ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.07.07 р.                                                                               Справа № 36/111

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Будко Н.В.

при секретарі судового засідання Крючковой К.М.

розглянувши матеріали справи за позовом Державного підприємства „Дельта-лоцман” м.Миколаїв

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Скіф-Шиппінг” м.Донецьк

про стягнення 15 654грн. 70коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача: не з”явився;

від відповідача: Тюріна О.В. по дов.;

З 12.07.07р. по 13.07.07р. в судовому засіданні згідно ст. 77 Господарського  процесуального кодексу України оголошувалась перерва.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Державне підприємство „Дельта-лоцман” м.Миколаїв,  звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю „Скіф-Шиппінг” м.Донецьк, про стягнення заборгованості в сумі 15 545грн. 07коп. та пені в сумі 109грн. 63коп., а всього 15 654грн. 70коп.

У ході розгляду спору позивач згідно ст. 22 Господарського процесуального кодексу України уточнив позовні вимоги у зв”язку з тим, що відповідач 10.05.07р. оплатив рахунки №АФ-000068 та №АФ-0000730 на суму 3 879грн. 36коп., та просить суд стягнути з відповідача основний борг в сумі 11 665грн. 71коп. та пеню в сумі 109грн. 63коп.

Суд розглядає вимоги позивача з урахуванням уточнення.

В обґрунтування своїх вимог  позивач посилається на договір №197/П-06 від 27.09.06р.,  додаткову угоду до нього, інформації про виставлення рахунку, мірильне свідоцтво, лоцманські квитанції, реєстр державних рахунків разом з оригіналом квитанцій, рахунки, факсимільні повідомлення, розрахунок, накази Міністерства транспорту та зв’язку України №945 від 18.09.06р. та ДП „Державна морська лоцманська служба” №472 від 30.08.06р., калькуляцію.

Крім того, у ході розгляду спору позивач заявив письмове клопотання №3194 від 11.07.07р. про залучення до матеріалів справи документів, які обґрунтовують правомірність ставок лоцманського збору, на підставі яких позивачем були виставлені зазначені у позовній заяві рахунки.

Суд клопотання позивача задовольнив.

Відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки вважає, що фактичним споживачем наданих послуг є судновласник - Акціонерна судноплавна компанія „Укррічфлот”, яка і повинна нести відповідальність за договором. Лоцманський збір  та збір за послуги СРРС справляється з суден на підставі виставлених судновласнику рахунків згідно положень Наказу МТУ від 27.06.1996р. №214. Відповідач є представником судновласника. Правочин, вчинений представником згідно ст. 239 Цивільного кодексу України створює, змінює, припиняє цивільні права та обов’язки особи, яку він представляє. Згідно ст. 118 Кодексу торгівельного мореплавства України до обов’язків судновласника або іншого довірителя належить нести відповідальність за наслідки будь-який дій морського агента в межах його повноважень. Таким чином відповідач вважає, що закріплені в п.2.2.3 та  п.4.3, як і всі інші положення договору, породжують виникнення зобов’язання судновласника стосовно своєчасної та повної сплати рахунків позивача. Агент в цьому випадку лише посередницька ланка між позивачем та судновласником, тому і не може нести відповідальність. Зважаючи на те, що Агент не може нести відповідальність за довірителя, тобто судновласника, вважає себе неналежним відповідачем, і у відзиві на позов від 20.06.07р. заявив клопотання про залучення до участі у справі належного відповідача відповідно до пред’явлених позивачем вимог споживача наданих послуг  - Акціонерну судноплавну компанію „Укррічфлот”.

Позивач заперечує проти залучення до участі у справі належного відповідача Акціонерну судноплавну компанію „Укррічфлот”, оскільки вона не є стороною по договору.

Суд вважає недоцільним залучення Акціонерної судноплавної компанії „Укррічфлот” в якості належного відповідача по справі з огляду на те, що договір №197/П-06 від 27.09.06р., який є підставою цього спору, не породжує жодних прав та обов’язків для Акціонерної судноплавної компанії „Укррічфлот”, у зв’язку з чим відмовляє відповідачу в клопотанні про залучення цього суб’єкта  належним відповідачем по справі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази судом ВСТАНОВЛЕНО:

27.09.06р. між позивачем, Державним підприємством „Дельта-лоцман”, та відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю „Скіф-Шиппінг”, був укладений договір №197/П-06, який за своєю правовою природою є подібним до правочину про надання послуг і підпадає під правове регулювання норм глави 3 Кодексу торгівельного мореплавства України та статей 901-907 Цивільного кодексу України.

