КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2007                                                                                           № 22/10

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:                              Моторного О.А.

суддів:

при секретарі:

За участю представників:

від стягувача:          Цой Г.М.,

від боржника:          Сапсай С.В.,

від ВДВС:                    не з’явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Укржитлосервіс"

на ухвалу Господарського суду м.Києва від 22.01.2007

у справі № 22/10

за скаргою стягувача                               Акціонерної енергопостачальної компанії "Київенерго"

на дії                                                   Державної виконавчої служби у Печерському районі м.Києв

боржник                                  Державне підприємство "Укржитлосервіс"

Державна виконавча служба у Печерському районі м.Києва

про                                                  визнання постанови недійсною та зобов"язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Стягувач звернувся зі скаргою на дії державної виконавчої служби у Печерському районі міста Києва, в якій просить визнати недійсною постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 08.11.2006 та зобов’язати ДВС у Печерському районі міста Києва прийняти на виконання ухвали суду від 09.07.2004 та 23.09.2006, відкрити виконавче провадження та належним чином провести виконавчі дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2007 у справі № 22/10 скаргу задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, боржник звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить ухвалу скасувати.

Стягувач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу – без змін.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення стягувача та боржника, встановив наступне:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2002 у справі № 22/10 позов задоволено та стягнуто з Управління житлово-комунального господарства Державного управління справами на користь Акціонерної енергопостачальної компанії “Київенерго” 2 818 154,24 грн. боргу, 399 138,36 грн. пені, 155 381,19 грн. інфляційних та 1 769,00 грн. судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2004 замінено боржника у виконавчому провадженні з Управління житлово-комунального господарства Державного управління справами на ДП “Укржитлосервіс”.

В процесі виконавчого провадження АЕК “Київенерго” та ДП “Укржитлосервіс” звернулися до суду із заявою про затвердження мирової угоди, укладеної 07.07.2004.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2004 затверджено мирову угоду між сторонами по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 виправлено резолютивну частину ухвали від 09.07.2004 про затвердження мирової угоди та приведено дану ухвалу у відповідність до вимог Закону України “Про виконавче провадження”.

Постановою державної виконавчої служби у Печерському районі міста Києва від 08.11.2006 відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню ухвали Господарського суду міста Києва від 09.07.2004 з тих підстав, що згідно ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” ухвала про затвердження мирової угоди не є виконавчим документом.

Згідно ч. 4 ст. 121 ГПК України мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу.

Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов’язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, як ухвали судів у господарських справах у випадках, передбачених законом.

Пунктом 9 роз’яснення Вищого арбітражного суду України “Про деякі питання практики застосування статті 121 ГПК України” № 02-5/333 від 12.09.1996 та пунктом 10 роз’яснення президії Вищого господарського суду України “Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України” № 04-5/365 від 28.03.2002 визначено, що відповідно до частини четвертої статті 121 ГПК мирова угода, укладена сторонами у процесі виконання судового рішення, подається на затвердження господарського суду, який прийняв відповідне судове рішення. Про затвердження мирової угоди господарський суд виносить ухвалу. Ця ухвала є виконавчим документом. У випадках невиконання зобов’язаною стороною умов мирової угоди, укладеної у процесі виконання судового рішення і затвердженої господарським судом, заінтересована сторона може звернутися до державного виконавця на підставі статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” із заявою про примусове виконання ухвали, якою затверджено цю мирову угоду.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 09.07.2004 про затвердження мирової угоди та ухвала Господарського суду міста Києва від 23.08.2006 є виконавчими документами, які підлягають виконанню у порядку, встановленому Законом України “Про виконавче провадження”.

Доводи відповідача про те, що позивач не мав підстав звертатись до державної виконавчої служби щодо примусового стягнення боргу у зв’язку з розстрочкою погашення заборгованості до травня 2009 року, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки згідно мирової угоди борг було не відстрочено, а розстрочено на 60 місяців із здійсненням щомісячних платежів у розмірі 56 211,23 грн. і у разі невиконання умов мирової угоди, несплати поточного споживання позивач має право вимагати примусового стягнення залишку боргу, факт неналежного виконання умов мирової угоди відповідачем підтверджено сторонами.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено скаргу, тому апеляційна скарга Державного підприємства “Укржитлосервіс” не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 22.01.2007 у справі № 22/10 не підлягає скасуванню.

Відповідно до викладеного, керуючись ст. 101, п. 1 ст. 103, ст.ст. 105, 106, 121-2 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства “Укржитлосервіс” залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2007 у справі № 22/10 - без змін.

2.          Матеріали справи № 22/10 повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя

Судді

25.06.07 (відправлено)