ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
Господарський суд Чернігівської області
________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

"23" травня 2007 р.                                        Справа № 2/132а/133а

10 год.  08    хв.

3а позовом:                    підприємства споживчої кооперації „Центр інформаційних технологій”

Чернігівської обласної спілки  споживчих товариств

м. Чернігів, пр-кт Перемоги, 139

до :                               управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Чернігова

м. Чернігів, пр-кт Перемоги, 141

про:                              визнання недійсними вимог

Суддя Михайлюк С.І

Секретар:  Пищолка А.Г.

Представники сторін:

Від позивача: Лещенко Я.О.

Від відповідача: Лущай Р.О.

Заявлено позови про  визнання недійсною вимоги відповідача № Ю-48.02/733 від 06.12.2006р. на суму 158009,11 грн. та про визнання недійсною   вимоги позивача № Ю-48.02/63-07 від 16.01.2007р. на суму 164596,12 грн.

Господарським судом 12.04.2007р. відкриті провадження в адміністративних справах № 2/132а та 2/133а.

Ухвалою суду від 25.04.2007р.  справи об’єднані в одне провадження, справі присвоєний № 2/132а/133а

Позовні вимоги обґрунтовуються  перебуванням позивача на спрощеній системі оподаткування та звітності за ставкою 10% на підставі Указу Президента України “Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб’єктів малого підприємництва” від 03.07.1998р. № 727/98.

У судовому засіданні позовні вимоги підтримані, представник відповідача також пояснила, що розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування позивач складав самостійно, при цьому вказував суму внесків як для платників, які перебувають на загальній системі оподаткування,  інакше відповідач не прийняв би звіт.

Відповідач подав письмові заперечення, підтримавши їх у судовому засіданні.  Відповідач вважає, що позивач є платником страхових внесків, нарахування та сплата страхових внесків не підпадає під правовідносини, що регулюються Указом Президента України від 03.07.1998р. № 727/98, позивачем самостійно визначені розміри страхових внесків у звітах.  У судовому засіданні представник відповідача повідомив, що борг виник з квітня 2005 року.

У судовому засіданні 25.04.2007р.  сторони визнали суму боргу, яка вказана у вимогах відповідача та не заперечують про ненадання стосовно цього доказів.  Представник позивача зазначила, що заперечення стосуються лише обов’язку сплачувати кошти, маючи статус платника єдиного податку.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи докази, суд

в с т а н о в и в :

У позовних вимогах слід відмовити,  доводи позивача  відхиляються з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” № 1058-ІV від 09.07.2003р. (далі –Закон–1058) сферою його дії є регулювання відносин, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. При цьому, зазначеною статтею встановлено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону №1058 виключно цим Законом визначаються принципи та структура системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, коло осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, платники страхових внесків, їх права та обов'язки;   порядок нарахування,  обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками.

Пунктом 1 ст. 11 Закону №1058  встановлено, що  загальнообов'язковому державному    пенсійному    страхуванню підлягають громадяни України,  іноземці  (якщо  інше  не  встановлено міжнародними  договорами,  згода  на  обов'язковість  яких  надана Верховною Радою України) та особи без громадянства,  які  працюють на підприємствах,  в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України,  незалежно  від  форми  власності,  виду діяльності   та   господарювання,   у   філіях,   представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств  та організацій,  в  об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи  юридичних  та фізичних  осіб - суб'єктів підприємницької діяльності,  які обрали особливий  спосіб  оподаткування   (фіксований   податок,   єдиний податок,   фіксований   сільськогосподарський   податок,  придбали спеціальний  торговий  патент)  на   умовах   трудового   договору (контракту)   або   працюють   на   інших   умовах,   передбачених законодавством,  або виконують роботи на зазначених підприємствах, в  установах,  організаціях  чи  у  фізичних  осіб  за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з п. 1 ст. 14 Закону № 1058  страхувальниками цих осіб  є їх роботодавці, які відповідно до ч. 1 ст. 15 цього Закону  є платниками страхових внесків та зобов’язані на підставі п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058 нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

В силу ч.ч. 3, 4, 6 ст. 18 Закону № 1058 страхові  внески є цільовим загальнообов'язковим платежем, який  справляється  на   всій   території   України   в   порядку, встановленому цим Законом; страхові  внески не включаються до складу податків,  інших обов'язкових платежів,  що складають систему оподаткування, на ці внески не поширюється податкове законодавство;    законодавством  не   можуть   встановлюватися   пільги   з нарахування  та  сплати  страхових  внесків  або звільнення від їх сплати.

