ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 24/35

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Морщагіной Н.С.

при секретарі судового засідання Бахрамовій А.А.

За участю представників сторін:

від позивача за основним позовом: Зборошенко М.Є. - довір.

від відповідача за основним позовом: Макаров В.М. –довір.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Відкрите акціонерне товариство „Страхова компанія Алькона” м. Київ, звернувся до господарського суду з позовом до відповідача, Закритого акціонерного товариства „Південно-Східна страхова компанія” м. Донецьк, про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 100 892 грн. 85 коп.

В обґрунтування  позовних вимог позивач посилається на платіжні доручення № 248 від 01.02.2007 р., № 249 від 01.02.2007 р., лист № 67 від 08.02.2007 р.

Відповідач надав відзив на позов, проти позовних вимог заперечив, підставою для перерахування коштів вважав договір факультативного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р.

Ухвалою суду від 05.04.2007 р. до сумісного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву Закритого акціонерного товариства „Південно-Східна страхова компанія” м. Донецьк до Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія „Алькона” м. Київ про визнання укладеним договору факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007р. та визнання права власності на грошові кошти у розмірі 100495 грн.

В обґрунтування  позовних вимог позивач за зустрічним позовом посилається на договір № 108/2005 про сумісну діяльність по факультативному перестрахуванню (ретроцесії) від 01.11.2005 р., договір факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р.

Відповідач надав відзив на зустрічний позов, позовні вимоги вважав безпідставними, посилаючись на п.п. 3.2, 3.3 Договору, вважав договір факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р. неукладеним.

З мбетою перевірки фактичних обставин справи, судом згідно ухвал від 21.06.2007 р., 26.07.2007 р. та 14.08.2007 р. направлені запити до підприємств зв’язку - Відкритого акціонерного товариства “Укртелеком” та Закритого акціонерного товариства “Фарлеп Телеком Холдінг”, проте на момент винесення рішення відомостей, які б мали значення для вирішення спору по суті, судом не отримано.

Справа розглядається відповідно до розпорядження заступника голови Донецької області від 07.06.2007 р.

Строк судового розгляду справи, відповідно до ст. 69 ГПК України, продовжений заступником голови господарського суду Донецької області.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, враховуючи пояснення представників сторін господарський суд встановив.

01.11.2005 р. між позивачем, Відкритим акціонерним товариством „Страхова компанія Алькона” м. Київ, та відповідачем, Закритим акціонерним товариством „Південно-Східна страхова компанія” м. Донецьк укладено договір про сумісну діяльність по факультативному перестрахуванню (ретроцесії) № 108/2005, відповідно до умов якого сторони здійснюють факультативне перестрахування та/чи ретроцесію ризиків.

01.02.2007 р. позивач платіжними дорученнями № 248 та № 249 перерахував відповідачеві кошти в сумі 100 495, 00 грн. в рахунок виплати премії за договором факультативного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р. (див. графу “Призначення платежу”).

Позов мотивовано тим, що вказані кошти перераховані помилково, оскільки договір факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р., вважає  неукладеним через недотримання порядку, визначеного п.п. 3.2, 3.3 Договору.

Проте такий висновок позивача є юридично неспроможним.

Виходячи з наданих представниками сторін пояснень сторони розрізняють поняття «сліп» та “договір”, що використовуються в договорі про сумісну діяльність по факультативному перестрахуванню (ретроцесії) № 108/2005 від 01.11.2005 р.

Згідно п. 3.1 Договору під терміном “«сліп»” сторони розуміють попередню форму розміщення конкретного ризику  в перестрахуванні, яка містить інформацію стосовно найменування, адреси та реквізитів страхувальника, перестрахувальника та перестраховика, природи та деталей ризиків та об’єктів, що підлягають перестрахуванню, умов договору страхування, про власне утримання перестрахувальника, умов передачі ризику, таких як строк перестрахування, територія покриття, розмір ліміту відповідальності, що передається в перестрахування, розмір перестрахувальної премії та умов її виплати, інформацію про відомі та заявлені збитки  на момент передачі ризику та інш.

Договір, відповідно до приписів п. 2 ст. 638 ЦК України, укладається шляхом внесення пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору, відповідно така пропозиція має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

31.01.2007 р. позивачем на адресу відповідача факсовим повідомленням направлено пропозицію щодо укладення договору  факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03, яка за своєю структурою, змістом та наявністю відповідних реквізитів була оформлена у вигляді договору.

Факт надіслання пропозиції шляхом передачі факсового повідомлення сторонами  не заперечуються, водночас, позивач за основним позовом, вважає що дана пропозиція по своїй суті та формі була „сліпом”, в розумінні п. 3.1 Договору № 108/2005 від 01.11.2005 р.

