантійні строки, не зазначено страхових ризиків та фінансових гарантій.

За таких обставин, вважає, що даний договір не укладений, тому просить визнати його недійсним.

Відповідач у письмовому відзиві на позовну заяву та його повноважні представники відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечують, вказуючи, що сторонами погоджено всі істотні умови договору, зокрема і вартість шпаклювальних робіт, яка згідно розрахунків становила 26 228 грн. за 100м.кв. оздоблювальних робіт, що підтверджується підписаною сторонами договірною ціною, згідно п.4.3. Договору.

Крім того, відповідач вказує, що позивачем було здійснено часткову проплату виконаних оздоблювальних робіт, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача, при цьому, звертає увагу суду на те, що призначенням платежу зазначено „..за виконані роботи, зг. дог. б/н від 29.08.06р...” Відповідачем  виконувалися договірні зобов’язання, про що складалися акти виконаних робіт, які були направлені на адресу позивача, однак позивач їх не оплатив. При цьому, відповідач надав у матеріали справи нотаріально посвідчені пояснення гром. Стебніцького В.В., який працював на посаді начальника відділу капітального будівництва ЗАТ „Хмельницьклегпром”, який підтвердив факт прийняття робіт виконаних за даним договором.

Тому в позові просить відмовити.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне:

Закрите акціонерне товариство „Хмельницьклегпром” –зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності – юридична особа, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №247430 від 17.07.96р. та довідкою Головного управління статистики в Хмельницькій області №781 від 06.07.06р.

Приватне підприємство „БУД-СТ” –зареєстроване як суб’єкт підприємницької діяльності, що підтверджується довідкою Головного управління статистики в Хмельницькій області №2288 від 13.10.05р. та діє на підставі ліцензії на здійснення будівельної діяльності серії АБ №271979 від 26.12.05р., виданої Хмельницькою облдержадміністрацією.

29.08.06р. між ЗАТ „Хмельницьклегпром” (замовник) та ПП „БУД-СТ” (підрядник) підписано договір підряду на виконання робіт №б/н.

Відповідно до п.1.1. даного Договору,  підрядник бере на себе зобов’язання виконати оздоблювальні роботи будинку, який знаходиться за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 57/3.

Згідно п.1.2. Договору, обсяг та вартість  робіт, передбачених в п.1.1. даного договору визначається на основі акта виконаних робіт, що є невід’ємною частиною даного договору і підставою для проведення взаємних розрахунків.

П. 2.1. Договору передбачено, що підрядник  зобов’язується виконати роботи на протязі 3-х місяців з дня підписання договору.

Як вбачається із п. 4.1. Договору, ціна договору не зазначена, однак додатком №1 до даного договору є договірна ціна на будівництво жилого дому, що здійснюється у 2006р., що укладена відповідно до п.4.3. договору.

П.4.2. спірного договору також передбачено, що замовник надає аванс в розмірі 50% від вартості робіт, в п’ятиденний термін.

Договір підписаний керівниками та скріплений печатками обох сторін.

Крім того, відповідачем в матеріали справи подано складений ним локальний кошторис 2-1-1 на оздоблювання дому на 100м.кв. та підписані в односторонньому порядку акти приймання виконаних робіт №1 за серпень 2006р., згідно якого вартість виконаних відповідачем оздоблювальних робіт склала 748778,40 грн. та №1 за серпень 2006р. на суму 63738,00 грн.

25.09.06р. відповідачем направлено на адресу позивача претензійний лист, в якому просить на виконання п.4.2. Договору від 29.08.06р.  перерахувати на його рахунок авансовий платіж для виконання оздоблювальних робіт.

02.10.06р. позивачем  перераховано на рахунок відповідача 250 000 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача. При цьому, призначенням платежу зазначено „..за виконані роботи, зг. дог. б/н від 29.08.06р...”.

