АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

26.06.07
Справа  № 7/59-92

Львівський апеляційний господарський
суд у в складі колегії:

головуючого-судді

Гнатюк Г.М.

суддів

Кравчук Н.М.

Мирутенко О.Л.

розглянувши

матеріали апеляційної скарги
Субґєкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 20.03.2007
року

на рішення

Господарського суду Волинської області від 01.03.2007 року

у справі

№ 7/59-92

за позовом

Субґєкта підприємницької діяльності-фізичної особи
ОСОБА_1, м. Камінь-Каширський

до

Приватного підприємства «Західволиньторг», м.
Камінь-Каширський

до

Субґєкта підприємницької діяльності-фізичної особи  ОСОБА_2, м. Камінь-Каширський

про

визнання недійсним договору купівлі-продажу та переведення
права покупця частини цілісного майнового комплексу

за участю представників сторін:

від позивача не
з”явився

від відповідача-1: не
з”явився

від відповідача-2:   ОСОБА_3.  -представник (дов.),           ОСОБА_4 -представник

Учасникам судового процесу роз'яснено
права і обов'язки,  передбачені ст.ст.
22, 28 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу від
сторін не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням  господарського суду Волинської області від
01.03.2007р. (суддя М.С.Шум) по даній справі за позовом Субґєкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1, м. Камінь-Каширський до  Приватного підприємства «Західволиньторг», м.
Камінь-Каширський і до Субґєкта підприємницької діяльності-фізичної особи  ОСОБА_2, м. Камінь-Каширський про визнання
недійсним договору купівлі-продажу та переведення права покупця частини
цілісного майнового комплексу у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погоджується з даним
рішенням, звернувся до Львівського апеляційного господарського суду із
апеляційною скаргою про перегляд вищевказаного рішення в порядку апеляційного
провадження, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задоволити, оскільки рішення
прийняте при неповному з'ясуванні всіх обставин по справі і з порушенням
норм матеріального та процесуального права.

Ухвалами Львівського апеляційного
господарського суду розгляд справи неодноразово відкладався з підстав
викладених в ухвалах суду.

Відповідачами -1;-2 подано відзиви на
апеляційну скаргу в яких вони повністю заперечують доводи скаржника та просять
суд залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

В судових засіданнях 11.05.2007р. та
19.06.07р. представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Представники Відповідача-2 проти
доводів апелянта заперечують, рішення суду вважають законним, а підстави для
його скасування відсутні.

В ході перегляду оскаржуваного рішення
суду за участю представників сторін, на підставі наявних в справі матеріалів і
доказів з'ясовано:

Між сторонами по справі, а саме ПП
„Західволиньторг” та ОСОБА_2. укладено договір купівлі-продажу від
23.12.05р.  №НОМЕР_1, за яким  відчужено приміщення цілісного майнового комплексу
А-1 площею 255,9 кв.м., за адресою АДРЕСА_1. Договір посвідчений приватним
нотаріусом Камінь-Каширсього районного нотаріального округу Волинської області
ОСОБА_5.

Як вбачається із матеріалів справи СПД
фізична особа ОСОБА_1. орендувала приміщення у ПП „Захілволиньторг” заг.площею
85 кв.м, згідно з договором оренди від 22.11.2005р. за адресою АДРЕСА_1.
Відповідно до умов договору оренди орендодавець зобов'язувався своєчасно
повідомити орендаря про всі рішення стосовно відчуження як всієї будівлі
цілісного майнового комплексу, частиною якої є приміщення, що орендується так,
і тієї частини де знаходиться орендоване приміщення.

Відповідно до договору оренди та вимог
чинного законодавства у разі продажу будівлі в якій знаходиться приміщення, що
орендується, орендар має переважне право перед іншими особами на її придбання.

Всупереч умовам договору, 22.08.06р. на
адресу позивача відповідач-2 надіслав лист в якому  повідомлялось, що власником орендованого
майна є ОСОБА_2. і укладений договір оренди між ОСОБА_1. та ПП
„Західволиньторг” слід переукласти у зв”язку із зміною власника.

Крім договорів оренди між  ПП „Західволиньторг” та ПП ОСОБА_1. існували
також інші договори оренди, в яких також було зазначено першочергове право на
придбання приміщення, в разі його відчуження.
Договір оренди був укладений і з ПП ОСОБА_2. та ПП ОСОБА_6. і ці
орендарі також мали переважне право на придбання приміщення.

Тобто, як вбачається із викладеного
вище, переважне право на придбання приміщення було у трьох приватних
підприємців, однак майновий комплекс за договором купівлі-продажу відчужено
ОСОБА_2

В додатку №1 до договору  оренди, укладеного із СПД ОСОБА_2., від
03.05.05р. було передбачено в п.2: „ у разі продажу приміщення, що орендується
... орендар має виключне першочергове право на його придбання...”.

Договір купівлі-продажу укладений з
фізичною особою,  яка не перебувала у
договірних відносинах з ПП „Західволиньторг”, і переважного права на придбання
приміщення не мала.

