ВИЩИЙ  ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2007 р.
№ 2-22/6004.1-2006

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Божок В.С. –головуючого,

Костенко Т.Ф.,
Коробенко Г.П.

розглянувши матеріали
касаційної скарги
Відкритого акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство № 12327"

на постанову
Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.02.2007р.

у справі
господарського суду Автономної Республіки Крим

за позовом
прокурора міста Ялти в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Ялтинської міської ради

до
Відкритого акціонерного товариства "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328"

треті особи
1.          Відкрите акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство №12327"
2.          Державна податкова інспекція у місті Ялта Автономної Республіки Крим

про
визнання недійсним рішення

за участю представників:

позивача: не з’явився,

прокурора ГПУ: не з’явився

відповідача: не з’явився,

третьої  особи 1: Козляковська О.І. дов. від 10.06.2007р. б/н,

третьої  особи 2: не з’явився,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор міста Ялти звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Фонду комунального майна Ялтинської міської ради з  позовом про визнання недійсними рішення Наглядової ради Відкритого акціонерного товариства "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328" оформлене протоколом від 23.12.2003 року, про участь ВАТ "Ялтинське АТП № 14328" у створенні нового господарського товариства - ЗАТ "Ялтинський автопарк" і передачі до його статутного фонду у якості внеску майна на суму 1112000,00 грн. та рішення Наглядової ради ВАТ "Ялтинське АТП № 14328", оформлене протоколом від 27.11.2003 року, про участь ВАТ "Ялтинське АТП №14328" у створенні нового господарського товариства - ЗАТ "ЮГТРАНС-2" і передачі до його статутного фонду у якості внеску майна на суму 1013000,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що зазначені рішення зборів Наглядової ради ВАТ "Ялтинське АТП № 14328" суперечать діючому на момент їх прийняття законодавству, а саме: Закону України "Про Державну програму приватизації" та Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовий фондами".

В ході розгляду справи третя особа, ВАТ "АТП 12327", звернулась до суду із позовною заявою про визнання рішень Наглядової ради ВАТ "Ялтинське АТП 14828" від 27.11.2003 року та від 23.12.2003р. такими, що відповідають чинному законодавству.

Рішенням господарського суду АР Крим від 27.11.2006 р. у справі №2-22/6004.1-2006, залишеним без змін постановою Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.02.2007р. з даної справи, позов прокурора м. Ялти задоволено. Провадження у справі щодо позовних вимог ВАТ "АТП 12327" припинено.

Не погоджуючись з рішенням та постановою в частині основного  позову прокурора м. Ялта, ВАТ "Автотранспортне підприємство №12327" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до місцевого  господарського суду, мотивуючи скаргу порушеннями судом норм матеріального і процесуального права.

Позивач, відповідач, третя особа -2, прокурор Генеральної прокуратури України у даній справі не реалізували своє процесуальне право на участь у судовому засіданні суду касаційної інстанції.

Колегія суддів, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права при винесенні оспорюваних судових актів, знаходить необхідним касаційну скаргу задовольнити, враховуючи наступне.

Так, господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що 27.11.2003 року наглядовою радою ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328" було прийнято рішення про участь ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство № 14328" у створенні іншого господарського товариства - ЗАТ "ЮГТРАНС-2" і передачі у якості внеску до статутного фонду ЗАТ "ЮГТРАНС-2" майна - основних фондів на суму 1013000,00 грн. Зазначене рішення оформлено відповідним протоколом. Факт передачі зазначеної суми підтверджується актом приймання-передачі від 25.12.2003 року, підписаного між ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328" та ЗАТ "ЮГТРАНС-2" .

Також, протоколом засідання наглядової ради ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328" від 23.12.2003 року було оформлено рішення про участь ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство № 14328" у створенні іншого господарського товариства - ЗАТ "Ялтинський автопарк" і передачі до його статутного фонду у якості внеску - основних фондів у сумі 1112000,00 грн. Факт передачі основних фондів в сумі 1112000,00 грн. до статутного фонду ЗАТ "Ялтинський автопарк" підтверджується актом приймання-передачі від 25.12.2003 року.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, виходив з того, що оспорюванні рішення    Наглядової ради відповідача є недійсними, оскільки прийняті відносно майна,  яке знаходилось у податковій заставі без погодження з податковим органом, що є порушенням вимог ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами".

В частині припинення провадження у справі щодо вимог третьої особи - ВАТ "АТП 12327", суд першої та апеляційної інстанції виходив з  того, що такі вимоги є вимогами про встановлення певного факту, які   вирішенню у порядку господарського процесуального судочинства не підлягають.

Відповідно до ст. 1 ГПК України до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльної за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

За змістом п.8.1 ст. 8 Закону України "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" право податкової застави виникає у податкового органу, якому активи платника податків, що має податковий борг, передаються у податкову заставу.