Відповідачем надано в матеріали справи нотаріально посвідчену заяву гром. Стебніцького В.В., який працював на посаді начальника відділу капітального будівництва ЗАТ „Хмельницьклегпром”, та  підтвердив ступінь готовності та обсяги виконаних відповідачем підрядних робіт, викладені ПП „БУД-СТ” в актах прийому підрядних робіт.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 п.1 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття,  зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

З аналізу ст.626 ЦК України вбачається, що двосторонній або багатосторонній правочин є договором, тобто домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання  в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п’ятою та шостою  ст.203  цього Кодексу.

При цьому, судом враховується, що ст. 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Так,  зокрема, відповідно до п.1 даної статті, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,  іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 628 ЦК України, зміст  договору  становлять  умови (пункти),  визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом приймається до уваги, що відповідно до ч.2 ст.180 Господарського кодексу України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

При цьому, істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Однак, судом не приймається до уваги твердження позивача про те, що спірний договір є неукладеним в зв’язку з недосягненням сторонами згоди по всіх істотних умовах даного договору, а тому підлягає визнанню недійсним,  з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 627 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

З аналізу правовідносин, що мали місце між сторонами вбачається, що 29.08.06р. між ЗАТ „Хмельницьклегпром” (замовник) та ПП „БУД-СТ” (підрядник) підписано договір підряду на виконання робіт №б/н  та скріплено печатками підприємств.

Відповідно до ст.875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а  замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно ч.2 даної статті, договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

При цьому, судом враховується, що відповідно до ч.2-3 ст.6 ЦК України, сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Однак, суд виходить з того, що ч.3 ст.180 ГК України передбачає, що при  укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Так, з аналізу змісту спірного договору від 29.08.06р. вбачається, що відповідно до п.1.1. даного Договору,  підрядник бере на себе зобов’язання виконати оздоблювальні роботи будинку, який знаходиться за адресою: м. Хмельницький, проспект Миру, 57/3.

При цьому, згідно п.1.2. Договору, обсяг та вартість  робіт, передбачених в п.1.1. даного договору визначається на основі акта виконаних робіт, що є невід’ємною частиною даного договору і підставою для проведення взаємних розрахунків.

З цього вбачається, що в договорі сторонами зазначено лише вид робіт –оздоблювальні роботи, а обсяг та вартість робіт погоджено визначати на підставі актів виконаних робіт.

Крім того, в п.2.1. Договору передбачено, що підрядник зобов’язується виконати роботи на протязі 3-х місяців з дня підписання договору.

Відповідно до ст.846 ЦК України, строки виконання роботи або  її  окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Щодо визначення в договорі вартості виконуваних підрядником робіт, то суд виходить з того, що відповідно до ст.843 ЦК України, у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Таким чином, не зазначення у договорі підряду ціни договору (вартості виконаних робіт підрядником) не тягне за собою визнання договору підряду недійсним.

З огляду на вищезазначене, твердження позивача про невизначеність сторонами вартості та порядку фінансування підрядних робіт, судом оцінюється критично, оскільки спростовується, прийнятим у відповідності до п.4.3. додатком до договору, яким є договірна ціна на будівництво жилого дому, що здійснюється у 2006р.

Крім того, судом враховується, що позивачем було фактично допущено відповідача до виконання підрядних робіт, які виконувалися останнім та частково оплачувалася їх вартість, шляхом перерахування авансового платежу, що підтверджується випискою з банківського рахунку відповідача, де призначенням платежу зазначено „..за виконані роботи, зг. дог. б/н від 29.08.06р...”.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх  вимог та заперечень. Враховуючи, що позивачем не подано доказів на підтвердження того, що спірний договір на виконання №б/н від 29.08.06р. укладений всупереч вимогам чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

В зв’язку з відмовою в позові, витрати по сплаті державного мита, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу по справі покладаються на позивача, згідно ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.1,12, 44, 49 ,82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Закритого акціонерного товариства „Хмельницьклегпром”, м. Хмельницький до Приватного підприємства „БУД-СТ”, м. Хмельницький про  визнання недійсним договору про виконання робіт  №б/н від 29.03.06р.  відмовити.

Суддя                                                                      О.Є. Танасюк

Віддруковано 3 прим.:

1-до справи;

2- позивачу;

3-відповідачу