ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

02.07.2007
Справа №2-29/8408-2006

За позовом - Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод «Первомайський»,

с.Первомайське Сімферопольського району.

До відповідача - Приватного підприємства «Нортезі», М.Сімферополь.

Про визнання недійсним договору.

Суддя О.І. Башилашвілі

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача - Воробйов В.В. - представник, довіреність від 20.09.05р. №88.

Від відповідача - не з'явився.

Суть спору: ТОВ «Завод Первомайський» звернувся до господарського суду АР Крим з позовом до відповідача — ПП «Нортезі» про визнання недійсним договору купівлі - продажу №52 від 30.06.2004р. між ТОВ «Завод Первомайський» та ПП «Нортезі».

Заявою від 16.05.2006р. позивач змінив підстави позову та просить визнати спірну угоду недійсною з тих підстав, що сторони спірного договору не мали наміру забезпечити настання наслідків, передбачених для даного виду договору та здійснити фактичну передачу за цім договором, у зв'язку з чим позивач вважає спірну угоду фіктивною.

Відповідач у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, вважає що спірний договір відповідає вимогам закону, укладений повноважними представниками, та виконувався, що виключає його фіктивність.

Провадження по даній справі порушено ухвалою від 14.04.2006р. суддею Луцяк М.І.

За резолюцією виконуючого обов'язки Голови господарського суду АР Крим справу було передано до провадження судді Башилашвілі О.І. у зв'язку із знаходженням судді Луцяк М.І. у відпустці, у зв'язку з чим справі привласнений новий номеру 2-29/8408-2006.

Провадження у справі зупинялось у зв'язку з призначенням судової експертизи, проведення якої було доручено ТОВ «Кримське експертне бюро». Після проведення експертизи та надходження матеріалів справи до суду, провадження у справі було поновлене.

Під час розгляду справи відповідач заявив клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду господарським судом АР Крим справи №2-15/5420.1-2006, оскільки в рамках цієї справи призначена почеркознавча експертиза підпису на наказі № 4 від 31.03.2004р., та результати експертизи можуть суттєво вплинути на рішення питання легітимності вказаного наказу та відповідно, підтвердити або спростувати повноваження особи, що підписала спірний договір.

Суд залишив це клопотання відповідача без задоволення оскільки, позивач змінив підстави позову, та відповідно зупинення провадження у цій справі з підстав зазначених відповідачем на думку суду є недоцільним.

За клопотанням сторін строк вирішення спору продовжувався відповідно до ст. 69 ГПК України.

В судовому засіданні оголошувалась перерва розгляд справи відкладався в порядку ст. 77 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

30.06.2004 р. між Приватним підприємством «Нортезі» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Завод «Первомайський» (покупець) укладений договір купівлі-продажу №52 (а.с. 6, далі договір).

Згідно п. 1.1 договору покупець здійснює оплату, а продавець відпускає продукцію на умовах договору.

Сума відпущеного товару визначається накладними, та складає на 1 000 000 грн.

Пунктом 5 договору встановлено, що продукція відвантажується покупцю, тільки після надходження коштів на рахунок продавця або за згодою сторін - продукцією. Продукція що поставлена оплачується на протязі 12 місяців.

Прийом продукції по кількості здійснюється згідно накладної.

Згідно ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік і звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, що фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні складатися під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її завершення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - дія або подія, які викликаз зміни в структурі активів і зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, дією, що викликає зміни в структурі активів і зобов'язань, при здійсненні операцій купівлі - продажі є фактична передача цінностей.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік і звітність в Україні» для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку і фінансової звітності підприємства проводять інвентаризації активів і зобов'язань, під час яких перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка.

На підставі даного законодавчо встановленого обов'язку підприємства підтверджувати достовірність даних бухгалтерського обліку і фінансової звітності, позивачем проведена перевірка надходження та витрачання товарно-матеріальних цінностей від ПП «Нортезі за спірним договором.

За наслідками перевірки, позивач встановив, що згідно обліку надходження вантажів на територію ТОВ «Завод «Першотравневе» вантаж від відповідача за спірним договором не надходив, товарно - транспортні накладні в документах бухгалтерського обліку відсутні, записи в бухгалтерському обліку проведені тільки на підставі накладних на відпуск продукції, оформлених з порушеннями встановленого порядку.

При цьому, порядок списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбутковування їх вантажоодержувача регламентується Інструкцією про порядок виготовлення, зберігання застосування єдиної первинної транспортної документації для перевезення вантажів автомобільним транспортом, затвердженою Наказом Міністерства статистики, Мінтрансу від 07.08.1996 р. № 228/253.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції, її положення обов'язкові для всіх суб'єктів господарської діяльності, незалежно від відомчої підлеглості і форми власності.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції, підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника оприбутковування їх у вантажоодержувача застосовуються типова форми єдиної первинної транспортної документації - товарно -транспортна накладна, типова форма № 1-ТН.

Відповідно до п.2.3 товарно-транспортної накладної форми № 1 -ТН - це єдиний первинний документ який є підставою для списання товарно-матеріальних цінностей у вантажовідправника і оприбутковування у вантажоодержувача при перевезенні вантажів в межах України, а також для їх складського оперативного і бухгалтерського обліку.

Проте будь-які товарно-транспортні накладні позивач не отримував від відповідача, що є доказом відсутності фактичного надходження товарно-матеріальних цінностей за спірним договором.

З наявного у справі висновку судової економічної експертизи (а.с. 66-73) вбачається, що документально підтвердити факт поставки відповідачем та отримання позивачем товарів за спірним договором підтвердити не можливо.

Посилання відповідача на рішення господарського суду АР Крим від 21.02.2006р. у справі № 2-11/5420-2006 суд не приймає з огляду на те, що воно скасовано Постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2006р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог та заперечень.

Відповідач не представив суду докази отримання позивачем від нього товару за спірним договором. Також в матеріалах справи відсутні належним чином оформленні докази, наявності між сторонами розрахунків за спірним договором.

За викладених обставин, суд вважає, що спірний договір укладений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором, тобто отримання товару та здійснення за нього розрахунків, у зв'язку з чим спірний договір повинен бути визнаний недійсним.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" N 3 від 28.04.1978р., угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною.

Судом встановлено, що спірний договір є фіктивним в силу ст. 234 ЦК України та повинен бути визнаний недійсним.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, суд покладає на відповідача в порядку ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. 49, 82-84 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити.

2.          Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.06.2004р. № 52, укладений між Товариством  з  обмеженою  відповідальністю  «Завод  «Первомайський»  (АР  Крим,  с. Первомайське,   вул.   Дьяченко,5,   код   в   ЄДРПО   України   32080768)   та   Приватним підприємством «Нортезі» (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 170/89, код в ЄДРПО України 31937131).

3.          Стягнути з Приватного підприємства «Нортезі» (АР Крим, м. Сімферополь, вул. Кечкеметська, 170/89,   код   в   ЄДРПО   України   31937131)   на   користь   Товариства   з обмеженою відповідальністю «Завод «Первомайський» (АР Крим, с. Первомайське, вул. Дьяченко,5, код в ЄДРПО України 32080768) 85 грн. державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4.          Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Башилашвілі О.І.