ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.07.07 р.                                                                               Справа № 10/73пд

Господарський суд Донецької області у складі:        головуючого судді -  Приходько І.В.;

при секретарі судового засідання – Черняк Л. А.;

від позивача –   не з’явився;

від  відповідача  -    Котлов В.В. – довіреність;

розглянув у відкритому судовому засіданні суду справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області              м. Донецьк,

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітрен” м. Сніжне,

про  розірвання договору оренди, -

У судовому засіданні оголошувалась перерва:

з 17.04.2007 р. до 14.05.007 р;

з 05.07.2007 р.  до  11.07.2007 р.

В С Т А Н О В И В :

До господарського суду звернувся позивач, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк, з позовом до відповідача,  Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітрен” м. Сніжне, про розірвання договору оренди № 984/2002 від 23.08.2002 р. на нерухоме державне майно – групу  інвентарних  об’єктів  загальною площею 859,1 кв.м. розташованих за адресою: Донецька область, м. Сніжне, сел. Північне, вул. Ярославського, 29.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на договір оренди № 984/2002 від 23.08.2002р., додаткову  угоду  до  договору  від  16.08.2002  р.,  Акт  прийому-передачі  від  23.08.2002 р., розрахунок заборгованості, Акт  перевірки  ефективності  використання  державного  майна, невиконання відповідачем обов’язків орендодавця  щодо  сплати  орендних  платежів  та  страхування, свої повноваження  щодо  управління  державним майном.

Представник  відповідача  у   відзиві  на  позовну  заяву   №  223  від  28.03.2007 р та  в судових   засіданнях  проти позову заперечував, посилався  не  безпідставність  вимог відповідача  про  розірвання  договору оренди, вважає, що порушень умов договору з його боку не було.  Орендна  плата  на  час  розгляду  справи  сплачена  в  повному  обсязі, у підтвердження надав акт  звірки;  нецільового  використання  об’єкту   оренди  не  припускав; об’єкт   оренди  застрахований,  у  підтвердження  надав  договір  страхування  за  2006 р.

5.07.2007 р.  від  позивача  надійшло  клопотання  про  відкладення  розгляду  справи    у  зв’язку  із  знаходженням  спеціаліста   на  лікарняному.

Представник  відповідача  проти  задоволення  клопотання  заперечував.

Заявлене  клопотання  суд  задовольнив ,  в  судовому  засідання була  оголошена  перерва  на 11.07.2007 р.

В  судове засідання  11.07.2007 р.  представник   позивача  не  з’явився, поважних  причин нез’явлення не сповістив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить особистий  підпис  на  обкладенці  даної  справи.

Крім  того,  відповідно  до  положень  статті  69  Господарського  процесуального  кодексу  України  термін  розгляду  справи  не  повинен  перевищувати двох  місяців.

У  виняткових  випадках  може  бути  продовжений  головою господарського  суду  чи  заступником  голови  господарського  суду,  але  не   більше  як  на  один  місяць.

Справа  надійшла  до  суду  13.03.2007 р.,  на  підставі  розпорядження  заступника  голови  господарського  суду  термін  розгляду  справи  було  продовжено  на 1 місяць

За  клопотанням  сторін  від  13.06.2007 р.  термін  розгляду  справи  було  продовжено на 1  місяць.

Таким  чином,   відповідно  до  вимог  статті  69  Господарського  процесуального  кодексу  України спір  має  бути  вирішений  в  строк  до  13.06.2007 р.

Враховуючи  викладене,  відповідно  до  положень  статті 75 Господарського процесуального кодексу України, позов  розглянуто  за  наявними  в  справі  матеріалами  та  рішення  прийнято  за  відсутності  представника  позивача.

Розглянув  матеріали  справи,  додатково  представлені  документи,  заслухав  пояснення  сторін,  оцінив  докази  за  своїм  внутрішнім  переконанням,  суд  приходить  до  висновку,  що  позовні   вимоги    не   підлягають   задоволенню  з  наступних  підстав.

Матеріалами справи встановлено, що між сторонами був укладений договір оренди № 984/2002  від  23.08.2002 р. нерухомого   державного майно – групи  інвентарних  об’єктів  загальною площею 859,1  кв.м., які  розташовані  за адресою: Донецька область, м. Сніжне, сел. Північне, вул. Ярославського, 29.

Факт  передачі  майна  у  користування  підтверджується  копією  акту  прийому-передачі від 23.08.2002 р.

Як  убачається  з  положень пункту 10.1  договору,  строк  дії  договору   сторони  встановили з 23.08.2002 р. по 23.08.2004 р. Додатковою угодою № 1 від 16.09.2002р. сторони пункт  10.1 договору  виклали  в  новій  редакції,  встановивши  дію  договору   23.08.2002 р. до 23.08.2007 р.

