ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27.08.07 р.                                                                               Справа № 9/211

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Марченко О.А.

при секретарі судового засідання Гутевич С.Ю.

розглянувши у  відкритому судовому засіданні  матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь”, м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю „Ханженківський завод двигунів” , м.Макіївка

про: стягнення 248 270грн.25коп.

У судове засідання з’явились представники сторін:

від позивача: Калмикова О.О. – довіреність б/н від 08.08.2007р.;

від відповідача: Фомкін С.М. – довіреність №210/4 від 02.07.2007р.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь”, м.Донецьк звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Ханженківський завод двигунів” , м.Макіївка про стягнення грошових коштів в сумі 248 270грн.25коп., яка складається із суми основного боргу в розмірі 151 894грн.49коп., суми штрафу в розмірі 30 378грн.89коп., 3% відсотків річних за прострочення платежу в сумі 12 517грн.44коп. та суми індексу інфляції в розмірі 53 479грн.43коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір б/н від 05.07.2004р., платіжне доручення №3821К від 13.07.2004р.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву №246/11 від 30.07.2007р., згідно з якою позовні вимоги не визнає, посилаючись на пропущення позивачем строку позовної давності.

В обґрунтування своїх заперечень 17.08.2007р. та 27.08.2007р. через канцелярію суду надав клопотання №247/11 від 30.07.2007р., в якому посилається на недодержання позивачем своїх зобов`язань.

Розгляд справи відкладався.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив:

05.07.2004р. між ТОВ „Готель „Централь” та ТОВ „Ханженківський завод двигунів” було укладено договір про виконання робіт, згідно з яким відповідач зобов`язується своїми силами та з використанням власних матеріалів виконувати роботи з капітального ремонту наступних автотранспортних засобів: КРАЗ 65101 (автокран), КРАЗ 258 (сідельний тягач), КРАЗ 6510 (міксер), КРАЗ 25651 (самосвал), які належать позивачеві.

Відповідно до п.3.3 договору позивач здійснив попередню оплату в розмірі 100% вартості робіт, яка складає 151 894грн.49коп., що підтверджується платіжним дорученням №3821К від 13.07.2004р. (копію залучено до матеріалів справи).

Згідно п.4.1 договору відповідач повинен був виконати роботи з капітального ремонту автотранспортних засобів в строк до 05.08.2004р.

Однак, за твердженням позивача, ремонтні роботи відповідачем здійснені не були і грошові кошти, які були перераховані на рахунок відповідача, не повернуті позивачу.

Як зазначалось вище, відповідач не визнає цієї заборгованості. Він посилається на те, що позивач повинен був передати відповідачу обумовлені в договорі автомобілі, але не виконав цього і тому останній був позбавлений можливості виконати необхідні роботи. Крім того, за твердженням відповідача, позивач пропустив трирічний строк позовної давності.

Суд не приймає посилання відповідача з наступних підстав.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання мають бути виконані належним чином, відповідно до вимог закону та договору.

В свою чергу, згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, сплативши відповідачу передоплату.

Всупереч вимогам договору, відповідач не виконав необхідні роботи, посилаючись (як зазначалось вище) на непредставлення позивачем автомобілів.

Однак, суд встановив, що умови договору не передбачають обов`язку позивача передати автотранспорті засоби відповідачу. Навпаки, п.1.1 передбачає, що виконавець (відповідач) повинен своїми силами, з використанням своїх матеріалів виконати ремонт автомобілів, а замовник (позивач) лише повинен прийняти та оплатити виконані роботи.

Крім того, за приписом ст.847 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити замовника: про недоброякісність або непридатність матеріалу, одержаного від замовника; про те, що додержання вказівок замовника загрожує  якості або придатності результату роботи; про наявність інших обставин, що не залежать від підрядника, які загрожують якості або придатності результату роботи.

Отже посилання відповідача на викладений факт є необґрунтованим, та таким, що суперечить вимогам договору та закону.

Щодо спливу строку позовної давності, про яку заявляє відповідач, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В свою чергу, за приписом ч.1 ст.254 ЦК України строк,  що визначений роками,  спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Отже, за зобов'язаннями з визначеним строком  виконання  перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Як зазначалось вище, згідно п.4.1 договору відповідач повинен був виконати роботи з капітального ремонту автотранспортних засобів в строк до 05.08.2004р. З огляду на це строк позовної давності спливає 05.08.2007р.

