ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2007 р.
№ 6/508-06-13571

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого
суддів:
М. Остапенка,

Є. Борденюк, В. Харченка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу
Державного підприємства (ДП)
"Морська аварійно-рятувальна служба"

на постанову
від 26.04.2007 року

Одеського апеляційного господарського суду

у справі
№ 6/508-06-13571(12/03/07)

за позовом
ДП "Морська аварійно-рятувальна служба"

до
Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Микморспецбуд"

про
стягнення 64 750,70 грн.

В судове засідання прибули представники сторін:

позивача
Вєрєтюк М.Ю. (дов. від 24.07.2007 року)

Заслухавши суддю-доповідача –Є. Борденюк, пояснення представника позивача та перевіривши матеріали справи, Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

За уточненими позовними вимогами ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" просило господарський суд Одеської області стягнути з                                             ТОВ "Микморспецбуд" 61 274,24 грн. боргу та 3 472,46 грн. пені, обґрунтовуючи свої вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати наданих послуг за укладеним між сторонами договором № 1 від 03.05.2006 року про надання послуг по забезпеченню стоянки шаланди "Спецстрой-1".

Відповідно до п. п. 4. 2. договору відповідач зобов'язувався оплачувати                  стоянку судна щомісячно шляхом попередньої оплати на підставі рахунків, які виставляє позивач, однак, рахунки за червень - жовтень 2006 року та грудень 2006 року не оплачені, у зв'язку з чим у ТОВ "Микморспецбуд" виникла заборгованість перед ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" за зазначений період у заявленому до стягнення розмірі.

Позовні вимоги про стягнення пені заявлені на підставі п. п. 6.1. договору та по рахунках № СФ –0000093, № СФ –0000106, № СФ -0000107, № СФ-0000126,            № СФ-0000135 за період з 04.10.2006 року по 19.02.2007 року, за рахунком                       № СФ-0000154 за період з 23.11.2006 року по 19.02.2007 року, та за рахунком                 № СФ-0000171 за період з 13.12.2006 року по 19.02.2007 року.

Крім того, ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" була подана заява про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на шаланду "Спецстрой-1" (номер ІМО 7628930), яка задоволена ухвалою господарського суду Одеської                області від 11.12.2006 року.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.12.2006 року порушено провадження у справі, і справу передано за підсудністю до господарського суду Миколаївської області, який ухвалою від 18.01.2007 року прийняв справу до свого розгляду.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 21.02.2007 року (суддя А. Семенов) провадження у справі в частині стягнення 25 982,08 грн. боргу за період з червня по серпень 2006 року припинено; в іншій частині позову відмовлено; та скасовані заходи забезпечення позову у вигляді арешту шаланди                         "Спецстрой –1"(ІМО 7628930), що вжиті ухвалою господарського суду Одеської області від 11.12.06 року.

Рішення суду в частині припинення провадження у справі мотивовано тим, що господарським судом Одеської області 15.09.06 року у справі № 11/228-06-7184 вирішено господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України є підставою припинення провадження у справі.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу та пені мотивовано наступними обставинами, які встановлені в ході судового розгляду.

За умовами укладеного між сторонами договору ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" зобов'язувалося перед ТОВ "Микморспецбуд" забезпечити стоянку грунтовідвізної шаланди „Спецстрой-1" біля причалу Морспецпідрозділу               ДП "Морська аварійно-рятувальна служба", в тому числі з наданням причальної лінії та забезпечення швартовних операцій.

Крім того, п. п. 3. 2. договору сторони визначили строк дії договору - два місяці, починаючи з 03.05.2006 року.

При цьому, п. п. 4. 5. договору встановлено, що при необхідності продовження стоянки шаланди біля причалу понад обумовлені даним договором строки, сторони підписують додаткову угоду до даного договору, підставою для якої повинна бути письмова заява ТОВ „Микморспецбуд".

За наведених обставин, господарський суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що строк дії укладеного між сторонами договору сплинув ще 03.07.2006 року, оскільки ТОВ „Микморспецбуд" не зверталося з письмовою заявою про продовження строку дії договору, а отже, додаткової угоди щодо продовження дії договору укладено не було. Таким чином, приймаючи рішення у справі, господарський суд дійшов висновку, що послуги позивачем відповідачу за договором № 1 від 03.05.2006 року надавалися лише в період 03.05.2006 року по 03.07.2006 року. При цьому враховано, що позивачем в порядку ст. 33 ГПК України не надано доказів існування грошової заборгованості ТОВ „Микморспецбуд" перед ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" за договором № 1 від 03.05.2006 року про надання послуг по забезпеченню стоянки шаланди.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2007 року (колегія суддів: Е. Андрєєва, П. Мацюра, Н. Ліпчанська) рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2007 року скасовано в частині припинення провадження у справі щодо стягнення 25 982,08 грн. боргу за період з червня по серпень 2006 року, та прийнято нове рішення, яким в даній частині провадження у справі припинено; в іншій частині рішення залишено без зміни з тих же мотивів.

Постанова суду мотивована тим, що приймаючи рішення в частині стягнення 25 982,08 грн. боргу за період з червня по серпень 2006 року, господарський суд першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України припинив провадження у справі, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2006 року по справі № 11/228-06-7184 вже вирішений спір щодо стягнення даної заборгованості за період з червня по серпень 2006року,однак при цьому господарським судом Миколаївської області допущені порушення норм процесуального права, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про припинення провадження у справі виноситься ухвала, а отже, в даній частині рішення скасовано з прийняттям такого ж за змістом рішення в цій частині.

