ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

"14" серпня 2007 р.
Справа № 11/960-07

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Журавльова О.О.,

суддів  Михайлова М.В., Мацюри П.Ф.

(згідно з розпорядженням голови суду від 13.08.2007р. №81 здійснено заміну судді Тофана В.М. суддею Одеського апеляційного господарського суду Мацюрою П.Ф.)

при секретарі судового засідання  Бритавська Ю.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Аллахвердян Я.О. за довіреністю від 20.06.2007р.

від відповідача: Слюсар М.М. за довіреністю від 15.09.2005р. №407

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  Відкритого акціонерного товариства “Донецький металопрокатний завод”

на ухвалу господарського суду Одеської області від 27 червня 2007 року

про повернення без розгляду позовної заяви № 11/960-07

за позовом Відкритого акціонерного товариства “Донецький металопрокатний завод”

до Одеської залізниці

про стягнення 12104, 04 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27 червня 2007 року № 11/960-07 (суддя Власова С.Г.) на підставі п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України повернуто без розгляду позовну заяву ВАТ “Донецький металопрокатний завод” про стягнення з Одеської залізниці 12104, 04 грн.

При винесенні ухвали суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в порушення п.3 ч.1 ст. 57 ГПК  України та п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. № 15, не надано доказів сплати державного мита у встановлених порядку і розмірі, оскільки на платіжному доручені № 2015 від 16.06.2007 р. напис (примітка) кредитної установи “Зараховано в доход бюджету ____ грн. (дата)” скріплено підписами невстановлених осіб, прізвище, ім'я та по-батькові яких не зазначено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та передати позовну заяву № 11/960-07 на розгляд господарського суду Одеської області.

При цьому позивач посилається на Роз'яснення Вищого арбітражного суду України   № 02-5/78 від 04.03.1998 р. “Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України”, зі змінами і доповненнями № 04-5/103, внесеними 31.05.2007 р., згідно з п.5 яких відсутність напису (примітки) кредитної установи “Зараховано в доход бюджету ____ грн. (дата)” на зворотній стороні останнього примірника платіжного доручення не є підставою для повернення позовної заяви без розгляду. Також позивач посилається на те, що згідно з вищевказаними  Роз'ясненнями Вищого арбітражного суду України, у разі виникнення у господарського суду сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету України, суд може і повинен витребувати від позивача відповідне підтвердження органу казначейства, якому державне мито перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі.

Представник відповідача у судовому засіданні просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції –без змін, з посиланням при цьому на те, що позивачем не надано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши відповідність винесеної судом першої інстанції ухвали нормам матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Як вище встановлено апеляційним господарським судом, суд першої інстанції повернув без розгляду позовну заяву ВАТ “Донецький металопрокатний завод” з підстав порушення позивачем порядку сплати державного мита, керуючись при цьому п.4 ч.1 ст. 63 ГПК України, а саме суд встановив, що на платіжному доручені № 2015 від 16.06.2007 р. напис (примітка) кредитної установи “Зараховано і доход бюджету ____ грн. (дата)” скріплено підписами невстановлених осіб, прізвище, ім'я та по-батькові яких не зазначено, що в свою чергу є порушенням п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України та п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. № 15.

Дійсно, положеннями п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної податкової інспекції України від 22 квітня 1993 р. № 15 передбачено, що у разі безготівкового перерахування  державного  мита  з рахунку платника відповідальний виконавець установи банку зобов'язаний на лицевій чи  зворотній стороні останнього примірника платіжного доручення, який видається платнику, зробити відповідний напис (помітку) про зарахування державного мита до державного  бюджету.  Цей напис скріплюється першим і другим підписами посадових осіб і відтиском  круглої печатки кредитної установи з зазначенням дати виконання платіжного доручення.

Тобто, положення цієї Інструкції не вимагають повної вказівки прізвищ, ім’я та по-батькові посадових осіб банку., які здійснюють відповідний напис про зарахування державного мита до державного бюджету України.

Разом з тим, апеляційний господарський суд вважає, що в силу вимог п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, порушення позивачем п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України (в частині порушення порядку сплати державного мита) та п. 14 вищевказаної Інструкції не може бути підставою для повернення позовної заяви,  з огляду на те, що платіжне доручення вважається достатнім доказом сплати державного мита, якщо воно не повернуто Державним казначейством України. Така ж правова позиція наведена і у п.5 Роз'яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/78 від 04.03.1998 р. “Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України”, зі змінами і доповненнями № 04-5/103, внесеними 31.05.2007 р.

Більш того, вимогами п.4 ст. 65 ГПК України господарському суду надано право в процесі підготовки справи до розгляду витребувати від сторін документи та відомості, необхідні для вирішення спору. Таким чином, оскільки однією з основних умов, за якої господарський суд приймає позовну заяву до розгляду, є факт надходження і зарахування державного мита до державного бюджету України, господарський суд у разі виникнення сумнівів щодо надходження і зарахування державного мита до державного бюджету може і повинен витребувати від позивача відповідне підтвердження територіального органу казначейства, якому державне мито перераховано, про що зазначається в ухвалі про порушення провадження у справі.

Таким чином встановлені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до винесення неправильної ухвали, а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви без розгляду слід скасувати і в силу вимог ч. 4 ст. 106 ГПК України позовні матеріали № 11/960-07 передати на розгляд місцевого господарського суду.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не надано доказів сплати державного мита у встановленому розмірі є недоцільними, оскільки суд першої інстанції не встановлював обставин щодо неправильних розмірів сплаченого позивачем державного мита.

Керуючись ст. ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1.Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства “Донецький металопрокатний завод” задовольнити.

2.Ухвалу господарського суду Одеської області від 27 червня 2007 року № 11/960-07 про повернення без розгляду позовної заяви Відкритого акціонерного товариства  “Донецький металопрокатний завод”  скасувати.

3.Позовні матеріали Відкритого акціонерного товариства “Донецький металопрокатний завод” № 11/960-07 передати на розгляд господарського суду Одеської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя:                                                                      О.О.Журавльов

Судді:                                                                                           М.В. Михайлов

П.Ф. Мацюра