ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2007 р.
№ 30/121

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М.Остапенка,
Є.Борденюк, В.Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Державного підприємства (ДП) "Енергоринок"

на постанову
від 12.06.2007 року

Київського апеляційного господарського суду

у справі
№ 30/121

за позовом
Закритого акціонерного товариства (ЗАТ)
"Білоцерківська теплоцентраль"

до
ДП "Енергоринок"

про
стягнення 3 668 651,49 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Нікітін А.С. (дов. від 22.06.2004 року),
Більдін О.В. (дов. від 18.05.2007 року)

відповідача
Діденко Д.С. (дов. від 12.02.2007 року),
Шубін В.М. (дов. від 09.02.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представників сторін та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

За уточненими позовними вимогами ЗАТ "Білоцерківська теплоцентраль" просить господарський стягнути з ДП "Енергоринок" 2 911 862, 41 грн. основного боргу, 286 237,97 грн. пені, 98 124,79 грн. 3 % річних, 372 426,32 грн. збитків від інфляції, обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманої від позивача електроенергії за укладеним між сторонами договором № 309/01 від 31.01.2001 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.04.2007 року у справі             № 30/121 (суддя Т. Ващенко) позовні вимоги задоволені повністю, з ДП "Енергоринок" на користь ЗАТ "Білоцерківська теплоцентраль" стягнуто                                2 911 862, 41 грн. основного боргу, 286 237,97 грн. пені, 98 124,79 грн. 3 % річних, 372 426,32 грн. збитків від інфляції, 25 500,00 грн. державного мита,              118,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, а з ЗАТ "Білоцерківська теплоцентраль" в доход Державного бюджету України –            3 530,60 грн. недоплаченого державного мита.

Приймаючи рішення у справі господарський суд першої інстанції виходив з наступних обставин, що встановлені в ході судового розгляду.

31.01.2001 року між сторонами у справі укладено договір № 309/01, за умовами якого позивач (ТЕЦ) зобов'язався продавати, а відповідач купувати електричну енергію, вироблену ТЕЦ, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Додатковими угодами від 29.12.2001 року, 14.12.2005 року, 21.03.2006 року, 16.06.2006 року, 26.09.2006 року дія договору була пролонгована.

Відповідно до змін, внесених до п. 8. 5. договору додатковою угодою від 26.09.20 06 року, договір вступає в силу 31.01.2001 року діє до 31.12.2006 року.

За умовами договору передбачено, що до 15 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, ДП "Енергоринок" надає ТЕЦ поштою підписаний зі свого боку акт у двох примірниках, а ТЕЦ в триденний термін після отримання акту підписує їх у двох примірниках та надає до ДП "Енергоринок" один примірник поштою (п. 3. 10., 3. 11.).

Пунктом 4. 1. договору визначено, що розрахунок за куплену відповідачем електроенергію здійснюється грошовими коштами, які перераховуються на поточний рахунок позивача та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (для розрахунків з податку на додану вартість), та за згодою сторін, іншими формами, що передбачені чинним законодавством, а платежі за отриману відповідачем електроенергію здійснюються кожного банківського дня з поточного рахунку із спеціальним використанням ДП "Енергоринок" відповідно алгоритму ОРЕ (оптового ринку електроенергії), який затверджується Національною комісією регулювання електроенергетики України (п. 4. 2. договору).

Відповідно до ст.15-1 Закону України «Про електроенергетику»кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку електричної енергії, всіма енергопостачальниками перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. З поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії зазначені кошти спрямовуються зокрема електрогенеруючим компаніям та іншим суб'єктам підприємницької діяльності, які провадять продаж електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії.

Згідно з п.1 постанови НКРЕ від 30.12.2005 року № 1278 «Про алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії»ДП«Енергоринок»щоденно із суми коштів, що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, за виключенням коштів, які надходять як оплата ПДВ, коштів що надійшли відповідно до постанов НКРЕ від 29.10.2003 року № 1086, від 27.01.2006 року № 123, від 31.08.2006 року № 1155, та коштів, що надходять відповідно до постанови НКРЕ від 12.01.2007 року № 11, де учасниками розрахунків є теплоцентралі, зобов'язано здійснювати перерахування, зокрема теплоцентралям (крім ВАТ «Харківська ТЕЦ-5»та АЕК «Київенерго») суми коштів (за виключенням коштів, які надійшли відповідно до постанови НКРЕ від 12.01.2007 року № 11), яка визначається як добуток вартості фактичної товарної продукції попереднього дня (у перший банківський день тижня - фактичної товарної продукції трьох попередніх днів) та коефіцієнту, зазначеного в додатку до цієї постанови.

Також сторони погодили, що за результатами розрахунків за місяць ДП«Енергоринок»надсилає ТЕЦ акт звірки розрахунків між сторонами до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, а позивач, в свою чергу, в триденний термін після отримання зазначеного акту надсилає до відповідача його примірник за підписом керівництва ТЕЦ (п. 4 .5. договору).

