ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29.05.2007р.

м.Київ

№ 38/113-А

12 год. 15
хв.

За позовом

Відкритого акціонерного
товариства “Державний ощадний банк України”

До

Рахункової палати України
-Відповідач 1; Міжвідомчої комісії з питань державних закупівель при
Рахунковій Палаті України -Відповідач 2

Третя особа 1
Третя особа 2

Закрите акціонерне товариство
“Інком” Дочірнє підприємство S&T “Софт-Тронік”

Про

визнання протиправним та
скасування рішень №46/4-СКК-2р від 25.12.2006р.

Суддя
Власов Ю.Л.

Секретар
судового засідання Мамчина Я.Г.

Представники:

Від позивача

Будниченко О.В., Торкай О.В.

Від відповідачів

не з'явились

Від третьої особи 1 Від третьої
особи 2

Булах О.В. не з'явились

ОБСТАВИНИ
СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з
позовною заявою до Відповідачів про визнання протиправним та скасування рішення
Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель при Рахунковій
Палаті України від 25.12.2006р. №46/4-СКК-2р.

Заявлений позов Позивач обґрунтовує
наступним. Згідно зі статутом Позивача, Позивач створений в
організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства, в якому
держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо усіх акцій банку. Отже,
Позивач є  господарським товариством, в
якому держава володіє 100 відсотками акцій, а тому згідно з нормою ч.2 п.5
ст.79 Господарського кодексу України не має правових підстав застосовувати до
цього товариства при здійсненні ним закупівлі програмно-технічного комплексу
Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”.

Діяльність банків в Україні
підпорядкована нормам спеціального законодавства про банки і банківську
діяльність. Ст.5 Закону України “Про банки і банківську діяльність” передбачено
принцип економічної незалежності банків, відповідно до якого вони мають право
самостійно володіти, користуватися та розпоряджатися майном, що перебуває у
їхній власності. При цьому статтею 7 цього закону не передбачено будь-яких
обмежень у застосуванні зазначеного принципу до банків державної форми
власності. Разом з тим, п.1 ст.75 Господарського кодексу України встановлено,
що державне комерційне підприємство застосовує процедури закупівель, визначені
Законом, лише для закупівель матеріально-технічних ресурсів. Отже, застосування
процедури закупівель, передбачених Законом, до закупівель державними
комерційними підприємствами послуг, відповідно до Господарського кодексу
України, не вимагається.

Враховуючи викладене, застосування
Відповідачем в імперативному порядку вимог Закону до тендерних процедур,
проведених Позивачем відповідно до Тимчасового порядку, може тлумачитися як
звуження гарантованих законом прав суб'єктів господарювання.

Крім того, відповідно до ст.37
Закону України “”Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” у
разі надходження скарги до Комісії остання протягом трьох робочих днів з дня її
одержання інформує про це замовника і Тендерну палату України. 26.12.2006р.
(спірне рішення прийняте 25.12.06р.) на адресу Позивача надійшов лист Комісії
про надходження скарги товариства, який відповідно до штемпеля на конверті,
всупереч зазначеним вимогам закону направлений Позивачу 22.12.2006р., тобто з
порушенням триденного терміну. При цьому, відповідно до листа для об'єктивного
розгляду скарги та прийняття відповідного рішення по суті Відповідач надав
строк до 22.12.2006р. для надання Позивачем Відповідачу ґрунтовної
пояснювальної записки щодо змісту скарги. Таким чином, Позивач був позбавлений
права на надання обґрунтованих пояснень щодо змісту скарги товариства, зважаючи
на те, що Позивачу відповідна скарга не надходила, а лист Відповідача не містив
детальної інформації щодо предмету та підстав оскарження Третьої особою 1
процедури закупівлі.

Відповідач 1 у поданих поясненнях
вказав, що він є неналежним Відповідачем, щодо суті заявленого Позивачем
позову, Відповідач 1 письмових пояснень або будь-яких документів не подав, в
судові засідання представник Відповідача 1 не з'явився.

Відповідач 2 письмових пояснень з
приводу заявленого Позивачем позову або будь-яких інших документів, суду не
подав, в судові засідання своїх представників Відповідач 2 не направив.

