СУД
ПОСТАНОВА

Іменем
України

17.07.2007

Справа №2-19/4920-2007А

За позовом - Суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_1, м.Судак АР Крим

До відповідача - Державної
податкової інспекції в м.Судак, м.Судак АР Крим

Про визнання недійсним рішення

Суддя Мокрушин В.І.

Секретар Сидельова І.І.

П Р Е Д С Т А В Н И К И :

Від позивача - ОСОБА_1,
підприємець.

Від відповідача - Крупко О.О., зав.
юрид. сектором, довіреність № 15/10-012 від 10.01.2007 р.

Суть спору:

Позивач звернувся до Господарського
суду Автономної Республіки Крим із адміністративним позовом про визнання
недійсним рішення відповідача № НОМЕР_1 від 12.03.2007 року про застосування
фінансових санкцій за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (№
1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями). Позовні вимоги мотивовані
тим, що дії відповідача не відповідають фактичним обставинам та діючому
законодавству.

Відповідач надав заперечення на
позов № НОМЕР_2 від 16.05.2007 р., згідно якому позовні вимоги не визнає та
просить у задоволенні позову відмовити.

Справа слухалася у відповідності до
положень Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року №
2747 із змінами та доповненнями).

Представники сторін відмовились від
послуг перекладача.

Відповідно до ст.9, 10 Конституції
України, ст.9 Європейської хартії регіональних мов (ратифікована Законом
України від 15.05.2003 року № 802), ст.3 Декларації прав національностей
України (від 01.11.1991 року № 1771), ст.10 Закону України «Про судоустрій»
(від 07.02.2002 року № 3018), ст.18 Закону України «Про мови» (від 28.10.1989 року
№ 8312), ст.10, 12 Конституції Автономної Республіки Крим (Закон України від
23.12.1998 року № 350), ст.15 Кодексу адміністративного судочинства України та
клопотанням представників сторін вони давали пояснення по справі на російській
мові.

Відповідно до ст.41 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями), п.2-1 Прикінцевих положень
Кодексу адміністративного судочинства України фіксація судового процесу
технічними засобами не здійснювалася.

Відповідно до ст.130 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) перед початком слухання справи представникам сторін була вручена
пам'ятка про права та обов'язки сторін.

Розглянув матеріали справи,  суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 зареєстрована у якості
суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи виконавчим комітетом
Судацької міської ради АР Крим, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію
(а.с.7).

Згідно із ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються
її вимоги та заперечення. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних
причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які
вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Відповідно до п.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю
адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається
на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали,
які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до п.2 ст.8 Кодексу
адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із змінами та
доповненнями) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової
практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст.1 Протоколу № 1 до
Конвенції про захист прав і основних свобод людини (ратифікована Законом
України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР) кожна фізична або юридична особа має
право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна,
інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або
загальними принципами міжнародного права. Попередні положення, однак, ніяким
чином не обмежують право держави запроваджувати такі закони, які, на її думку,
необхідні для здійснення контролю за використанням майна відповідно до
загальних інтересів або для забезпечення сплати податків або інших зборів чи
штрафів.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції
України (від 28.06.1996 року № 254к/96-ВР) органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі,
в  межах повноважень та у спосіб,
що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.4 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні» (від 04.12.1990 року № 509 із змінами та доповненнями)
органи податкової служби є органами виконавчої влади.

Таким чином, органи податкової
служби та їх посадові особи повинні діяти лише на підставі,  в
межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами
України.

Позивач просить визнати недійсним
рішення відповідача № НОМЕР_1 від 12.03.2007 року про застосування фінансових
санкцій за порушення Закону України «Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (№
1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями).

Відповідач надав заперечення на
позов № НОМЕР_2 від 16.05.2007 р., згідно якому позовні вимоги не визнає та
просить у задоволенні позову відмовити, оскільки його дії відповідають Закону
України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями).

22.02.2007 року представниками
Державною податкової інспекції була проведена перевірка діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності-фізичної особи - ОСОБА_1 на предмет контролю за
здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу,
за результатами якої складено акт № НОМЕР_3 (а.с.11-12).

