ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
АВТОНОМНОЇ РЕСПУБЛІКИ КРИМ
РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2007
Справа №2-15/4460-2007

За позовом Дочірнього підприємства Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” (97000, АР Крим, смт. Красногвардійське, вул. Польова, 5, )

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Луксор” (95050, АР Крим, м. Сімферополь, смт. Каменка, проїзд Фельський, 35; вул. Монтажна, 2, )

Про стягнення 1639,12 грн.

Суддя ГС АР Крим І.А. Іщенко

представники:

Від позивача –  Жестовсьий Л.Б., довіреність б/н ваід 09.01.2007 р., у справі

Від відповідача – Терещенко І.Є., довіреність б/н від 31.12.2006 р., у справі

Обставини справи: Дочірнє підприємство Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” звернулось до Господарського суду АР Крим із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Луксор” про стягнення 1639,12 грн., в тому числі 1560,00 грн. основного боргу та 79,12 грн. річних.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем своїх зобов’язань щодо оплати за поставлений товар,  в результаті чого за відповідачем склалася заборгованість у розмірі 1560,00 грн., що і стало приводом для звернення Дочірнього підприємства Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” з позовом до суду про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позов проти позовних вимог заперечує, посилаючись на відсутність між сторонами укладеного господарського договору з вказівкою строків виконання зобов’язань.

У судовому засіданні представником позивача надана заява в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідача 3 відсотків річних у розмірі 79,12 грн.

Суд приймає вказану заяву до розгляду.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши пояснення  представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ :

Позивачем Дочірнім підприємством Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” була здійснена поставка товару шиферу 8-ми хвильового на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Луксор”, що підтверджується доданими до матеріалів справи накладною № 982 від 14.06.2005 р. на суму 12480,00 грн. та накладною № 1016 від 17.06.2005 р. на суму 10920,00 грн., всього на суму 23400,00 грн. (а.с.14)

Відповідачем вказаний товар був прийнятий, про що свідчать підписи уповноваженої особи у накладних.

Також відповідачем була частково здійснена оплата отриманого товару у розмірі 21840,00 про що свідчить витяг по особовому рахунку позивача (а.с. 8)

Однак, в порушення вимог чинного законодавства відповідачем не була сплачена вартість поставленого товару в повному обсязі, чим самим порушені зобов’язання, що і стало приводом для звернення Дочірнього підприємства Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” з позовом до суду про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

02.03.2007 р. позивачем на адресу відповідача була направлена претензія на суму 1560,00 грн. (а.с.5, 12). Однак відповідачем вказана претензія залишена без відповіді.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов  договору  та  вимог  цього  Кодексу,  інших актів цивільного законодавства,  а за відсутності таких умов та вимог -  відповідно до   звичаїв   ділового  обороту  або  інших  вимог,  що  звичайно ставляться. Аналогічне положення міститься в частині 1 статті 193 Господарського кодексу України, якою визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання — відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено якщо строк (термін) виконання боржником обов’язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння  відмова  від  зобов'язання  або одностороння зміна  його  умов  не допускається,  якщо  інше  не   встановлено договором або законом.

Чинним законодавством України не передбачена обов’язкова форма договору як єдиного письмового документу.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В даному випадку вчинення правочину щодо поставки товару підтверджується підписаними обома сторонами накладними на поставку товару, та частковою оплатою відповідачем поставленого товару.

Цим самим, спростувуються посилання відповідача на відсутність договору, як на підставу для відмови у позові.

Відповідно до положень частини 1 статті 538 Цивільного кодексу України .виконання свого обов’язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов’язку, є зустрічним виконанням зобов’язання.

Так, при зустрічному виконанні зобов’язання сторони повинні виконувати свої обов’язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов’язання або звичаїв ділового обороту. (частина 2 статті 538)

Положеннями частини 4 статті 538 Цивільного кодексу України встановлено якщо зустрічне виконання обов’язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов’язку, друга сторона повинна виконати свій обов’язок.

Отже, судом всановлено, що позивач Дочірнє підприємство Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” виконав своє зустрічне зобов’язання за договором, поставив товар на загальну суму  23400,00 грн.

Однак відповідач, в порушення норм чинного законодавства,  не представив суду доказів виконання свого зустрічного зобов’язання  оплати товару в повному обсязі, в той час як відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу  України кожна сторона має довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень способом, який встановлений законом для доведення такого роду фактів.

17.05.2007р. сторонами був складений та підписаний акт звіряння взаємних розрахунків, з якого вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю “Луксор”  була визнана кредиторська заборгованість перед Дочірнім підприємством Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” у розмірі 1560,00 грн. (а.с. 35).

Так, беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується факт невиконання відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару, відповідач визнав суму заборгованості в акті звіряння взаємних розрахунків, через що  позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1560,00  грн. підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представником позивача надана заява  в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно якої позивач відмовився від позову в частині стягнення з відповідача 3 відсотків річних у розмірі 79,12 грн.

Розглянувши вказане клопотання, суд вважає за можливе його задовольнити.

Судом встановлено, що відмова позивача від позову не порушує чиї-небудь законні права та охоронювані законом інтереси, через що клопотання Дочірнього підприємства Приватного підприємства “Кряж” “Красногвардійський шиферний завод” підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини 1  статті 80 Господарського процесуального Кодексу України провадження по справі підлягає припиненню у випадку відмови позивача від позову та якщо відмова прийнята господарським судом.

Державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України

З урахуванням викладеного, керуючись статями 33, 34, 49, пункт 4 статті 80, 82-84  Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задовольнити частково.

2.          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Луксор” (95050, АР Крим, м. Сімферополь, смт. Каменка, проїзд Фельський, 35; вул. Монтажна, 2, , р/р 01 в філії КРУ банк Фінанси та Кредит ТОВ м. Сімферополь, МФО 384889) на користь Дочірнього підприємства Приватного підприємства “Кряж” Красногвардійський шиферний завод (97000, АР Крим, смт. Красногвардійське, вул. Польова, 5, , р/р 260022187 в СФ ФАБ “Укргазбанк” м. Сімферополя, МФО 324797)  1560,00 грн. заборгованості, 97,08 грн. державного мита та 112,30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3.          В іншій частині провадження у справі припинити.

4.          Видати наказ після набуття судовим рішенням законної сили.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим                                        Іщенко І.А.