Проаналізувавши зміст представленого відповідачем примірнику договору, враховуючи положення ст.ст. 982, 987 ЦК України, суд доходить висновку, що направлена позивачем пропозиція за своїм змістом являє собою саме оферту, оскільки містить всі необхідні умови, що зазвичай ставляться до цього виду договорів, у тому числі щодо предмету договору перестрахування, умов передачі ризику, строк перестрахування, розмір ліміту відповідальності, що передається в перестрахування, розмір перестрахувальної премії та умов її виплати, інш., тобто, за своєю структурою, наявністю відповідних реквізитів та змістом така пропозиція мала форму саме договору.

Як пояснив відповідач, проект договору ним акцептований (підписаний та скріплений печаткою підприємства) та 31.01.2007 р. факсовим повідомленням направлений позивачеві.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Будь-яких доказів на підтвердження відправлення означеної пропозиції суду не представлено, однак виходячи  з системного аналізу матеріалів справи, зокрема, платіжних доручень № 248 та № 249  від 01.02.2007 р., примірника договору № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р., наданого відповідачем, а також пояснень позивача та відповідача, суд доходить висновку, що договір № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р. фактично є укладеним.

Як зазначалося вище, факт надіслання відповідачеві факсового повідомлення з пропозицією укласти спірний договір перестрахування позивачем не заперечується.

01.02.2007 р., позивач платіжними дорученнями № 248 та № 249 перерахував відповідачеві премію перестрахувальника в сумі 100 495, 00 грн., що відповідає змісту та сумі спірного договору, крім того в графі “призначення платежу” в якості підстав перерахування коштів ним визначено саме договір факультативного пропорційного перестрахування за № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р.

Наразі фактично вчинені відповідачем дії спростовують його доводи щодо того, що направлена пропозиція мала форму «сліп»а, а не договору.

Частина 1 ст. 181 ГК України допускає укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

На підставі викладеного, враховуючи, що між сторонами склалася досить стала практика подібного укладання договорів перестрахування, і така практика не суперечить вимогам ст. ст. 639, 981 ЦК України, суд робить висновок про фактичне укладання сторонами договору факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р., який в свою чергу породжує для обох сторін взаємні права та обов’язки.

Наданий позивачем договір № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р. укладений з АТЗТ “Страхова компанія “Акваполис”, на підтвердження позовних вимоги щодо помилкового перерахування спірної суми не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки, згідно наданих суду платіжних документів ціна спірного Договору складає  100 495, 00 грн., що наразі становить предмет позову, у той час, як сума за договором, укладеного з АТЗТ “Страхова компанія “Акваполис” складає 98 980, 00 грн., крім того, згідно представлених позивачем платіжних доручень № 258 та № 259 платежі за вказаним договором здійснені ним - 02.02.2007 р.

З урахуванням викладеного, суд доходить до висновку, що спірне майно – грошові кошти в сумі  100 495, 00 грн. набуті відповідачем правомірно, а тому в первісних позовних вимогах Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія Алькона” м. Київ щодо стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 100 495, 00 грн. слід відмовити.

З іншого боку суд вважає, що зустрічні позовні вимоги  Закритого акціонерного товариства „Південно-Східна страхова компанія” м. Донецьк в частині визнання укладеним договору факультативного пропорційного перестрахування № 9988-181-0002/07-03 від 31.01.2007 р.,  між Відкритим акціонерним товариством „Страхова компанія Алькона” м. Київ та Закритим акціонерним товариством „Південно-Східна страхова компанія” м. Донецьк не можуть бути задоволені судом через неправильно обраний позивачем спосіб захисту цивільного права в цій частині. Зокрема, за своєю правовою природою такий спосіб захисту цивільного права не відповідає приписам статті 16 ЦК України та статті 20 ГК України.

Не підлягає задоволенню і вимога позивача за зустрічним позовом щодо визнання прав власності на спірні грошові кошти, то така вимога також не може бути задоволена судом з огляду на наступне.

За визначенням ст. 192 ЦК України, гроші використовуються в цивільному обороті  як засіб виконання зобов’язань та виконують розрахункову функцію.

З огляду на положення ст. 184 ЦК України гроші є майном, що визначені родовими ознаками, між тим згідно приписів ст.ст. 386, 392 ЦК України визнання права власності на майно як засіб захисту застосовується лише відносно майна визначеного індивідуальними ознакам.

Крім того, позивач звернувся до суду з заявою № 100 від 19.02.2007 р. про вжиття заходів щодо забезпечення позову шляхом накладання арешту в розмірі ціни позову на поточний рахунок відповідача № в Донбаській філії ВАТ “Родовід банк” м. Донецьк, МФО 394512, .

Проте означена заява не може бути задоволена судом через її необґрунтованість, зокрема, заявником жодним чином не доведено, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторін.

На підставі ст.ст. 193, 198, 302-316 ГК України, ст. ст. 525, 526, 547, 610, 611, 625, 908-928, 1212-1215 ЦК України, керуючись ст. ст. 22, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Відкритого акціонерного товариства „Страхова компанія Алькона” м. Київ – відмовити.

В зустрічних позовних вимогах Закритого акціонерного товариства „Південно-Східна страхова компанія” м. Донецьк – відмовити.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписано 28.08.2007 р.

Суддя