ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2007                                                                                              Справа  № 12/46

Суддя господарського суду Тисянчин В. М., розглянувши матеріали справи

за позовом відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі центру електрозв'язку №3 Закарпатської філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком”, м. Мукачево

до Мукачівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, м. Мукачево

про стягнення суми  54 912,55 грн. –основного боргу та 1 733,77 грн. - пені.

Суддя    Тисянчин  В. М.

Представники:

Від позивача –Ісаєва М.В.., (представник за довіреністю від 10.01.2007 року)

Від відповідача –не з’явився

СУТЬ СПОРУ: заявлено позов відкритим акціонерним товариством „Укртелеком” в особі Центру електрозв'язку №3 Закарпатської філії, м. Мукачево до Мукачівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області, м. Мукачево про стягнення суми  54 912,55 грн. –основного боргу та 1 733,77 грн. - пені.

Представнику позивача роз’яснено права і обов’язки передбачені ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не заявлено.

Представник позивача підтримує позовні вимоги, посилаючись на їх обгрунтованість матеріалами справи та повідомила суд про те, що сума основного боргу є частиною із загальної заборгованості 149 987,56 грн. відповідача перед позивачем.

Уповноважений представник відповідача надіслав суду письмову заяву (вх. № 5449 від 12.06.2007 року) в порядку ст. 22 ГПК України, якою просить відстрочити виконання рішення суду строком на 2 місяці з огляду на причини бюджетного недофінансування, реального виконання боргу та бажання за період відстрочення вишукати можливість добровільного його погашення.

Разом з тим, позивач в підсилення обґрунтування позову надав суду акт звірки взаємних розрахунків станом на 01.07.2006 року та довідку про поступлення коштів згідно рішення суду у справах 8/253 від 23.11.2004 року та № 6/22 від 21.07.2006 року, чим спростовує заперечення представників відповідача  (гр. Вузлова О. І., представник за довіреністю № 5319 від 23.04.2007 року та гр. Бабинець А. І., представник за довіреністю № 5318 від 23.04.2007 року), які брали участь у попередніх судових засіданнях.

Через прийняття до уваги клопотань сторін, спонукання судом сторін до добровільного врегулювання спору розгляд справи неодноразово відкладався.

Вивчивши доводи позовної заяви та матеріали справи, дослідивши їх, заслухавши пояснення представників кожної сторони, суд

ВСТАНОВИВ:

Заборгованість відповідача в сумі 54 912,55 грн.  –основного боргу щодо оплати за надані, згідно договору № 116 від 05.03.2001 року  послуги телефонного зв’язку за період з 01.12.2005 року по 31.10.2006 року, підтверджується матеріалами справи, зокрема:

- розрахунком дебіторської  заборгованості в період з 01.12.2005 року по 31.10.2006 року;

-  рахунками за період з 01.12.2005 року по 31.10.2006 року;

- розрахунком позову, а за таких обставин сума основного боргу підлягає стягненню примусово.

Заявлені вимоги позивача (претензія № 08/8-357 від 30.11.2006 року) про добровільне погашення боргу відповідач не виконав, чим порушив ст. ст. (11; 526); 509; 530 ЦК України (чинного з 01.01.04).

Саме ця обставина і послужила підставою для звернення позивача до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново –господарські зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України та з урахуванням Закону України „Про телекомунікації” (ст. ст. 33, 36).

Таким чином, на день розгляду спору у суді, обставини спору (права і зобов’язання сторін) оцінюються судом з огляду на правила ЦК та ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору чи вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 509 ЦК України в силу зобов’язання –кредитор вправі вимагати виконання обов’язку від боржника у випадку невиконання останнім своїх зобов’язань у відносинах. Підставою виникнення зобов’язання є юридичний факт.

В даній правовій ситуації юридичним фактом, на підставі якого виникли зобов’язальні відносини між сторонами, є надання послуг телефонного зв’язку (ст. 11 ЦК України).

Отже, обов’язок відповідача оплатити вартість наданих послуг телефонного зв’язку є безспірним.

Одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається (ст. 615; 625 ЦК України).

Відтак, договір є обов’язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Крім цього, за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань, відповідачу відповідно до п. 5.2 укладеного договору нарахована до сплати пеня в розмірі 1 733,77 грн. При оцінці правильності нарахування пені відповідно до п. 2 ст. 258 ЦК України; ст. ст. 216 –218, 220 ГК України; Положень Закону України від 22.11.1996 року „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань”, судом визнано обґрунтовані позовні вимоги в цій частині і такими, що заслуговують на увагу суду.

Однак, приймаючи до уваги ступінь та обсяги добровільного виконання зобов’язання боржником, майновий стан сторін, державну значимість службової діяльності, господарські стосунки між сторонами, аналізуючи вплив фінансових санкцій на зменшення службової діяльності відповідача, незначне нанесення збитків позивачу несвоєчасною оплатою відповідачем наданих послуг телефонного зв’язку, суд на підставі п.3 ст. 551 ЦК України обмежує, як виняток, розмір неустойки (пені) до 100,00 що підлягає стягненню примусово.

При постановленні судового рішення враховується характер зобов’язання, наслідки його невиконання, особа відповідача, ступінь його вини, суспільно – державну значимість службової діяльності відповідача, обставини, що впливають на неможливість виконання відповідачем зобов’язання належним чином та межі здійснення цивільних прав (п.3 ст. 13 ЦК України), де не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах, безпідставного збагачення за рахунок погіршення фінансово –майнового стану сторони у спорі.

За ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Отже, із встановлених судом обставин вбачається, що склад цивільно –правової відповідальності є наявним на момент судового розгляду справи.

Встановлюючи дійсні обставини справи, суд посилається на фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору, в даному випадку –письмовими доказами. При цьому, заяви та пояснення не приймаються судом за преюдицію, а перевіряються на достовірність.

Таким чином, позивачем доведені ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак позов підлягає задоволенню частково, поклавши відшкодування судових витрат за змістом ст. 49 ГПК України на відповідача з огляду його вини у виникненні спору відстрочивши виконання рішення суду строком на 2 місяці, як виняток, чим задоволити клопотання відповідача з огляду підстав, що заслуговують на увагу суду.

Виходячи з викладеного, оцінивши повноту, достатність позовних матеріалів, проаналізувавши подані по справі доказові документи для вирішення спору, керуючись ст. 124 Конституції України; ст. 2 Закону України „Про судоустрій України”;  ст.ст. 4, 33, 34; 36; 43; 44; 49; 82 – 84; 115; 116; Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.          Позов задоволити  частково.

2. Стягнути з Мукачівського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (м. Мукачево, вул. Московська, 48; код 22108076) на користь відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” в особі центру електрозв'язку №3 Закарпатської філії відкритого акціонерного товариства „Укртелеком” (м. Мукачево, вул. Я. Мудрого, 9; код 25438186) суму 54 912,55 (п’ятдесят чотири тисячі  девятьсот дванадцять грн. 55 коп.) –основного боргу; 100,00 (сто грн.) - пені та 567 (п’ятьсот шістдесят сім грн.) -  у відшкодування витрат по оплаті держмита; 118 (сто вісімнадцять грн.) –у відшкодування витрат на інформаційно – технічне забезпечення судового процесу. Видати наказ з 25.08.2007 року.

3.   В решті позову відмовити.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                     Тисянчин В. М.