ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

"07" серпня 2007 р.                                                           Справа № 13/343-АП-07

Господарський суд Херсонської області у складі судді  Закуріна М. К. при секретарі Муравльовій Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтер Білдінг Лайн”

до Щасливцівської сільської ради,

про визнання нечинним рішення відповідача № 275 від 4 травня 2007 року  в частині визнання орієнтовної площі земельної ділянки в розмірі 0,3 га, зобов’язавши внести відповідні зміни щодо площі земельної ділянки 0,6 га,

за участю представників:

позивача –Москаленка Р.Л. (представника за дорученням),

відповідача –не з’явився,

в с т а н о в и в:

Відповідно до позовної заяви вимоги ґрунтуються на факті невідповідності оспорюваного рішення частині 2 статті 377 ЦК України, за якою у разі відчуження майна до його набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій воно знаходиться.

Ухвалою суду від 23 липня поточного року порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 7 серпня. При цьому відповідача зобов’язано надати відзив на позов та з’явитись в судове засідання. Проте, відповідач відзив на позов не надав та в засідання свого представника не направив, а тому справа розглянута за наявними в ній матеріалами та без участі представника, оскільки як слідує з поштового повідомлення № 169654 ухвала суду та повістка про виклик вручені відповідачу 26 липня цього року.

Відповідно до частини 2 статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Кодекс адміністративного судочинства України визначає повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

За змістом статті 2 вказаного Кодексу, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно до визначення наданого у пункті 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції –переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку що за юридичною природою даний спір має публічно-правовий характер та на нього поширюється просторова сфера дії Кодексу адміністративного судочинства України. А тому, враховуючи суб’єктний склад оспорюваних правовідносин та нормативно-правовий припис пункту 6 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України, за яким до початку діяльності окружного адміністративного суду адміністративні справи, підвідомчі господарським судам відповідно до Господарського процесуального кодексу України 1991 року, вирішуються відповідним господарським судом за правилами КАС України, даний спір підвідомчий господарським  судам України.

Крім викладеного з матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2007 року згідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу позивачем придбано незавершене будівництво житлового будинку, гуртожитку та котельні, розташованих по вулиці Гагаріна, 115 в с. Щасливцеве Генічеського району Херсонської області. Будівлі названого майна розташовані на земельній ділянці площею 0,6 га.

Поряд з цим рішенням Щасливцевської сільської ради № 154 попередньому власнику майна –громадянину Москаленку Р.Л. було надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо укладення договору оренди земельної ділянки площе. 0,6 га строком на 49 років для розміщення незавершеного будівництва.

Проте, до моменту продажу майна попередній власник не завершив вирішення питання відведення земельної ділянки, а тому новий власник звернувся до відповідача з клопотанням про оренду названої земельної ділянки, а також звернувся до виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради із заявою про надання дозволу на завершення будівництва житлового комплексу.

В свою чергу, рішенням виконавчого комітету № 94 від 17 травня 2007 року позивачу надано дозвіл на завершення будівництва. Крім того, позивачу рішенням ради № 275 від 4 травня 2007 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання договору оренди земельної ділянки на 49 років з правом викупу площею 0,3 га.

З технічної документації слідує, що незавершене будівництво складається з трьох будівель, які розміщені на земельній ділянці, межі якої фактично склалися та визначені на місцевості. При цьому вони розміщені в трьох різних кінцях земельної ділянки, а в центрі ділянки розміщена будівля, яка не належить позивачу.

Згідно до Державних будівельних норм № 360-92 від 2002 року земельна ділянка під гуртожитками до 100 чоловік визначається з розрахунку 35 м2 на 1 особу, тобто 3500 м2. Відповідно до таблиці № 2 протипожежних норм цих же ДБН відстань від котельні до житлового будинку повинна становити не менше 45 метрів, що в даному випадку повинно складати не менше 6000 м2.

За змістом статті 120 Земельного кодексу України при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування –на підставі договору оренди. При відчуження будівель і споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Разом з тим, приписами частини 2 статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що якщо житловий будинок, будівля і споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За таких обставин рішення відповідача, в спірній частині  не відповідає діючому законодавству, оскільки прийняте без врахування вказаних вище норм, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням пункту 1 частини 2 статті 162 КАС України, відповідно до якої у разі задоволення позовних вимог суд може прийняти постанову про визнання протиправним рішення суб’єкта владних повноважень і про скасування або визнання нечинним такого рішення.

На підставі  зазначених обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, пунктом 3 Прикінцевих та Перехідних положень КАС України,

постановив:

1.Позовні вимоги  задовольнити.

2.Визнати нечинним рішення Щасливцівської сільської ради № 275 від 4 травня 2007 року  в частині визнання орієнтовної площі земельної ділянки в розмірі 0,3 га.

3.Зобов’язати Щасливцівську сільську раду внести зміни до рішення № 275 від 4 травня 2007 року  в частині визнання орієнтовної площі земельної ділянки в розмірі 0,6 га.

4.Роз’яснити сторонам, що дана постанова набирає законної сили  після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо таку заяву не буде подано. Якщо буде подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не буде подана у строк, встановлений цим Кодексом, постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі  подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи. Заява про апеляційне оскарження постанови суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Дата підпису постанови –9 серпня 2007 року.

Суддя                                                                                                            М.К. Закурін