Згідно ст.180 ГК України договір
вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та
формі досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов.

Згідно ст.203 ЦК України   правочин є дійсним, якщо він відповідає
загальним умовам дійсності правочину. До вказаних умов треба віднести:
законність змісту правочину, наявність  у
особи, яка вчиняє правочин необхідного обсягу цивільної дієздатності; вільне
волевиявлення учасника правочину та його відповідальність внутрішній волі;
відповідність форми вчинення правочину вимогам закону; спрямованість правочину;
та інше.  Правочин є чинним, якщо він не
суперечить актам цивільного законодавства. Правочин має вчинятись у формі,
встановленій законом.

Оскільки до даного виду правовідносин
слід застосовувати за рекомендацією Вищого господарського суду України
Господарський кодекс України, а саме ст.207 ГК України, в якій йдеться, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської
компетенції, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу
державної влади судом визнано недійсним повністю або в частині.

Згідно Роз'яснення ВГС України „Про
деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод
недійсними”  недійсною може бути визнана
лише укладена угода, тобто така, щодо якої сторонами в потрібній формі досягнуто
згоди з усіх істотних умов.

Згідно із ч. 2 ст. 651 ЦК України,
договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із
сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Як на підству переважного права на
приватизацію спірної будівлі відповідач-2 посилається на оренду приміщення.
Однак, таке твердження є безпідставними, оскільки цивільне законодавство, а
саме ст.777 ЦК України носить рекомендаційний характер і не може братись за
основу у наданні згоди на приватизацію чи купівлю-продаж споруди. Крім того,
зазначена стаття вказує,  Орендар який
належним чином виконує зобов»язання за договором,  у разі прийняття власником рішення про
продаж, користується переважним правом перед іншими особами на її
придбання.

В данному випадку громадянка ОСОБА_2.
таким правом на першочергове придбання майна не наділена, оскільки договір
оренди приміщення був укладений з СПД ОСОБА_2. як і зі всіма іншими орендарями.
Слід також зазначити, що законодавець не передбачив виключного права на
придбання, а лише переважне право.

Крім того, як вбачається із матеріалів
справи, відповідач-1 про наміри відчуження цілісного майнового комплексу не
повідомив належним чином позивача, який також орендував частину спірного
приміщення.

Як вбачається з вищевикладеного договір
купівлі-продажу суперечить  вимогам
чинного законодавства, тобто вимогам господарського і цивільного  законодавства і його слід визнати недійсним .

Щодо вимоги позивача про переведення
на ОСОБА_1 прав та обов'язків покупця нерухомого майна -частини цілісного
майнового комплексу А-1 загальною площею 80,8 кв.м (кімнати 2 та 1 технічного
плану приміщення), що знаходяться за адресою АДРЕСА_1, то вона є
необгрунтованою, так як стаття 777 ЦК України не передбачає безумовного права
наймача (орендаря) на придбання найманого приміщення. Дана вимога позивача
взагалі не знайшла свого відображення в рішенні суду першої інстанції і їй не
було дано жодної правової оцінки.

Що ж до сумнівів відповідача-1 про
дійсність договору оренди від 22.11.05р. між ПП ОСОБА_1. та ПП
„Західволиньторг”, то апеляційний господарський суд зазначає, що ст.215 ЦК
України встановлено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом,
але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаним судом
недійсним (оспорюваний правочин). В матеріалах справи відсутні рішення суду
щодо визнання недійсним договору оренди приміщення від 22.11.2005р.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог чи заперечень. При наданих можливостях скаржник частково спростував
викладене у рішенні суду першої інстанції і довів вимоги викладені у
апеляційній скарзі в частині визнання недійсним договору  купівлі-продажу.

Отже, з огляду на вищевикладене,
колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що
рішення  господарського суду прийняте при
невповному з”ясуванні всіх обставин у справі і підлягає скасуванню. Зазначені в
апеляційній скарзі інші  доводи скаржника
про переведення прав і обов”язків покупця до позивача не відповідають
матеріалам справи, документально необґрунтовані.

Керуючись ст.ст.99,
101, 103- 105 ГПК України, -

Львівський
апеляційний господарський суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

1.          Апеляційну скаргу Субґєкта
підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_1 б/н від 20.03.2007 року  задоволити частково.

2.          Рішення  господарського  суду
Волинської області від  01.03.2007
року у справі №7/59-92 скасувати.

3.          Прийняти нове рішення. Позовні вимоги
задоволити частково. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від
23.12.2005р.  укладений між ПП
„Західволиньторг” та ОСОБА_2. в частині передачі у власність нерухомого майна
-частини цілісного майнового комплексу А-1, загальною площею 80,8 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

4.          В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5.          Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

6.           Справу повернути в
місцевий господарський суд Волинської області.

Головуючий-суддя
Г.Гнатюк

Суддя                                                                                Н.Кравчук

Суддя
О.Мирутенко