ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№  45/226

23.04.07

За позовом     Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноекспорт"

до                    Асоціації "Укршиноремонт"

про                  стягнення 10000,00 грн.

Суддя  Балац С.В.

Представники:

Позивача:      Сухоярський Б.В., дов. від 03.04.2007 № 230

Відповідача:  не з’явилися

Суть спору: стягнення 10000,00 грн.  попередньої оплати за ненадані відповідачем послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач сплатив відповідачеві попередню оплату у розмірі 10000,00 грн. за надання відповідачем маркетингових послуг, проте відповідачем вказані послуги не надано.

Ухвалою від 29.03.2007 порушено провадження у справі № 45/226 та призначено її до розгляду на 23.04.2007.

Представник відповідача у судове засідання не з’явився, належним чином не повідомив про причини неявки на виклик суду та не надав витребуваних ухвалою суду документів. Представник відповідача повідомлений судом про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається  за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 23.04.2007, за згодою позивача,  оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач запропонував позивачеві надати за оплату маркетингові послуги та виставив на ім’я позивача рахунок-фактуру від 03.03.2005 № 4 на суму 10000,00 грн.

Позивач відповідно до платіжного доручення від 09.03.2005 № 52 сплатив відповідачеві 10000,00 грн. за маркетингові послуги згідно рахунку № 4 від 03.03.2005.

13.07.2006 позивач направив відповідачеві лист-вимогу № 334, в якому вимагав надати маркетингові послуги або повернути кошти. Вказаний лист-вимога залишено відповідачем без відповіді.

Відповідно до вимог ст. 11, 509 Цивільного кодексу України між позивачем та відповідачем виникли цивільні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Отже між сторонами спору виникли договірні відносини.

Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.    Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, то згідно ст. 901 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є предмет та ціна.

В рахунку-фактурі від 03.03.2005 № 4, яка оплачена позивачем, визначено предмет (послуги) та їх ціну.

Згідно ч. 5 ст. 626 Цивільного кодексу України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Отже, між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг, за яким позивач зобов’язувався здійснити попередню оплату послуг,  а відповідач зобов’язувався надати послуги.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Відносини щодо повернення суми попередньої оплати за договором про надання послуг, у випадку ненадання вказаних послуг, Цивільним кодексом України та договором між сторонами не врегульовано.

Правовою нормою ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України  передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Норма ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України  регулює відносини, змістом яких є дії сторін по передачі товару у власність покупця, змістом відносин про надання послуг є надання послуг замовнику.

Отже, цивільні відносин сторін відповідно до ч. 1 ст. 8 Цивільного кодексу України підлягають регулюванню нормою ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України за аналогієб закону.

Статтею 530 Цивільного  кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки позивачем пред’явлено вимогу 13.07.2006, то відповідач зобов’язаний був виконати свій обов’язок по наданню послуг до 20.07.2006 включно, або в цей же строк повернути кошти в розмірі сплаченої попередньої оплати.

Доказів виконання відповідачем своїх обов’язків по наданню послуг позивачеві суду не надано.

Отже, відповідач зобов’язаний був у строк до 20.07.2006 включно повернути позивачеві суму попередньої оплати – 10000,00 грн.

Відповідач у встановлений строк кошти позивачеві не повернув.

Отже, вимоги позивача про стягнення 10000,00 грн.  попередньої оплати за невиконані відповідачем роботи обґрунтовані матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 33, 49, 82-84, 116-118 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Асоціації шиноремонтних підприємств України "Укршиноремонт" (03151, м. Київ, вул.. Молодо гвардійська, 7Б, код 21632017, рах. 2801 в Шевченківському відділенні АКБ "Київ", м. Київ, МФО 300799) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Техноекспорт" (07400, Київська області, м. Бровари, вул.. Київська, буд 290, рах. 1334 в АКБ "Мрія" м. Київ, МФО 321767) –10000 (десять тисяч) грн.. 00 коп. –заборгованості, - 102 (сто дві) грн. 00 коп. - витрат по оплаті державного мита, 118 (сто вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України.

Суддя                                                                       С.В. Балац

Дата підписання рішення:   04.06.2007