Вказане майно відноситься до державної власності, перебуває на балансі                              ВП „Шахта „Сніжнеантрацит”, тому орендні правовідносини щодо нього врегульовані Законом України “Про оренду державного та комунального майна”.

За  умовами  укладеного  договору  відповідач  отримав у користування майно, прийнявши  на  себе  зобов’язання  по сплаті орендної плати згідно Методик розрахунку орендної  плати,  затвердженої  Кабінетом   Міністрів  України  з  урахуванням  ПДВ  та  індексу інфляції: 70 % -  до  державного бюджету, 30 % -  балансоутримувачу,  щомісяця  не  пізніше 10-го  числа  місяця. ( Розділ 3 договору).

На  підставі п.п. 5.6, 5.9 орендар (відповідач) зобов’язався  щомісячно  до  10-го  числа надавати орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копії платіжних доручень з відміткою банку)  та  щоквартально  до  10-го  числа  проводити  звірку розрахунків по  сплаті  до  бюджету  орендної  плати.

Обгрунтовуючи  позовні  вимоги у  позовні  заяві   № 14-3858  від  12.0.2007 р.  позивач  посилався  на  порушення  відповідачем зобов’язань   за  договором,  а  саме:

- пункту 5.2,  яким  визначено  обов’язок  орендаря  своєчасно  і  в  повному  обсязі  сплачувати  орендну  плату,  сповістив,  що   станом  на 01.01.2007 р.  заборгованість  з  орендної  плати склала 2 435,85  грн.;

-  пункту 5.9., яким  визначено,  що  до 10 числа орендар  проводить звірку розрахунків  та  сплати  до  бюджету  орендної  плати  з  орендодавцем  по акту  звірки;

-  положень  ст.10 Закону України  «Про  оренду  державного  та  комунального  майна»,  якими  однією  з  істотних  умов    встановлено  страхування  орендованого  майна,  посилався  на  договір  страхування  № 1/59  від  30.08.2005 р.,  термін  дії  якого  сплив  у  серпні  2006 р.,  а  новий  договір  страхування  орендарем  не  укладений;

-  положення  ст.ст.778, 783  Цивільного  кодексу  України безоплатне  використання відповідачем  окремих  будівель, які  не передавались  в  оренду,  при  цьому  посилався  на  Акт  перевірки  ефективності  використання  державного  майна  від 10.01.2007 р.;

-   положень  ст.773  Цивільного  кодексу  України  та  використання  орендарем  орендованого  майна  не  за  призначенням.

Приймаючи  рішення,  суд  враховує  наступне.

Відповідно  до  пункту 3.1.   розмір  орендної  плати  був  встановлений 1053,88  грн.

Як  визначили  сторони  у  пункті  3.3  договору,  орендна  плата   перераховується  не  пізніше  10-го  числа  місяця  до  державного  бюджету  та  на  розподільчий  рахунок   балансоутримувача  для  погашення   податкового  боргу   у  співвідношенні  70 %  та  30 %.

Відповідно  до  наданого розрахунку,  відповідач  протягом  дії  договору  оренди  припускав  порушення  строків  внесення  орендних  платежів, крім  того,  за  відомостями  позивача  станом  на 01.01.2007 р.,   мав  заборгованість  з  орендної  плати    у  розмірі  2 435,85  грн.

Перевірив  вказані  доводи  позивача,  суд  встановив,   що  відповідачем  до  суду  наданий  Акт  звірки   надходжень  орендних  платежів  станом  на  14.02.2007 р.,  з  якого  убачається,  що  за  період   дії  договору    було нараховано   орендної  плати  47 610,02  грн.,  відповідачем  сплачено  59 038,31  грн.,  таким  чином,   переплата  орендарем  орендних  платежів  складає 11 428,29  грн.

Як  убачається  з  розрахунку  надходжень орендних  платежів,  орендар  сплачував  орендну плату  23.11.2006 р.,  23.12.2006,   23.01.2007 р.,   29.01.2007 р.

Таким  чином,  на  час  звернення  позивача  до  суду  12.03.2007 р.  не  убачається  заборгованості   з   орендних   платежів   у  відповідача.

Вірність  висновків  суду  щодо  відсутності  заборгованості  з  орендних  платежів  на  час  звернення  орендодавця  з  позовною  заявою  до  суду,  підтверджує  і  сам позивач  в    поясненнях   наданих  17.04.2007 р.,  де  він  сповіщає ,  що  заборгованість у  розмірі  2 926,03  грн.   існувала    станом  на  01.01.2007 р.,    крім  того,   сповістив  суд,  що   відповідач  припускав  порушення строків  сплати  орендних  платежів    у  січні-березні  2006 р.

