ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

12.07.07р.

Справа № 27/209-07(17/42)

За позовом  Державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області м. Дніпропетровська

до  Приватного підприємства «Торгова Компанія Сальве», м. Дніпропетровськ

Приватного підприємства «Металококс IV», м. Маріуполь

про визнання недійсним договору та стягнення 409526 грн. 91 коп.

Суддя    В.О.Татарчук

Секретар Дякун А.І.

Представники сторін:

від позивача -  не з`явився

від відповідача -1 - не з`явився

від відповідача - 2 - не з`явився

Суть спору:

Державна податкова адміністрація у Дніпропетровської області звернулась з позовом до приватного підприємства «Торгова Компанія Сальве»та приватного підприємства «Металопром»про:

- визнання недійсним договору комісії від 30.01.2004р. № 12/01, укладеного між відповідачами із застосування наслідків, визнання угоди недійсною;

- стягнення з ПП «Торгова Компанія Сальве» на користь держави 409526,91 грн.

- стягнення з ПП «Металопром»на користь держави 2243,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що:

-          ПП «Торгова Компанія Сальве»,  обрано неналежного контрагента за договором комісії №12/01 від 30.01.04р., що призвело до укладення відповідачем-2 зовнішньоекономічного контракту з нерезидентом, господарську діяльність якого призупинено з 1999р.;

-          зовнішньоекономічний контракт не містить найменування документів, якими керувався менеджер нерезидента при підписанні такого контракту;

-          ПП «Торгова Компанія Сальве»при укладенні контракту порушені вимоги ст.6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність»;

-          ПП «Торгова Компанія Сальве»при укладенні зовнішньоекономічного контракту не пересвідчився у компетенції представника фірми нерезидента та не перевірив відомості щодо реєстрації філіалу в Естонії;

-          відповідач-2 не переконався в наявності повноважень перевізника щодо надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом;

-          ПП «Торгова Компанія Сальве»при митному оформленні товару подвійного призначення не були надані дозвіл чи висновок Держекспортконтролю;

-          в порушення п.2 Інструкції про порядок заповнення вантажної митної декларації, затвердженої наказом Державної митної служби від 09.07.1997р. №307 в графі 7 вантажно митної декларацій №70301/4/101802 від 19.04.2004р., перша частина номеру містить лише п’ять цифр;

-          протизаконними діями відповідач-2 створив для відповідача-1 умови для безпідставного збільшення валових витрат та податкового кредиту при сплаті комісійної винагороди, а також для застосування нульової ставки ПДВ при оподаткуванні експортованого товару;

-          відповідачем-2 порушені строки реалізації прийнятого на комісію товару та неможливо визначити дату реалізації товару, оскільки в міжнародній товарно-транспортній накладній вона відсутня.

Відповідач-1 заперечує проти позову з посиланням на те, що:

- при укладенні спірного договору комісії відповідачі дійшли згоди щодо всіх суттєвих вимог, необхідних для даного виду договорів, договір комісії укладений сторонами у належній формі;

-  дія Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами і Інструкції про порядок оформлення суб’єктами господарювання операцій при здійсненні комісійної торгівлі непродовольчими товарами, нерозповсюдження на нього оскільки відповідач-2 прийняв товар не для роздрібної, а для оптової торгівлі, квитанції за формою № 1-ВТ і № 2-ВТ складаються лише у випадку не укладення письмового договору, товар (труби) є продукцією виробничо-технічного призначення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.05.2007р. замінено відповідача-2 ПП «Металопром»на процесуального правонаступника –ПП «Металококс ІV»

Відповідач-2 також заперечує проти позову з посиланням на те, що:

-          позивачем не надані докази, які свідчать про факти порушення угодою інтересів держави і суспільства у сфері оподаткування та не доведена мета на ухилення відповідачів від сплати податків;

-    документи, надані позивачем у матеріали справи, не спростовують факту вивезення (експортування) товару за межі митної території України і не можуть свідчити про відсутність у відповідача-1 права на застосування нульової ставки ПДВ;

-          надані позивачем копії листів Національного центрального бюро Інтерполу МВСУ і УМВД України не відповідають вимогам Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центру бюро Інтерполу в Україні;

-          продукція, експортована на виконання оскаржуваного договору комісії, не відноситься до продукції подвійного призначення, що свідчить про необґрунтованість тверджень позивача.

Сторони не забезпечили явку представників в судове засідання. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін, так як останні були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання.

В судовому засіданні 05.07.2007р. були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд -

встановив:

30.01.2004р. між ПП «Торгова Компанія Сальве»і ПП «Металопром»був укладений договір комісії №12/01 згідно з яким, відповідач-1 доручає, а відповідач-2 зобов’язується за дорученням відповідача-1 за винагороду вчинити від свого імені та за рахунок відповідача-1 юридично значимі дії, а саме здійснювати реалізацію нерезидентам товарів, належних ПП «Торгова Компанія Сальве», укладати договори купівлі-продажу, підписувати їх тощо.

Пунктом 5.3 договору встановлено, що комісійна винагорода комісіонера і винагорода за делькредере складає 1000грн. за кожну партію реалізованого товару.

Згідно із специфікацією №1 від 26.04.2004р. та акту прийому-передачі товару на комісію від 30.01.2004р. відповідач-2 отримав на комісію труби на загальну суму 407265,00грн.

26.03.2004р. між ПП «Металопром»і фірмою .S.N.&F.LLC»WYOMING, USA (Покупець) укладений контракт №43/03 купівлі-продажу вищевказаних труб на загальну суму 76851,62 дол. США.