За таких обставин право на звернення до суду у разі невиконання відповідачем в зв'язку з податковою заставою обов'язку дотримання обмежень встановлених п. 8.6 ст. 8 вказаного Закону належить саме податковому органу.

Однак, ДПІ у місті Ялта АР Крим, будучи залученою до участі у справі в якості третьої особи, будь - яких претензій з приводу укладання спірного договору в судовому засіданні не заявляла.

Зазначене судами попередніх інстанцій враховано не було, як не  враховано і довідку ДПІ у місті Ялта АР Крим наявну в матеріалах справи   щодо періодів виникнення податкового боргу у відповідача, згідно якої на  момент прийняття оспорюваних рішень Наглядової ради відповідача  останній був звільнений від податкової застави.

Слід також відмітити, що згідно змісту позовної заяви прокурора, однією із підстав визнання недійсними рішень Наглядової ради відповідача є   суперечність цих рішень п. 140 розділу XI Державної програми    приватизації на 2000-2002 роки затвердженої Законом України "Про Державну програму  приватизації" (в редакції, що діяла на момент прийняття спірних рішень), відповідно до якої виконання плану приватизації (розміщення акцій) відкритих акціонерних товариств, щодо яких передбачається закріплення у державній власності пакетів акцій відповідно до розділу VI цієї Програми, або до розміщення акцій у кількості, що становить 75 відсотків загальної кількості акцій відкритого акціонерного товариства, цьому товариству та    державним органам приватизації забороняється: - відчужувати майно (необоротні активи), що належить товариству, здійснювати операції з борговими вимогами та зобов'язаннями (факторинг), якщо на дату укладення відповідної угоди балансова вартість таких активів або зобов'язань перевищує суму еквівалентну 14000 ЕUR за курсом, встановленим Національним банком України, або перевищує 10 відсотків підсумку балансу відкритого акціонерного товариства; - приймати рішення про реорганізацію відкритого акціонерної товариства шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення; - змінювати номінальну вартість або кількість акцій без зміни розміру статутного фонду відкритого акціонерного товариства; - приймати рішення про збільшення або зменшення статутного фонду) крім випадків збільшення статутного фонду на суму збільшення вартості власного капіталу товариства.

Переглядаючи справу за правилами ст. 101 ГПК України, апеляційний  господарський суд позов прокурора задовольнив з обох заявлених в позові підстав, стверджуючи при цьому, що станом на 01.10.2003р. підсумок балансу ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328" складав 4673400,00 грн., тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач не мав права приймати спірні рішення, оскільки з урахуванням офіційного курсу НБУ української гривні до ЕUR, який станом на 25 та 26.12.2003р. складав 661,4792 грн. за 100 ЕUR, наглядова рада ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство №14328" мала право приймати рішення щодо передачі майна вартістю не більше 92607, 20 грн.

При цьому, апеляційний господарський суд не взяв до уваги те, що  зазначена підстава визнання недійсними рішень наглядової ради  відповідача в силу їх суперечності п. 140 розділу XI Державної програми приватизації місцевим господарським судом не перевірялась та не досліджувалась, з огляду на що погодження суду 2-ї інстанції з висновками суду 1-ї інстанції в цій частині не ґрунтуються на дійсних обставинах справи.

Не враховано судом апеляційної інстанції і наявне у справі  клопотання ВАТ "АТП 12327", яке місцевим господарським судом в  порушення вимог ст. 38 ГПК України залишено без розгляду, щодо  витребування у позивача копії Плану приватизації ВАТ "Ялтинське автотранспортне підприємство № 14328" та Програми приватизації майна, яке перебуває у комунальній власності, без дослідження яких на предмет з'ясування виконання плану приватизації відносно відповідача, висновки апеляційного господарського суду про порушення останнім приписів п. 140 розділу XI Державної програми приватизації на 2000-2002 роки, колегія визнає помилковими та передчасними.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду не відповідають зазначеним вимогам.

Зважаючи на те, що  відповідно до ч. 2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не наділена повноваженнями щодо вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирання нових доказів або додаткової перевірки доказів, а господарськими судами  порушено вимоги ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів на підставі всебічного, повного і об’єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, колегія вважає рішення та постанову господарських  судів такими, що підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

При новому розгляді справи місцевому господарському суду слід взяти до уваги наведене, з’ясувати всі обставини справи і в залежності від встановленого та у відповідності до діючого законодавства  вирішити спір.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1118, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу задовольнити.

Постанову Севастопольського апеляційного господарського суду від 21.02.2007р. та рішення господарського суду Автономної Республіки Крим від 27.11.2006 р. у справі №2-22/6004.1-2006 скасувати.

Справу направити до господарського суду Автономної Республіки  Крим на новий розгляд.

Головуючий  суддя                                                                    В.С. Божок

Судді:                                                                                           Т.Ф. Костенко

Г.П. Коробенко