Обгрунтовуючи  позовні  вимоги  щодо  розірвання  договору  оренди  з  приводу  допущення  відповідачем  порушення  строкі  сплати  орендних  платежів,  позивач  посилався  на  положення  ст. 612 Цивільного кодексу України,  якими  визначено,  що  боржник  вважається  таким,  що  прострочив,  якщо  він  не  приступив  до виконання  зобов’язання   або  не  виконав  його  у  строк,  встановлений  договором  або  законом,  а  також  положення  частини  третьої  ст.26  Закону  України  «Про  оренду  державного  та  комунального  майна»,   якою  передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду, арбітражного суду у разі невиконання сторонами  своїх зобов'язань  та  з інших  підстав,  передбачених  законодавчими  актами  України.

Відповідно до статей 18, 19 Закону України “Про оренду державного та комунального майна” орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі. Орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Суд  встановив,  що  на  час  звернення позивача  до  суду  станом  на  березень 2007 р.  у  відповідача  існувала  передплата  з  орендних  платежів  у  розмірі  11  428,29  грн. Вказаний  факт  підтверджує  акт звірки  за  договором  оренди  станом  на 14.02.2007 р.

Крім  того,  ст. 651  Цивільного  кодексу  України  визначено,  що  договір  може  бути  розірвано  за  рішенням  суду  на  вимогу  однієї  із  сторін  у  разі  істотного  порушення  договору  другою  стороною  та  в  інших  випадках,  встановлених  договором  або  законом.

Істотним  є таке порушення  стороною  договору, коли  внаслідок  завданої  цим  шкоди  друга  сторона  значною  мірою позбавляється  того,   на  що  вона  розраховувала  при  укладанні  договору.

Як  убачається  з  матеріалів справи,  позивач  не  був позбавлений  можливості  отримати  орендні  платежі,  навпаки   на  час  звернення  до  суду  існувала  переплата  у  розмірі 11 428,29  грн.

Що стосується  порушення  строків  сплати  орендних  платежів,    то  умовами  договору  сторони  не  визначили  це    як  підставу  для    дострокового  розірвання  договору  оренди.

Враховуючи  вищевикладене, суд  також  не  може  прийняти  як  підставу  для  розірвання  договору  оренди  посилання  позивача  на порушення  пункту 5.9., яким  визначено  про  необхідність складання  з  орендодавцем   в  строк  до  10 числа   Актів  звірки   розрахунків  щодо  сплати  орендної плати.

Відсутність  вказаних актів  або  несвоєчасне  їх  складання  не надає можливості  суду вважати  їх  підставою  для  дострокового  розірвання  договору.

У  пункті 10.4  сторони  встановили,  що договір  може  бути  розірвано  за   рішенням  суду у  випадках  передбачених  чинним  законодавством.

Відповідно  до положень п.10.8   сторони  передбачили,  що  договір  може  бути  припинено  у  разі  порушення  договору,  у  тому  числі  наявності  заборгованості  по  орендній  платі  понад  трьох  місяців,  а  також  у  разі  невиконання  орендарем  взятого  на  себе  зобов’язання   щодо  страхування  орендованого  майна  протягом  одного  місяця з  дати  укладання  договору.

Таким  чином,  суд  приходить  до  висновку,  що  посилання  позивача  на  розірвання  договору  оренди  у зв’язку   з  заборгованістю  з  орендної плати  не  підтверджується  матеріалами  справи,  а  розірвання  з  підстав   порушенням строків  сплати  орендних  платежів  є  юридично  неспроможним.

Що  стосується  посилань  позивача  на  закінчення  строку дії  договору   страхування  № 1/59  у серпні  2006 р.   та  відсутність  договору  страхування  на новий  строк,  то  вони  спростовуються  наданими  відповідачем  документами,  а  саме  договором  страхування № 1/282  від  29.08.2006 р. ,  з  якого  убачається ,  що  термін  його дії   з 30.08.2006 р.  до  29.08.2007 р.

Суд  звертає  увагу  на  ой  факт,  що  термін  дії  спірного  договору  з   23.08.2002 р.  до  23.08.2007 р.,  таким  чином  убачається,  що  на  термін  дії  договору  існують  договірні  відносини  щодо  страхування  майна.

Що  стосується  посилань  позивача  на  безоплатне  використання  відповідачем  окремих  будівель  та  споруд,  які йому  не  передавались  в  оренду,  то  суд  вважає, що  це  взагалі не стосується  порушення  зобов’язань   за  договором  оренди  №  984/2002 р.  та  не може  бути  підставою  для  дострокового  розірвання  договору  оренди.

