ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

21.06.2007
Справа №2-2/7476-2007

За позовом: ТОВ "Опт.Трейд", (адреса місцезнаходження: 62481, Харківська обл., Харківський р-н, с. Рогань, вул. Харківська, 3, адреса для кореспонденції: 61012, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 7)

до  відповідача: ТОВ «Луксор» (95049, АРК, м. Сімферополь, вул. Монтажна, 2)

про стягнення  125893 грн. 25коп.

Суддя Толпиго В.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И:

Від позивача : Літвінова, представник, дор. у справі .

Від відповідача : Терещенко, ю/к, дор. у справі.

Суть спору:

Позивач  звернувся  до Господарського суду АР Крим  з позовом до відповідача про  стягнення боргу у розмірі 120414грн.40коп. та пені у розмірі 5478грн.85коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено договір поставки №0125/01 від 25.01.2007р., у виконання якого, відповідачу було поставлено товару на загальну суму 120445грн.00коп. Відповідач повернув позивачу товар на загальну суму 30грн.60коп. У порушення умов вищенаведеного договору, відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі. На момент звернення позивача з позовом у суд заборгованість за отриманий товар склала 120414грн.40коп, що і стало підставою для нарахування пені та звернення позивача з позовом у суд.

У судове засідання сторони надали проект мирової угоди, відповідно до якої відповідач зобов’язався у триденний строк з моменту затвердження судом цієї угоди, тобто до 24.6.2007р., визнати шляхом перерахування на розрахунковий рахунок 120414грн.40коп. заборгованості, 2000грн пені, 1258грн.90коп. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, суд встановив:

Відповідно до ст. 712 ЦК України за  договором   поставки  продавець  (постачальник),  який здійснює  підприємницьку  діяльність,  зобов'язується  передати  у встановлений  срок   (строки)  товар  у  власність  покупця  для використання його у підприємницькій діяльності або в інших  цілях, не пов'язаних з особистим,  сімейним,  домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 662 ЦК України передбачає обов'язок продавця передати товар покупцеві визначений договором купівлі - продажу.

25.01.2007р. між позивачем та відповідачем був укладений договір поставки №0125/01, відповідно до п. 1.1 якого, позивач в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов’язався передати відповідачу у власність товар, а відповідач прийняти та оплатити його.

Ціна, розгорнутий асортимент та кількість товару на кожну окрему поставку визначається згідно замовлення відповідача у накладних  на товар, що поставився (п.2 договору).

Згідно п.5.1 договору оплата відповідачем поставленого товару повинна була здійснюватися протягом 14 календарних днів з моменту отримання такої партії товару.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає поняття зобов'язання та підстави його виникнення.  Зобов'язанням є  правовідношення,  в  якому  одна  сторона (боржник)   зобов'язана   вчинити   на   користь   другої  сторони (кредитора) певну дію (передати  майно,  виконати  роботу,  надати послугу,  сплатити  гроші  тощо) або утриматися від певної дії,  а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав,  встановлених статтею 11цього Кодексу.

Відповідно до ст.  526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до  звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться.

Зобов'язання припиняється виконанням, виконаним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У виконання зобов'язань, узятих за вищенаведеним договором відповідачу було поставлено товару на загальну суму 120445грн., що підтверджується матеріалами справи та видатковою накладною № 601 від 25.01.2007р.

26.01.2007р. відповідачем було повернуто поставленого товару на загальну суму 30грн.60коп., що підтверджується видатковою накладною (повернення) №000-001034 від 26.01.2007р.

Відповідно до п.1 ст. 692 ЦК України покупець  зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або  прийняття  товаророзпорядчих  документів   на   нього,   якщо договором  або  актами  цивільного  законодавства  не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, відповідач не розрахувався з позивачем у повному обсязі. На момент звернення позивача з позовом у суд заборгованість за отриманий товар склала 120414грн.40коп., що підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем у проекті мирової угоди.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, на відповідачі лежить обов'язок доведення виконання зобов'язань, тоді як такі він до суду не надав.

Враховуючи вищенаведене, у частині стягнення боргу у розмірі 120414грн.40коп.  позов обґрунтований та підлягає задоволенню..

Окрім вимоги про стягнення основного боргу, заявлена вимога про стягнення пені у розмірі 5478грн.85коп. за період з 09.02.2007р. по 10.5.2007р.

Відповідно до ст. ст. 547, 549 ЦК України правочин по забезпеченню виконання зобов'язання здійснюється у письмовій формі, пенею є неустойка, що обчислюється  у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пункт 7.1 договору встановлює, що у разі порушення  відповідачем умов оплати товару, передбачених п.5.1 договору, він повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення виконання зобов’язань.

Суд вважає за необхідне дотримуватися принципів судочинства, що встановлені ст. 129 Конституції України, нормами якої вказано, що основними засадами судочинства  є, зокрема, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Тобто, суд вважає за потрібне застосувати принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів.

Як було вже наведене, у судове засідання сторони надали проект мирової угоди, відповідно до якої відповідач зобов’язався у триденний строк з моменту затвердження судом цієї угоди, тобто до 24.6.2007р., визнати шляхом перерахування на розрахунковий рахунок 120414грн.40коп. заборгованості, 2000грн пені, 1258грн.90коп. держмита та 118грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Розглянувши проект мирової угоди, суд прийшов до висновку, що цім проектом  відповідач визнає позов у частині боргу та пені у розмірі 2000грн., а позивач зменшує суму пені на 3478гр.85коп. пені, що є його правом.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню у розмірі 2000грн., а  у частині стягнення 3478гр.85коп. у позові відмовити.

Витрати по оплаті держмита, інформаційно-технічних послуг судового процесу відносяться на відповідача.

За згодою сторін у судовому засіданні були оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Повний текст рішення оформлений та підписаний 25.6.2007р.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 49,82,84,85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВ «Луксор» (95049, АРК, м. Сімферополь, вул. Монтажна, 2, , п/р № в КФ «Фінанси та кредит», МФО 384889) на користь ТОВ "Опт.Трейд", (адреса місцезнаходження: 62481, Харківська обл., Харківський р-н, с. Рогань, вул. Харківська, 3, адреса для кореспонденції: 61012, м. Харків, вул. Червоножовтнева, 7, , п/р 410 в ХФ АКБ «Правекс-банк» м. Харків, МФО 350493) 120414грн.40коп. боргу, 2000грн. пені, 1258грн.90коп. держмита, 118грн. витрат по інформаційно-технічному забезпеченню судового процесу.

4. У стягненні пені у розмірі 3478грн.85коп. відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Толпиго В.І.