Відповідно до наданого акту
відповідачем встановлено факт порушення
п.5, 13 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових
операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (№ 1776 від
01.06.2000 року із змінами та доповненнями), а також ч.2 ст.1, ч.4 ст.11 Закону
України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (№ 481/95-ВР
від 19.12.1995 року із змінами та доповненнями), а саме: проведення
розрахункових операцій через РРО без використання режиму попереднього
програмування по найменуванню товарів; перевищення максимальної роздрібної ціни
на тютюнові вироби і відсутність марок акцизного збору на товар, що знаходиться
на реалізації.

22.02.2007 р. був складений акт №
НОМЕР_4 відмови від підпису матеріалів перевірки (а.с.14).

На підставі акту перевірки ДПІ в
м.Судак  прийняті рішення № НОМЕР_1 від
12.03.2007 р. та № НОМЕР_5 від 12.03.2007 р. та застосовані фінансові санкції
за порушення законодавства на загальну суму 3125,00 грн. (а.с.9-10).

Згідно із ст.2 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями)
фінансова санкція - грошова сума, що стягується за порушення вимог цього Закону
з суб'єктів підприємницької діяльності за місцем їх реєстрації до відповідного
місцевого бюджету.

Згідно із п.1 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні   послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму
покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому
порядку та переведені у фіскальний  режим
роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій,
або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у
встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно із п.5 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані застосовувати
реєстратори розрахункових операцій, що включені до   Державного реєстру реєстраторів
розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Згідно із п.11 ст.3 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові
операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні  послуг) у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції через
реєстратори розрахункових   операцій з
використанням режиму попереднього програмування найменування, цін товарів
(послуг) та обліку їх кількості.

Згідно із п.3 ст.17 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької  діяльності, які здійснюють розрахункові
операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів державної
податкової служби України застосовуються фінансові санкції двадцять
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі невикористання при
здійсненні розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом,
розрахункової книжки чи книги обліку розрахункових операцій, або використання
незареєстрованої належним чином розрахункової книжки чи порушення встановленого
порядку її використання, або використання незареєстрованих чи непрошнурованих
книг обліку розрахункових операцій, або незберігання книг обліку розрахункових
операцій чи розрахункових книжок  протягом  встановленого
терміну.

Згідно із п.6 ст.17 Закону України
«Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі,
громадського харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та
доповненнями) за порушення вимог цього Закону до суб'єктів підприємницької діяльності,
які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням
відповідних органів державної податкової служби України застосовуються
фінансові санкції у розмірі п'яти неоподатковуваних  мінімумів
доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через
реєстратори розрахункових операцій без використання  режиму попереднього програмування
найменування,  цін  товарів
(послуг)  та обліку їх кількості.

Згідно із ст.22 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями) у
разі невідповідності суми готівкових коштів на місці проведення розрахунків
сумі коштів,  яка зазначена в денному
звіті, а у випадку використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу
за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня, до
суб'єктів   підприємницької діяльності
застосовується фінансова санкція у п'ятикратному розмірі суми, на яку виявлено
невідповідність.

Згідно із ст.25 Закону України «Про
застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (№ 1776 від 01.06.2000 року із змінами та доповненнями)
суми фінансових санкцій підлягають перерахуванню суб'єктами підприємницької
діяльності до відповідного місцевого бюджету за місцем їх реєстрації в
десятиденний термін з дня прийняття органами державної податкової служби
України рішення про застосування таких фінансових санкцій.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні
не підтвердив доводи позивача щодо законності його вимог.

Позиція позивача про те, що акт
перевірки складений за його відсутністю та прийнятті відповідні рішення не
відповідають вимогам чинного законодавства не знайшла свого підтвердження при
розгляді справи по суті.

Таким чином, суд дійшов висновку
про необгрунтованість вимог позивача, у зв'язку з чим суд у задоволенні
адміністративного позову відмовляє у повному обсязі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.17,  18, 70, 76, 86, 162
Кодексу адміністративного судочинства України (від 06.07.2005 року № 2747 із
змінами та доповненнями), суд

П О С Т А Н О В И В :

·          У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

·          Постанову направити сторонам
замовленою кореспонденцією.

Постанова може бути оскаржена у
апеляційному порядку відповідно до ст.185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова проголошена у судовому
засіданні 17.07.2007 року у 11 год. 45 хв.

У судовому засіданні проголошена
вступна та резолютивна частина постанови.

Суддя Господарського суду

Автономної Республіки Крим
Мокрушин В.І.