18.06.2004р. відповідачем-2 був наданий позивачу звіт комісіонера, в якому вказано на виконання останнім умов договору комісії щодо укладення зовнішньоекономічних контрактів та реалізації товару із загальною сумою витрат комісіонера по договору комісії від 30.01.2004р. №12/01 в розмірі 1243,09грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.03.2006р. по справі №17/42 відмовлено повністю в задоволенні позові державної податкової адміністрації у Дніпропетровській області.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.06.2006р. вказане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого адміністративного суду України від 30.01.2007р. наведені рішення і постанова судів першої та апеляційної інстанцій скасовані з направленням справи на новий розгляд.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову з таких підстав.

Частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Предметом доказування по даній справі є наявність у відповідачів на час укладення спірного договору комісії мети на приховування доходів від оподаткування.

Матеріали справи дозволяють зробити беззаперечний висновок про те, що позивачем не доведені обставини наявності в діях ПП «Торгова Компанія Сальве» і ПП «Металококс IV»  мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства, як умови застосування ст.207 ГК України.

Так, податковими органами зазначено, що протизаконними діями відповідач-2 створив для відповідача-1 умови для безпідставного збільшення валових витрат та податкового кредиту при сплаті комісійної винагороди, а також для застосування нульової ставки ПДВ при оподаткуванні експортованого товару.

В підтвердження вказаних обставин заявники посилаються виключно на факти, які стосуються укладання та виконання не спірного договору комісії, а зовнішньоекономічного контракту купівлі-продажу №43/03 від 26.03.2004р.

Однак, викладені податковими органами доводи не можуть свідчити про наявність умислу у відповідачів на ухилення від сплати податків саме при укладенні договору комісії від 30.01.2004р. №12/01. В матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо ухилення ПП «Торгова Компанія Сальве»від сплати податків при виконані спірного договору. Встановлення вказаних обставин є обов’язковим для висновку про наявність в діях відповідачів відповідного умислу. Наведене зумовлено наступним.

Згідно з п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»при розгляді справ про визнання угоди недійсною на підставі ст.49 Цивільного кодексу України (1540-06) судам слід мати на увазі, що дія цієї норми поширюється на угоди, які укладені з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства, тобто порушують основні принципи існуючого суспільного ладу. До них, зокрема, належать угоди, спрямовані на використання всупереч закону колективної, державної або чиєїсь приватної власності з корисливою метою, приховування фізичними та юридичними особами від оподаткування доходів, використання майна, що знаходиться у їх власності або користуванні, на шкоду правам, свободам і гідності громадян інтересам суспільства, на незаконне відчуження землі або незаконне нею користування, розпорядження чи придбання всупереч встановленим правилам предметів, вилучених з обігу або обмежених у обігу.

Задовольняючи позов у такій справі, суд повинен у рішенні вказати, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення угоди і хто з її учасників мав умисел на досягнення цієї мети.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів»від 08.10.2004 №15 ухилення від сплати податків, зборів, інших обов’язкових платежів може бути вчинене як шляхом неподання документів, із їх обчисленням та сплатою до бюджетів чи державних цільових фондів (податкових декларацій, розрахунків, бухгалтерських звітів і балансів тощо), так і шляхом приховування об’єктів оподаткування, а також шляхом заниження об’єктів оподаткування та іншими способами. При цьому неподання податкової декларації, як правило, є одночасно і приховуванням об’єктів оподаткування.

За умови відсутності доказів ухилення від сплати податків неможливо зробити висновок про наявність в діях сторін мети завідомо суперечної інтересам держави і суспільства про укладенні договору комісії.

Стосовно посилань позивача суд зазначає наступне. Відповідні доводи податкового органу в будь-якому випадку не можуть бути підставою для визнання договору комісії недійсним, оскільки стосуються обставин укладання та виконання зовнішньоекономічного контракту і встановлення таких обставин виходить за межі доказування по справі. Зазначений контракт був виконаний ПП «Металопром»та нерезидентом, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Не можуть свідчити про наявність у відповідачів умислу при укладенні договору комісії такі обставини як відсутність в контракті вказівки документів, якими керувався менеджер нерезидента при підписанні такого контракту, зупинення діяльності нерезидента, переконання чи не переконання ПП «Металопром»в наявності повноважень перевізника вантажу, обставини  щодо перетину митного кордону.

Викладені обставини свідчать про необхідність відмови в позові щодо визнання недійсним договору комісії.

Підставою для відмови в задоволенні вимог щодо застосування наслідків визнання угоди недійсною є наступне.

Частиною 1 статті 208 ГК України передбачено застосування санкцій лише судом. Це правило відповідає нормі ст.41 Конституції України, згідно з якою конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Оскільки санкції, передбачені цією частиною, є конфіскаційними і стягуються за рішенням суду в доход держави за порушення правил здійснення господарської діяльності, то такі санкції не є цивільно-правовими, а є адміністративно-господарськими як такі, що відповідають визначенню ч.1 ст.238 ГК України. Тому такі санкції можуть застосовуватись лише протягом строків, встановлених ст.250 ГК України.

Відповідно до ст.250 ГК України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб’єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але  не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб’єктом встановлених законодавчими актами  правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи, що спірний договір був укладений та виконаний протягом 2004р., закінчився строк для застосування наслідків визнання угоди, як адміністративно-господарських санкцій.

Керуючись ст.ст. 162, 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

В позові відмовити.

Суддя                                                                                          В.О.Татарчук

Дата підписання постанови, оформленої у відповідності до ст.163 КАС України –10.07.2007р.