Оскільки позовна заява була подана позивачем до господарського суду 20.07.2007р., суд робить висновок, що строк позовної давності не сплив, а тому заперечення відповідача щодо цього факту є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам закону.

За приписом ст.33 Господарського кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Докази, підтверджуючі виконання робіт або повернення грошей, відповідачем суду не надані. Крім того, відповідач не надав суду доказів свого звернення до позивача з проханням надати зазначені в договорі автотранспортні засоби.

Згідно п.5.3 договору від 05.07.2004р., у разі невиконання відповідачем робіт за даним договором, позивач має право в односторонньому порядку розірвати цей договір та вимагати від відповідача повернення перерахованих грошових коштів в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк  (термін)  виконання  боржником  обов'язку  не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від  дня  пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що відповідна вимога була відправлена відповідачу 11.07.2007р., що підтверджується наявними в матеріалах справи вимогою позивача до ТОВ „Ханженківський завод двигунів” б/н та дати, а також квитанцією про відправлення  вказаної вимоги №1963 від 11.07.2007р.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення суми передплати в розмірі 151 894грн.49коп. обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення суми штрафу в розмірі 30 378грн.89коп., суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які   боржник   повинен  передати  кредиторові  у  разі  порушення боржником зобов'язання. Частина 2 цієї статті встановлює, що штрафом є неустойка,  що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

На вимогу ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Як зазначено вище, п.5.3 договору передбачено, що у разі невиконання відповідачем робіт за даним договором, позивач має право крім іншого вимагати сплати неустойки.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що у разі порушення відповідачем строку виконання робіт за даним договором, відповідач сплачує позивачу штраф в розмірі 20% від загальної вартості робіт за договором.

Договір в зазначених частинах підписаний сторонами без заперечень, в судовому порядку недійсним не визнаний.

На підставі вищевказаних пунктів договору та за наявності заборгованості в сумі 151 894грн.49коп., позивачем нарахована сума штрафу в розмірі 30 378грн.89коп.

З огляду на наявну заборгованість, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення штрафу в розмірі 30 378грн.89коп. обґрунтованими, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції за весь час прострочення,  а також три проценти річних  від  простроченої  суми,  якщо  інший  розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивачем нарахована сума індексу інфляції в період з вересня 2004р. по травень 2007р., яка складає 53 479грн.43коп. та проценти річних від простроченої суми боргу за період з вересня 2004р. по травень 2007р., які складають суму в розмірі 12 517грн.44коп.

Суд вважає позовні вимоги в цій частині необґрунтованими з огляду на наступне.

За приписом зазначеної вище ст.625 ЦК України індекс інфляції та три проценти річних нараховуються з моменту пред`явлення вимоги.

Як вже було зазначено, відповідна вимога була відправлена відповідачу 11.07.2007р., таким чином, на час прийняття рішення, відсутні підстави нарахування відповідних сум.

За вказаних обставин, оскільки позивачем недоведена суду обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача індексу інфляції та процентів річних від простроченої суми, суд вважає вимоги позивача в цій частині такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог,  в порядку, встановленому п.2 ч.1 ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.254, 257, 261, 509, 526, 530, 549, 550, 625, 847 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 36, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський  суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь”, м.Донецьк до  Товариства з обмеженою відповідальністю „Ханженківський завод двигунів” , м.Макіївка про стягнення грошових коштів в сумі 248 270грн.25коп., яка складається із суми основного боргу в розмірі 151 894грн.49коп., суми штрафу в розмірі 30 378грн.89коп., 3% відсотків річних за прострочення платежу в сумі 12 517грн.44коп. та суми індексу інфляції в розмірі 53 479грн.43коп. – задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ханженківський завод двигунів” (за адресою: вул.Заводська, 10, м.Макіївка, Донецька область, 86137, р/р 6511 в Промінвестбанку України в м.Макіївка, МФО 334516, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Готель „Централь”  (за адресою: вул.Артема, 87, м.Донецьк, 83000, р/р № 0677 у філії ГУ „Промінвестбанку в Донецькій області”, МФО 334635, ) суму основного боргу в розмірі 151 894грн.49коп., суми штрафу в розмірі 30 378грн.89коп., витрати по сплаті державного мита в сумі 1 822грн.73крп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 86грн.63коп.

В іншій частині позову– відмовити.

Видати наказ після набуття рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суддя

Текст рішення підписано 28.08.2007року.