Відповідно до  п. 1 ч. 2 ст. 8 Прикінцевих положень Закону № 1058 до набрання чинності законом  про спрямування частини страхових внесків до Накопичувального фонду Законом України “Про збір на обов’язкове державне пенсійне страхування” визначається  розмір страхових внесків для відповідача.

Водночас, Указ Президента України №727/98 “Про спрощену систему оподаткування, обліку із звітності суб'єктів малого підприємництва” являє  собою нормативний акт, який поширює свою дію на податкові відносини. Страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування не включені до податків і зборів (обов'язкових платежів), що визначені Законом України “Про систему оподаткування ”, на них не  розповсюджуються норми податкового законодавства

Окрім того, в силу ст. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність з цим Законом  закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечать цьому Закону.

З наведеного випливає висновок, що обов’язок  сплачувати страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  не залежить від набуття  суб’єктом господарювання статусу платника єдиного податку. Іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати  страхових внесків  або звільнення від їх сплати.

Статтею 19 Закону № 1058 встановлено, що страхові внески до солідарної системи нараховуються  для роботодавця - на суми фактичних витрат  на  оплату  праці(грошового  забезпечення)  працівників,  що  включають  витрати на виплату  основної  і  додаткової   заробітної   плати   та   інших заохочувальних   та   компенсаційних   виплат.

Висновок про те, що страхові внески на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування  не входять до системи оподаткування, на них не поширюється податкове законодавство, іншим законодавством не можуть встановлюватися пільги з нарахування та сплати страхових внесків  або звільнення від їх сплати, зроблений у  Постанові Верхового суду України  від 21.11.2001р.

Відповідно до ч.6 ст. 20 Закону №1058 страхувальники, яким є відповідач, зобов'язані  сплачувати  страхові  внески, нараховані за відповідний базовий звітний період,  не пізніше  ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 106 Закону № 1058 суми  страхових  внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки,  визначені  статтею  20  цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках,  передбачених частиною третьою статті  20  цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і  стягуються  з  нарахуванням  пені  та застосуванням фінансових санкцій; територіальні  органи  Пенсійного  фонду  за  формою  і  у строки,  визначені   правлінням   Пенсійного   фонду,   надсилають страхувальникам, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Згідно до п.5.9. Інструкції “Про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України”, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України N 21-1 від 19.12.2003 (далі - Інструкція) обчислення  страхових внесків органами Пенсійного фонду

здійснюється, у т.ч.  на  підставі  звітності, що подається страхувальником.

В силу п. 8.3. Інструкції вимога   формується  на  підставі  актів  документальних перевірок  та  облікових  даних   з   карток   особових   рахунків страхувальників.

Позивач самостійно складав  розрахунки сум страхових внесків на загальнообов’язкове державне пенсійне страхування.

У зв’язку з наявністю недоїмки відповідач надіслав позивачеві вимогу про сплату боргу від 06.12.2006р. № Ю 48.02/733, в якій зазначена сума заборгованості зі сплати страхових внесків станом на  01.12.2006р. у розмірі 158009,11 грн. та вимогу від 06.01.2007р. № Ю 48.02/63-07 про сплату боргу у сумі 164596,12 грн. станом на 01.01.2007р. У суду не виникає сумніву щодо достовірності розміру сум, вказаних у вимогах,  та добровільності їх  визнання сторонами.

Борг виник, починаючи з платежів за квітень 2005 року.

Враховуючи викладене, а також керуючись ст.ст. 71, 72, 158,  160-163, 167, п. 6 Прикінцевих та перехідних положень  Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

У позовних вимогах відмовити повністю.

Постанова  набирає законної сили згідно з ст. 254 КАСУ. Постанова може бути оскаржена  до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку і строки, що передбачені ст. 186 КАСУ.

У повному обсязі постанова виготовлена 23.05.2007р.

Суддя                                                                                      С.І. Михайлюк