Згідно п.1.1 договору позивач зобов’язався за заявками відповідача надавати послуги з лоцманського проведення та регулювання руху суден, а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити надані послуги. При цьому споживачем послуг позивача є „Судновласник” в розумінні ст. 20 Кодексу торгівельного мореплавства України.

Пунктом 2.1.1 договору сторони передбачили, що позивач бере на себе зобов’язання за заявками відповідача у встановленому порядку, згідно до діючих Правил плавання, обов’язкових постанов, тощо, своєчасно і якісно виконувати лінійні і портові лоцманські проведення суден та надавати послуги Регіональної служби регулювання рухом суден в портах  Маріуполь, Бердянськ, ТОВ „СРЗ” та в порту „Азовсталь”.

Відповідно до п.2.2.1 договору відповідач зобов’язався своєчасно подавати позивачу заявки на лоцманське обслуговування і їх уточнення відповідно до Правил.

На підставі п.2.2.1 договору відповідач направив позивачу  заявки - факсимільні повідомлення від 16.03.07р.,  18.03.07р., 25.03.07р., 04.04.07р., 05.04.07р., 07.04.07р.,  09.04.07р., 11.04.07р., 12.04.07р., 13.04.07р.,  15.04.07р. з проханням забезпечити лоцманське проведення суден.

На виконання умов договору позивач у період з 20.03.07р. по 16.04.07р. надав відповідачу послуги Регіональної служби регулювання руху суден та послуги з лоцманського проведення суден, які знаходилися під агентування відповідача, що підтверджується виданими в порядку статті 101 Кодексу торгівельного мореплавства України лоцманськими квитанціями №43А від 19.03.07р., №45А від 20.03.07р., №46А від 26.03.07р., №48А від 28.03.07р., №52А від 05.04.07р., №51/А від 04.04.07р., №55А від 08.04.07р., №56А від 09.04.07р., №57А від 10.04.07р., №58А від 11.04.07р., №61А від 15.04.07р., №60А від 14.04.07р., №63А від 15.04.07р., №64А від 16.04.07р., в яких зазначено лоцмана, який здійснював проводку судна, назву судна, порту заходу/призначення, дати та часу прибуття/вибуття.

Загальна вартість наданих позивачем послуг складає 15 545грн. 07коп.

Стаття 3 Кодексу Торгівельного мореплавства України передбачає, що держава здійснює регулювання торгівельного мореплавства через Міністерство транспорту України та відповідні центральні органи державної виконавчої влади. Відповідно до цього Кодексу, інших актів чинного законодавства Міністерство транспорту України в межах своєї компетенції затверджує правила, інструкції та інші нормативні документи з питань торговельного мореплавства , що є обов’язковим для юридичних та фізичних осіб.

Згідно до ст. 106 Кодексу торгівельного мореплавства України із суден, що користуються послугами державних морських лоцманів, справляється лоцманський збір, порядок справляння і розмір якого встановлюється Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерством економіки України.

Зі змісту ст. 115 Кодексу торгівельного мореплавства України вбачається, що із суден, які користуються послугами служби регулювання руху суден, справляється збір, порядок справляння і розмір якого встановлюється Міністерством транспорту України за погодженням з Міністерства економіки України.

Наказом Міністерства транспорту України від 27.06.1996р. №214 затверджені збори і плати за послуги, що надаються суднами у морських торговельних портах України,  в тому числі лоцманський збір та збір за користування послугами служби регулювання руху суден.

Пунктом 2.1.2 договору сторони визначили, що позивач зобов’язується надавати відповідачу рахунки для сплати зборів і платежів за користування зазначеними послугами, які оформлені на підставі встановлених цін і державних тарифів, а також вимог договору.

