ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
7-38-36, факс 7-44-62
ПОСТАНОВА

"03" липня 2007
р.
Справа № 6/311/53

09 год. 20
хв., м. Чернігів

Господарський суд Чернігівської області
у складі:

судді                                         Блохіної
Ж.В.

при
секретарі                          Кузьміні М.М.,

за участю
представників

позивача:                                Шостак М.В.,
довіреність № 5 від 07.06.2007р.,

відповідача:
ОСОБА_1 -фізична
особа - підприємець,

розглянувши
у відкритому

судовому
засіданні

позов                                       Виконавчої дирекції Чернігівського обласного
відділення

Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати

працездатності в особі Бахмацької міжрайонної виконавчої

дирекції, м. Чернігів, вул. Музична, 1-а

до
відповідача                       Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

про
стягнення 27 613,19 грн.

ВСТАНОВИВ:

Подано позов про стягнення з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 суми фінансових (штрафних) санкцій у розмірі 27 613,19
грн., з яких 18408,79 грн. не прийняті до заліку витрати.

Відповідач
проти позовних вимог заперечує та просить у позові відмовити, посилаючись на
те, що премія продавцю ОСОБА_2 в сумі 433 грн. нарахована згідно наказу НОМЕР_1
від 18.01.2006р., що підтверджується книгою наказів, в якій вона була
ознайомлена під розпис.

Представник
позивача підтримує позовні вимоги, обґрунтовуючи їх тим, що в порушення п. 3
Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов”язковим соціальним страхуванням від 26.09.2001р. НОМЕР_2
відповідачем була нарахована допомога по вагітності та пологах ОСОБА_2, згідно
лікарняного листа НОМЕР_3 від 19.01.2006р. За два відпрацьованих дні їй
нарахована заробітна плата в розмірі 50,00 грн.; наказом НОМЕР_1 від
18.01.2006р. встановлена та виплачена премія в розмірі 433,00 грн., яку
підприємець безпідставно включив в розрахунок допомоги, так як премія була
призначена та виплачена після настання страхового випадку і не входить в
розрахунковий період, що встановлено перевіркою та зазначено в акті від
21.06.2006р.

Вислухавши
пояснення представника позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне
значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Фізична особа
-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований Бахмацькою міжрайонною виконавчою дирекцією
Чернігівського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як платник
страхових внесків.

Відповідно до
ст.22 Закону України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням” № 2240-ІІІ від 18.01.2001 р. (далі -Закон №2240)
відповідач є платником страхових внесків на зазначене страхування, які
відповідно до ст.23 Закону він повинен перераховувати  шляхом безготівкових розрахунків один раз на
місяць у день, встановлений для одержання в установах банку коштів на оплату
праці за відповідний період.

Відповідно до
ст.27 Закону №2240 страхувальник зобов'язаний нараховувати та сплачувати в установлені
строки та в повному обсязі страхові внески.

Статтею 9
Закону визначено, що органом, який
здійснює керівництво та управління загальнообов'язковим державними
соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням, провадить збір і акумуляцію
страхових внесків, а також здійснює контроль за використанням цих коштів є Фонд
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі -Фонд), який
належить до цільових позабюджетних страхових Фондів.

Позивачем була
проведена перевірка правильності нарахування, обліку та  витрачання коштів Фонду у фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 за період з 01.03.2005р. по 01.06.2006р.

За результатами
перевірки складено акт від 21.06.2006р., в якому зазначено порушення
законодавства, що призвело до переплати допомоги по тимчасовій втраті
працездатності на суму -18402,50 грн., а саме, п. 3 Порядку обчислення
середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за
загальнообов”язковим соціальним страхуванням від 26.09.2001р. НОМЕР_2.

Як вбачається з
акту перевірки у відповідності до п. 8.7 Інструкції про порядок надходження,
обліку та витрачання коштів Фонду соціального страхування у зв”язку з
тимчасовою втратою працездатності від 26.06.2001р. № 16 із змінами та
доповненнями, витрати проведені з порушенням чинного законодавства в сумі 18
408,79 грн. не приймаються до заліку.

Згідно ст. 30
Закону №2240 Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та
його робочі органи визначені в якості контролюючих органів, які мають право
накладати фінансові санкції. За порушення порядку витрачання страхових коштів
на страхувальника накладається штраф в розмірі 50% належної до сплати страхових
внесків (18 408,78 : 50% = 9 204,40).

На підставі висновків
перевірки директором виконавчої дирекції прийнято рішення НОМЕР_4 від
30.06.2006р. про застосування та стягнення сум штрафних (фінансових) санкцій,
неправомірних витрат, донарахованих сум внесків та пені за порушення
законодавства по загальнообов”язковому державному соціальному страхуванню в
таких розмірах: не прийняті до заліку витрати 18 408,79 грн. та штрафна санкція
за порушення порядку витрачання коштів -9 204,40 грн.

Відповідачем
було оскаржено в судовому порядку рішення НОМЕР_4 від 30.06.2006р. про
застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 27 613,19 грн., але
постановою господарського суду Чернігівської області від 23.01.2007р. по справі
№ 17/353а/20а за позовом суб”єкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1 до Виконавчої дирекції Чернігівського обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання
нечинним рішення у позові було відмовлено та ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2007р. дану постанову залишено без змін. На день
вирішення спору рішення НОМЕР_4 від 30.06.2006р. про застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 27 613,19 грн. чинне.

Відповідно до
вимог ст. 30 Закону №2240 несплачені в строк страхові внески повинні
стягуватись в доход Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності.

У відповідності
з ст. 8 Закону №2240 спори, що виникають з правовідносин за цим Законом,
вирішуються органами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати
працездатності в порядку, встановленому статутом Фонду соціального страхування
з тимчасової втрати працездатності, та в судовому порядку.

За
таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись
Законом України “Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими
народженням та похованням” № 2240-ІІІ від 18.01.2001р., ст. ст. 94, 158,
160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи
-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_5) на користь виконавчої дирекції
Чернігівського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності (код 14244036, р/р 0001 в УДК Чернігівської
області, МФО 853592) 27 613,19 грн. заборгованості.

3. Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого
Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку заяву не було подано.

Якщо було подано заяву про апеляційне
оскарження, але апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений Кодексом
адміністративного судочинства України, постанова суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення цього строку.

У разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

4. Про апеляційне оскарження рішення
суду першої інстанції спочатку подається заява. Обґрунтування мотивів
оскарження і вимоги до суду апеляційної інстанції викладаються в апеляційній
скарзі.

Заява про
апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються до адміністративного суду
апеляційної інстанції через суд  першої
інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Заява про
апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі
відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України - з дня
складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне
оскарження.

Апеляційна   скарга
може  бути  подана
без  попереднього подання заяви
про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для
подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження чи
апеляційна скарга, подані після закінчення строків, встановлених цією статтею,
залишаються без розгляду, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи, яка
їх подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється
ухвала.

Суддя
Ж.В.Блохіна