Третя особи 1 вважає позовні вимоги
безпідставними і необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Порядок закупівлі товарів за державні кошти регламентується Законом України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”. Дія вказаного Закону
поширюється на випадки закупівель товарів (робі чи послуг), які повністю або
частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість
закупівель товарів чи послуг дорівнює або перевищує 30000 грн., а робіт -300000
грн. Ч.5 ст.1 закону передбачає, що державні кошти це зокрема, кошти державних,
казенних, комунальних підприємств та господарський товариств, в яких державна
частка акцій перевищує 50 відсотків, які спрямовуються на придбання товарів,
робіт і послуг. Таким чином, вказаний закон визначає, що застосування
передбаченої ним процедури закупівель, є обов'язковим, зокрема, для
підприємств, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 50%.

Ст.79 ГК України передбачає, що
господарське товариство, державна частка у статутному фонді якого перевищує
50%: за рішенням органів управління такого товариства застосовує процедури
закупівель, визначені Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти”. Вказана норма Господарського кодексу не містить дозволу для
товариств, що відповідають визначеним умовам, не застосовувати процедури закупівель
передбачені Законом, на підставі рішення власних органів управління. Отже,
висновки Позивача про наявність у нього права, згідно абз.2 ч.5 ст.79 ГКУ, на
підставі власного рішення застосовувати чи не застосовувати Закону України “Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” ґрунтуються на помилковому
тлумаченні банком вказаної норми Господарського кодексу.

Третя особа 2 підтримала позовні
вимоги Позивача та вважає, що спірне рішення є протиправним та таким, що
суперечить вимогам чинного законодавства України. Позивач створений в
організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства, в якому
держава здійснює та реалізує повноваження власника щодо усіх акцій банку. Отже,
Позивач є господарським товариством, в якому держава володіє 100% акцій, а тому
поняття державних коштів, в розумінні Закону України “Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти” поширюється і на кошти Позивача. Крім того,
до п.5 ст.79 Господарського кодексу України були внесені зміни. У вказаній
статті вказується, що для закупівель матеріально-технічних ресурсів
господарське товариство, державна частка у статутному фонді якого перевищує
50%, за рішенням органів управління такого товариства застосовує процедури
закупівель, визначені законом.

Отже, норма п.5 ст.79 ГК України
обумовлює застосування встановленої законом процедури державних закупівель з
боку господарського товариства, в якому держава володіє більш ніж 50% акцій,
наявністю відповідного рішення компетентного органу управління цього
товариства. Таким чином, у разі, якщо відсутнє рішення органу управління
господарського товариства, в якому державі належить більше 50% акцій, з приводу
застосування у його діяльності встановленої Законом процедури державних
закупівель згідно з нормою ч.2 п.5 ст.79 ГК України, не має правових підстав
поширювати дію Закону на діяльність цього господарського товариства в
імперативному порядку.

Враховуючи викладене та з огляду на
те, що органами управління Позивача було прийняте рішення про не застосування
процедури, передбаченої Законом, положення Закону не поширюється на закупівлю
Позивачем програмно-технічного комплексу для автоматичного оброблення
інформації.

Судом заслухані пояснення присутніх
представників сторін, досліджені надані суду докази та матеріали. В результаті
дослідження наданих суду доказів та матеріалів, слухання присутніх
представників сторін суд

ВСТАНОВИВ:

09.12.2006р. в газеті “Урядовий
кур'єр” №233 було надруковано оголошення про проведення Позивачем відкритих
торгів на закупівлю програмно-технічного комплексу для автоматичного оброблення
інформації.

24.07.2006р. Правлінням Позивача
була прийнята постанова №60-1, відповідно до п.1 розділу І якої було
постановлено при здійсненні Позивачем закупівель товарів, робіт і послуг, в
тому числі, матеріально-технічних ресурсів, процедури, визначені Законом
України “Про закупівлю товарів. робіт і послуг за державні кошти”, не
застосовувати, а керуватися процедурами, визначеними внутрішніми
нормативно-правовими актами банку з цих питань.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ
вказаної постанови був затверджений тимчасовий порядок організації та
здійснення Позивачем закупівель товарів, робіт і послуг.