Звертаючись до суду з касаційною скаргою, ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" посилається на порушення господарськими судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних судових рішень матеріальних норм права та порушення процесуальних норм.

Перевіряючи юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин справи та їх повноту, Вищий господарський суд України дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо, зокрема, є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Матеріали справи свідчать, що ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" був поданий позов про стягнення з ТОВ "Микморспецбуд" 8 336,00 грн. заборгованості та 464,41 грн. пені за договором № 1 від 03.05.2006 року про надання послуг по забезпеченню стоянки шаланди "Спецстрой-1", однак, рішенням господарського суду Одеської області від 15.09.2006 року по справі № 11/228-06-7184 у задоволенні даного позову відмовлено з огляду на те, що відповідно п. п. 4. 2. договору відповідач зобов'язувався оплачувати стоянку судна щомісячно шляхом попередньої оплати на підставі рахунків, які виставляє позивач, проте позивачем не надано належних доказів направлення відповідачу рахунків за надані послуги, а по виставленому рахунку № 06/19 від 11.05.2006 року на суму 9 657,60 грн. ТОВ "Микморспецбуд" розрахувався за платіжним дорученням № 107 від 07.07.2006 року.

Позов у даній справі поданий ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" про стягнення з ТОВ "Микморспецбуд" 61 274,24 грн. боргу та 3 472,46 грн. пені та мотивований невиконанням відповідачем зобов'язань за укладеним між сторонами договором № 1 від 03.05.2006 року про надання послуг по забезпеченню стоянки шаланди "Спецстрой-1" щодо оплати наданих послуг по рахунках за червень - жовтень 2006 року та грудень 2006 року, з поданням доказів їх виставлення відповідачу.

За наведених обставин, висновки господарських судів попередніх інстанцій про наявність вирішеного господарського спору, зокрема, про той же предмет і з тих же підстав, що і в даній справі, є хибними та не відповідають матеріалам справи, а отже підстав для припинення провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення 25 982,08 грн. боргу за період з червня по серпень 2006 року не було.

Крім того, слід зауважити, що скасування оскаржуваною постановою рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2007 року в частині припинення провадження у справі щодо стягнення 25 982,08 грн. боргу за період з червня по серпень 2006 року, та прийняття господарським судом апеляційної інстанції нового рішення в цій частині - такого ж за змістом, з посиланням на право господарського суду відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України оформлювати процесуально своє рішення про припинення провадження у справі лише ухвалою, є безпідставним, оскільки, виходячи зі змісту Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, не позбавлений права по його змісту зазначити про припинення провадження у справі, у випадку наявності для цього підстав.

Щодо висновків господарських судів першої та апеляційної інстанції, покладених в основу оскаржуваних судових рішень про відмову у задоволенні позовних вимог, про те, що послуги позивачем відповідачу за договором № 1 від 03.05.2006 року надавалися лише в період 03.05.2006 року по 03.07.2006 року, оскільки                      п. п. 3. 2. договору сторони визначили строк дії договору - два місяці, починаючи з 03.05.2006 року, суперечать обставинам справи, виходячи з наступного.

Вищевказаною умовою договору сторони погодили, що орієнтовним строком стоянки грунтовідвізної шаланди „Спецстрой-1" біля причалу Морспецпідрозділу               ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" будуть 2 місяці, починаючи з 03.05.2006 року. При цьому, враховуючи предмет укладеного між сторонами договору слід дійти висновку, що за своєю правовою природою даний договір має риси, що характерні більш для договору оренди, ніж для договору про надання послуг.

Оскільки законодавчими положеннями (ст. 763 Цивільного кодексу, ст. 284 Господарського кодексу) передбачена пролонгація договору оренди на той же самий строк і на тих же умовах у разі відсутності однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку його дії, а матеріалами справи підтверджується продовження договірних відносин між сторонами за укладеною між ними угодою та відсутність їх заперечень щодо продовження дії договору № 1 від 03.05.2006 року про надання послуг по забезпеченню стоянки шаланди "Спецстрой-1", слід дійти висновку, що строк дії укладеного між сторонами договору не сплинув 03.07.2006 року, а отже позивачем цілком правомірно заявлений позов про стягнення з відповідача заборгованості за цим договором.

Щодо доводів відповідача про необхідність перегляду вартості оренди, оскільки, за його твердженням 20.06.2006 року позивач відшвартував шаланду від обумовленої договором причальної лінії до баржі, що стоїть на якорях, то вони відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, а зокрема, прийомо-здавального акту, кошторисно-фінансового розрахунку ДП "Судоремонтне виробництво Іллічівського судоремонтного заводу", довідки ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" баржа Т-051 була переоснащена в плавпричал в 2000 році, проте наведені обставини залишені поза увагою господарських судів, а вищевикладені доводи відповідача прийняті до уваги.

З врахуванням наведеного, слід зазначити, що приймаючи оскаржувані судові рішення, господарські суди неповно дослідили обставини справи, а встановленим обставинам справи була дана неправильна правова оцінка, у зв'язку з чим постанова та рішення у справі підлягають до скасування.

Приймаючи до уваги імперативні вимоги ст. 1117 Господарського процесуального кодексу України, та виходячи з того, що господарськими судами попередніх інстанцій не була надана оцінка розрахункам щодо стягнення з відповідача суми основного боргу та пені, заявленим до стягнення, справу слід передати на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ДП "Морська аварійно-рятувальна служба" задовольнити частково.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 26.04.2007 року, рішення господарського суду Миколаївської області від 21.02.2007 року у справі            № 6/508-06-13571(12/03/07) скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Головуючий, суддя                                                                 М. Остапенко

Судді:                                                                                         Є. Борденюк

В. Харченко