Також  судом  досліджувались  посилання  позивача  на  порушення  відповідачем  положень  статті 783 Цивільного кодексу України,  якими  визначено,  що наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі,  а    також  порушенням  частини  третьої   статті  773  Цивільного  кодексу  України,  які  встановлюють  підстави  для  розірвання  договору  найму,  якщо  наймач  користується  річчю,  переданою  у  найм,  не  за  її  призначенням  або  з  порушенням  умов  договору  найму.

Судом  встановлено,  що  відповідно  до  пункту 1.1.  договору  майно  в  оренду  передавалось  з  метою  проведення   встановлюючи - підготовчих  робіт  для  подальшого відпрацювання  забалансових  запасів  вугілля.

Як  убачається з Акту перевірки ефективності використання державного майна по договору оренди від 23.08.2002р. №  984/2002, було  встановлено,  що ТОВ  «Вітрен» використовує  державне  майно  для  видобутку  вугілля (інших  фактів щодо  використання  майна  в  Акті   не  визначено).

Однак  як  убачається  з  умов  договору (п.1.1)  сторони погодились,  що  майно  в  оренду  передано  для  подальшого відпрацювання  забалансових  запасів  вугілля.

Позивач  не  скористався  наданим  йому  правом уточнення  позовних  вимог  щодо  нецільового  використання  об’єктів   оренди.

Представник  відповідача,  заперечуючи  проти  підстав  позивача  щодо  нецільового  використання,  посилався  саме  на  додержання    вимог  пункту  1.1.,  надав  заперечення  з  цього приводу  від  13.06.2007 р.   та  копію  ліцензії  Міністерства  екології  та  природних  ресурсів  України на  користуванням  надрами.

Що  стосується  пояснень  позивача,  наданих  до  суду  17.04.2007 р.,  то  взагалі  їх  суд  не  може  прийняти  як  обґрунтування   позовних  вимог  з тих  підстав,  що в  них позивач  посилається  на   зобов’язання    орендаря  за договором  по   п.5.4    щодо  своєчасного здійснення  поточних  та  інших  видів  ремонту  орендованого  майна,  в  той же  час, у  цих  же  поясненнях  позивач  підтверджує проведення орендарем  ремонтних  робіт  і  лише посилається  на  відсутність  у  його  розпорядженні  переліку  та  обсягу  ремонтно-відновлювальних  робіт   будівель та споруд,  а  також  не  надання  відповідачем  актів  виконаних  робіт.

Відповідно  до  статті  43 Господарського  процесуального  кодексу України,  суд  оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному  розгляді  у  судовому  процесі  всіх  обставин  справи  в  їх  сукупності.

Відповідно  до  вимог статті 33  Господарського  процесуального  кодексу  України  кожна сторона  повинна  довести  ті  обставини,  на  які  вона  посилається,  як  на  підставу  своїх вимог.

Судом  досліджувалися  всі  матеріали  справи,  які  були  надані  позивачем  в  обґрунтування  позовних  вимог.

Інших  доказів щодо  підстав  розірвання  та  в  обґрунтування  позовних  вимог позивачем  надано  до  суду  не  було.

Враховуючи  викладене,  суд  приходить  до висновку,  що  позовні вимоги  щодо розірвання  договору  оренди № 984/2002  від  23.08.2002 р. нерухомого  державного майна   групи об’єктів   загальною площею 859,1 кв.м,  які  розташовані за адресою: Донецька область, м. Сніжне, сел. Північне, вул. Ярославського, 29  не  обгрунтовані  та  не  підлягають  задоволенню.

Судові витрати підлягають віднесенню  в порядку ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись  статтею  612,  651 ,  773,  783 Цивільного  кодексу  України, статтею  18,19,  26   Закону  України  “Про оренду державного та комунального майна”, на   підставі   статей   32, 33, 43, 49, 69,  75,   82,  84,  85  Господарського процесуального кодексу України,  господарський суд, -

В И Р І Ш И  В  :

Відмовити   в   задоволені   позовних   вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області м. Донецьк, заявлених   до  Товариства з обмеженою відповідальністю „Вітрен”  м. Сніжне,   про    розірвання  договору  оренди № 984/2002  від  23.08.2002 р. на нерухоме державне майно   групи об’єктів   загальною площею 859,1 кв.м,  які  розташовані за адресою: Донецька область, м. Сніжне, сел. Північне, вул. Ярославського, 29,

Суддя

Пом. с: Давидовська Т.В.

тел.: 305-75-46

Надруковано 3 прим.