04.12.2006р. Позивачем був виданий
наказ №169 “Про закупівлю програмно-технічного комплексу для автоматичного
оброблення інформації”, відповідно до п.1 якого було наказано застосувати до
закупівлі програмно-технічного комплексу для автоматичного обладнання
інформації процедуру відкритих торгів. Пунктом 2 було встановлено плату за
тендерну документацію у розмірі 5000 грн. Пунктом 3 було встановлено
забезпечення тендерної пропозиції у вигляді безумовної, безвідкличної гарантії
банківської установи, що входить до першої чи другої групи банків, затвердженої
рішенням комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання
діяльності банків від 30.12.2005р. №29, у розмірі 210000 грн.

25.12.06р. Спеціальною контрольною
комісією з питань державних закупівель при Рахунковій палаті за розглядом
скарги Третьої особи 1 було прийнято рішення №46/4-СКК-2р, відповідно до якого
торги на закупівлю Позивачем програмно-технічного комплексу для автоматичного
обладнання інформації були відмінені.

Вказаним рішення було встановлено, що
оголошення про проведення відкритих та двоступеневих торгів на закупівлю
програмно-технічного комплексу для автоматичного оброблення інформації не було
розміщено Позивачем в Інформаційному бюлетені Тендерної палати України, чим
порушено вимоги Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за
державні кошти” щодо оприлюднення інформації.

26.12.2006р. Позивач отримав лист від
14.12.2006р. Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель, в
якому остання повідомляє, що 13.12.2006р. була отримана скарга Третьої особи 1
щодо оскарження процедури закупівлі за державні кошти: програмно-технічний
комплекс для автоматичного оброблення інформації для Позивача. Відповідно до
ч.2 ст.37 Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти” процедура закупівлі призупиняється до 18.01.2007р. Для об'єктивного
розгляду скарги та прийняття відповідного рішення по суті просимо до
22.12.2006р. надати Комісії ґрунтовну пояснювальну записку щодо змісту скарги.

Вказаний лист Спеціальною контрольною
комісією з питань державних закупівель при Рахунковій палаті України був
направлений Позивачу 22.12.06р., про що свідчить штамп поштового зв'язку, та
отриманий Позивачем 26.12.2006р., про що свідчить штамп Позивача.

Оцінюючи подані Позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Господарський суд
міста Києва вважає, що позов Позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її вимога та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України в адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення покладається на відповідача. Отже, вказана норма
встановлює презумпцію протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, та
покладає на нього обов'язок довести суду правомірність свого рішення.

Отже, вказана норма встановлює
презумпцію протиправності рішення суб'єкта владних повноважень, та покладає на
нього обов'язок довести суду правомірність свого рішення, в тому числі його
обґрунтованість, безсторонність, добросовісність, розсудливість та  пропорційність.

Як вбачається з матеріалів справи,
Відповідачі письмових пояснень з приводу заявленого Позивачем позову або
будь-яких документів на підтвердження правомірності прийнятих  спірних рішень суду не подали, в судові засідання
представники Відповідачів взагалі не з'явились, хоча були повідомлені належним
чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення повісток та ухвал
суду, які залучені до матеріалів справи.

За вказаних обставин суд вважає, що
Відповідачами не доведено правомірності прийнятого Відповідачем 2 спірного
рішення, в тому числі його обґрунтованості, безсторонності, добросовісності,
розсудливості та  пропорційності, тому
позов Позивача щодо визнання протиправними та скасування спірних рішень підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” цей Закон
застосовується до всіх закупівель товарів, робіт і послуг, що повністю або
частково здійснюються за рахунок державних коштів, за умови, що вартість
закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 30 тисяч
гривень, а робіт - 300 тисяч гривень.

Відповідно до ст.1 Закону України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” державні кошти -
кошти Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та
місцевих бюджетів, державні кредитні ресурси, а також кошти Національного банку
України, державних цільових фондів, Пенсійного фонду України, фондів
соціального страхування, кошти загальнообов'язкового державного соціального страхування,
кошти страхування на випадок безробіття, кошти загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та похованням, кошти, передбачені Законом
України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили
втрату працездатності", гуманітарна допомога в грошовій формі, кошти
державних, казенних, комунальних підприємств та господарських товариств, в яких
державна частка акцій перевищує 50 відсотків, які спрямовуються на придбання
товарів, робіт і послуг.

