ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 червня 2007 р.

№ 9/314

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Остапенка М.І. (головуючий),

Харченка В.М.,

Борденюк Є.М.

розглянувши  у відкритому

судовому засіданні у м. Києві

за участю представника

відповідача -Логвінова С.С.

касаційну скаргу

Суб'єкта підприємницької
діяльності -фізичної особи ОСОБА_1

на постанову

від 26.03.2007

Дніпропетровського апеляційного

господарського суду

у справі

№ 9/314

господарського суду

Дніпропетровської області

за позовом

Товариства з обмеженою
відповідальністю "РЕНС"

до

Суб'єкта підприємницької діяльності
-фізичної особи ОСОБА_1

про

стягнення 13280,00 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про час і місце слухання справи сторони були повідомлені
належним чином.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2005 року товариство з
обмеженою відповідальністю "РЕНС" звернулось з позовом до суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення з відповідача
безпідставно придбаного майна, а саме грошових коштів в сумі 13280,00 грн. за
ненадані транспортні послуги.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 13.07.2006 у справі № 9/314 позов задоволено.
Стягнено з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на
користь ТзОВ "РЕНС" 13280,00 грн. набутих без достатньої правової
підстави грошових коштів.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від 26.03.2007, за тією ж справою,
вищезазначене судове рішення скасовано з підстав порушення господарським судом
норм процесуального права та прийнято нове рішення. Позов задоволено. Стягнено
з суб'єкта підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 на користь ТзОВ
"РЕНС" 13280,00 грн. набутих без достатньої правової підстави
грошових коштів.

У касаційній скарзі відповідач
просить скасувати постанову апеляційного суду від 26.03.2007 та прийняти нове
рішення, яким в позові відмовити. Скарга мотивована тим, що постанова
апеляційного суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального
права, зокрема, ст. 107 ГПК України.

Відзиву на касаційну скаргу позивач
до Вищого господарського суду України не надіслав.

Заслухавши доповідача, вислухавши
пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування
апеляційним господарським судом норм процесуального та матеріального права,
колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає.

До такого висновку суд дійшов на
підставі наступного.

Як встановлено апеляційним судом, в
2004 році між сторонами у справі виникла усна домовленість, згідно якої
відповідач зобов'язався надавати позивачу транспортні послуги, за що останній
перерахував підприємцю відповідними платіжними дорученнями 14130,00 грн.

Апеляційним судом також було
встановлено, що підприємець ОСОБА_1 послуг по перевозці не надав і повернув
позивачу тільки грошові кошти в сумі 850,00 грн., у зв'язку з чим, позивач
звернувся до господарського суду з цим позовом.

Сукупності встановлених по справі
обставин апеляційний суд дав належну оцінку і, з урахуванням вимог ст. 1213 ЦК
України, дійшов до правильного висновку про обґрунтованість заявленого позову
та наявність підстав для стягнення з відповідача 13280,00 грн. грошових коштів
набутих без достатньої правової підстави.

Посилання скаржника на акти
виконаних робіт від 30.01.2004 на 2990,00 грн., від 31.03.2004 на суму 2990,00
грн., від 30.11.2004 на суму 5250,00 грн. та від 27.12.2004 на суму 3530,00
грн., також були предметом судового дослідження і обґрунтовано не прийняті до
уваги, оскільки згідно з висновком судово-технічної експертизи вказаних
документів встановлено, що відбитки печаток на зазначених актах нанесені не
печаткою ТзОВ "РЕНС", а нанесені рельєфним кліше, виготовленим
фотополімерним способом без дотримання технологічних правил. Крім того,
відповідно до висновку почеркознавчої експертизи, яка була проведена в апеляційному
провадженні, було встановлено, що підписи в цих же актах виконаних робіт від
імені ОСОБА_2 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його
справжнього підпису.

Таким чином, суд апеляційної
інстанції дійшов до правомірного висновку про те, що відповідач, всупереч ст.
33 ГПК України, не довів належними доказами факт виконаних ним робіт.

Враховуючи вищезазначене, а також
приймаючи до уваги, що інші наведені у касаційній скарзі доводи висновку
апеляційної інстанції не спростовують, суд не приймає їх до уваги і вважає, що
оскаржувана постанова відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для її
скасування не вбачається.

Враховуючи наведене, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11112
Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності -фізичної особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
26.03.2007 у справі № 9/314 залишити без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Суддя
Харченко В.М.

Суддя
Борденюк Є.М.