Господарський суд міста Києва зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що протягом 2001-2006 років позивачем продавалась, а відповідачем купувалась електроенергія вироблена позивачем, а саме: факт продажу електроенергії відповідачем за договором № 309/01 починаючи з грудня 2003 року із зазначенням обсягів та ціни проданої електроенергії позивачу підтверджується актами про продаж у відповідних періодах, при цьому в порушення умов договору відповідач здійснював оплату за поставлену електроенергію лише частково, внаслідок чого накопичилась заборгованість, що підтверджується актами звірки розрахунків, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 2 911 862, 41 грн. визнані обґрунтованими.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 286 237, 97 грн. пені задоволені, виходячи з положень цивільного законодавства про неустойку, та                п. 5. 6. 1. договору, відповідно до якого при порушенні відповідачем розподілу коштів для позивача відповідно до алгоритму розподілу коштів ОРЕ, який затверджується НКРЕ, може нараховуватись пеня в розмірі 0,5% від несплаченої згідно з цим алгоритмом суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день ненадходження таких коштів на рахунок ТЕЦ.

Крім того, враховуючи положення цивільного законодавства про відповідальність за порушення грошового зобов'язання вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 98 124, 79 грн. 3% річних та 372 426, 32 грн. збитків від інфляції визнані обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки позивач при уточнені позовних вимог не оплатив держане мито, господарський суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього в доход Державного бюджету України державного мита в сумі 3 530, 60 грн..

Доводи відповідача щодо заперечень проти позовних вимог відхилені, виходячи з того, що ним в порядку ст. 33 ГПК України не надано суду доказів, які б підтверджували дотримання ДП "Енергоринок" алгоритму відрахування коштів в період з грудня 2003 року по вересень 2006 року з поточного рахунку ДП "Енергоринок" із спеціальним режимом використання на поточний рахунок ЗАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль»за відпущену електричну енергію.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 року (колегія суддів: Б. Отрюх, С. Бондар, А. Тищенко) рішення господарського суду міста Києва від 26.04.2007 року у справі № 30/121 залишено без зміни з тих же мотивів.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, відповідач посилається порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень матеріальних норм права та порушення процесуальних норм, просить про їх скасування та прийняття нового рішення у справі про відмову у позові.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Позивач і відповідач у справі є членами оптового ринку електроенергії, правовідносини між якими врегульовані Законом України “Про електроенергетику”, іншими нормативними актами, а також договором, укладеним членами оптового ринку електроенергії 15.11.1996 року. Зазначеним договором встановлені умови та правила роботи системи оптового ринку електроенергії, права, обов’язки та відповідальність сторін цього договору. Цим договором зафіксовані також права та повноваження НКРЕ, що надаються їй згідно з чинним законодавством та положеннями ліцензій.

Зважаючи на особливість функціонування об’єднаної енергетичної системи, Законом України “Про електроенергетику” закріплений механізм оплати через поточні рахунки зі спеціальним режимом використання. Цим же Законом (ст. 12 Закону) встановлено, що НКРЕ відповідно до покладених на неї завдань, бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин шляхом затвердження алгоритму розподілу коштів оптового ринку електроенергії.

Відповідальність Державного підприємства “Енергоринок” як розпорядника коштів оптового ринку електроенергії відповідно до Закону, договору від 15.11.1996 та договору, укладеного між сторонами у справі, обмежується лише недотриманням ним правил здійснення розрахунків у обсягах коштів, наявних на рахунку. На ДП “Енергоринок” покладений також обов’язок забезпечення надходження коштів від постачальників електроенергії у рахунок оплати поставленої йому продукції. Так як за умовами договору від 15.11.1996 діяльність членів оптового ринку електроенергії є різновидом спільної господарської діяльності за наслідками і спільної відповідальності у визначених договором аспектах, з визначенням конкретних повноважень ДП “Енергоринок”, то відповідальність за незабезпечення ДП “Енергоринок” повної оплати виробникам електроенергії закупленої у них продукції наступає лише при встановленні вини             ДП “Енергоринок” у неналежному виконанні ним власних повноважень. Винні дії ДП “Енергоринок” є підставою для відшкодування шкоди.

Задоволення позовних вимог про стягнення боргу з ДП “Енергоринок” за встановленим фактом наявності такого боргу суперечить Закону України “Про електроенергетику”, договору від 15.11.1996 та договору від 31.01.2001, а тому оскаржувані судові рішення підлягають до скасування, а справу слід направити на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Енергоринок" задовольнити частково

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.06.2007 року та рішення господарського суду м. Києва від 26.04.2006 у справі № 30/121 скасувати, а справу передати до господарського суду м. Києва на новий розгляд.

Головуючий, суддя                                                                   М. Остапенко

Судді :                                                                                          Є. Борденюк

В. Харченко