Відповідно до ч.2 п.5 ст.79
Господарського кодексу України в редакції, яка діяла на момент проведення
торгів та прийняття Відповідачем спірних рішень для закупівель
матеріально-технічних ресурсів господарське товариство, державна частка у
статутному фонді якого перевищує 50 відсотків, за рішенням органів
управління такого товариства застосовує процедури закупівель, визначені
Законом України "Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти".

Як вбачається з матеріалів справи,
зокрема зі статуту Позивача та не заперечується Відповідачем, Позивач є
господарським товариством, в якому державна частка акцій складає 100 відсотків.

Як вбачається з вищенаведеного між
нормами Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні
кошти” та Господарського кодексу України існує колізія. Норми Закону України
“Про закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти” не роблять виключень
з загального правила про застосування Позивачем при здійсненні закупівель
матеріально-технічних ресурсів правил, визначених Законом України "Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти". При цьому, норми
Господарського кодексу України надають Позивачу право самому визначати
застосовувати чи не застосовувати норми Закону України “Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти” при здійсненні закупівель
матеріально-технічних ресурсів.

За загальним принципом верховенства
права, встановленого ст.8, 57 Конституції України, у випадку, якщо норми
законодавства України встановлюють обов'язки особи суперечливо, колізійно,
нечітко або альтернативно обсяг змісту таких обов'язків повинен тлумачитись на
користь особи. Таким чином, суд вважає, що вказані норми зобов'язують Позивача
при здійсненні закупівель матеріально-технічних ресурсів застосовувати
процедури закупівель, визначені Законом України "Про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти", лише у випадку прийняття відповідного
рішення органом управління Позивача.

Даний висновок підтверджується
також висновком науково-правової експертизи Інституту держави і права ім. В.М.
Корецького НАН України щодо сфери та порядку застосування окремих положень
Господарського кодексу України та закону України “Про закупівлю товарів, робіт
і послуг за державні кошти” №126/299 від 05.07.2006р.

Як встановлено судом, 25.12.06р.
Спеціальною контрольною комісією з питань державних закупівель при Рахунковій
палаті за розглядом скарги Третьої особи 1 було прийнято рішення №46/4-СКК-2р,
відповідно до якого торги на закупівлю програмно-технічного комплексу для
автоматичного оброблення інформації були відмінені. Вказаним рішення було
встановлено, що оголошення про проведення відкритих торгів на закупівлю
програмно-технічного комплексу для автоматичного оброблення інформації для
Позивача не було опубліковано в Інформаційному бюлетені Тендерної палати
України, чим порушено вимоги Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти”.

Як вбачається з матеріалів справи,
органом управління Позивача рішення про застосування при закупівлі
матеріально-технічних ресурсів Закону України “Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти” не приймалось, навпаки правлінням Позивача було прийняте
рішення про не застосування процедур, встановлених Законом України “Про
закупівлю товарів, робіт і послуг за державні кошти”, та керування внутрішніми
нормативно-правовими актами Позивача з цих питань. Таким чином, Позивач не був
зобов'язаний застосовувати вказаний закон при проведенні торгів. На
підтвердження іншого, Відповідачем не подано суду будь-яких доказів.

Враховуючи викладене, підстава для
відміни Відповідачем торгів вказана у спірному рішенні, а саме, що Позивачем
було порушено встановлений Законом України “Про закупівлю товарів, робіт і
послуг за державні кошти” порядок оприлюднення оголошення про заплановану
закупівлю за державні кошти, не ґрунтується на нормах чинного законодавства
України, а тому спірне рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Керуючись ст.2, 7, 17, 158, 161,
162, 163 та п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу адміністративного
судочинства України, Господарський суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Спеціальної контрольної комісії з питань державних закупівель
при Рахунковій палаті України №46/4-СКК-2р від 25.12.2006р.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Відкритого акціонерного товариства “Державний ощадний банк
України” судові витрати в сумі 3 грн. 40 коп.

4. Дана постанова набирає законної
сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження або
апеляційної скарги в порядку, встановленому ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Дана постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку
та в строки, встановлені ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя
Ю.Л. Власов

Постанова складена та підписана
15.06.2007р.