На виконання п.2.1.2 договору позивач виставив відповідачу рахунки на оплату наданих послуг №АФ-0000688 від 27.03.07р. на суму 1 939грн. 68коп., №АФ-0000730 від 02.04.07р. на суму 1 939грн. 68коп., №АФ-0000813 від 10.04.07р. на суму 1 939грн. 68коп.,  №АФ-0000814 від 10.04.07р. на суму 2 359грн. 97коп., №0000828 від 12.04.07р. на суму 1 939грн. 68коп., №0000876 від 17.04.07р. на суму 2 780грн. 25коп., №0000877 від 17.04.07р. на суму 2 646грн. 13коп.

Розрахунки за надані послуги здійснені позивачем на підставі Міністерства транспорту України  №214 від 27.06.96р. „Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних портах України”, а також на підставі наказу Міністерства транспорту та зв’язку України №945 від 18.09.06р. „Щодо удосконалення функціонування державної системи забезпечення безпеки судноплавства”, наказу Державного підприємства „Державна морська лоцманська служба” №472 від 30.08.06р. „Щодо встановлення ставок лоцманського збору”  та Калькуляції вартості лоцманського (зовнішньопортового та внутрішньопортового) проведення судна каботажного планування, яке прямує до/з ВАТ „МК „Азовсталь”, зі здійсненням доставки/зняття лоцмана.

Вищевказані рахунки відповідачем отримані, що підтверджується реєстрами одержаних рахунків разом з оригіналами квитанцій з відмітками відповідача про отримання ним поштових відправлень, і були сплачені відповідачем частково в сумі 3 879грн. 36коп.

Згідно п.4.3 договорі відповідач зобов’язався оплачувати надані позивачем послуги протягом 5 банківських днів з дня отримання рахунку за реквізитами, зазначеними у рахунку.

Таким чином, у договорі сторони передбачили, що саме на відповідача, а не на судновласника, покладається обов’язок оплачувати надані позивачем послуги.

Однак, відповідач належним чином не виконав взяті на себе договірні зобов’язання, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в сумі  11 665грн. 71коп.

Доказів оплати залишку боргу в сумі 11 665грн. 71коп.  відповідач суду не представив, у зв’язку з чим суд робить висновок, що зобов’язання відповідача перед позивачем на момент прийняття рішення суду залишилось невиконаним, що є порушенням вимог статей  525 та 526 Цивільного кодексу України, які передбачають, що зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, причому одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

За таких обставин, враховуючи те, що факт заборгованості підтверджений матеріалами справи, договором №197/П-06 від 27.09.06р.,  додатковою угоду до нього, інформаціями про виставлення рахунку, мірильним свідоцтвом, лоцманськими квитанціями, реєстрами держаних рахунків разом з оригіналом квитанцій, рахунками, факсимільними повідомленнями, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача  заборгованості в сумі 11 665грн. 71коп. обґрунтовані, доведені належним чином та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно п.5.3 договору в разі порушення взятих на себе зобов’язань відповідач несе відповідальність, передбачену п.2 ст. 231 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушено господарське зобов’язання, в якому хоча б одна сторона є суб’єктом  господарювання, що належить до державного сектору економіки, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом або договором, у таких розмірах, зокрема, за порушення строків виконання зобов’язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожен день прострочення.

Перевіривши арифметично наданий позивачем розрахунок, відповідно до якого розмір пені складає 109грн. 63коп., з огляду на наявність заборгованості, суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи відповідача стосовно покладення відповідальності на судновласника  - Акціонерну судноплавну компанію „Укррічфлот” суд вважає безпідставними та до уваги не приймає, оскільки згідно п.4.3 договору обов’язок сплачувати кошти  лежить саме на відповідачеві. Договір №197/П від 27.09.06р. підписаний відповідачем від свого імені, в ньому не зазначено іншої конкретної особи, яка відповідає за зобов’язаннями за цим договором, та не зазначені правові підстави (договір, довіреність), згідно яких відповідач мав би право укладати договір від імені іншої особи.  Крім того, як зазначалось раніше, розрахунки за надані послуги здійснені позивачем відповідно до Міністерства транспорту України  №214 від 27.06.96р. „Про затвердження Зборів і плат за послуги, що надаються суднам у морських торговельних потах України”, а також на підставі наказу Міністерства транспорту та зв’язку України №945 від 18.09.06р. „Щодо удосконалення функціонування державної системи забезпечення безпеки судноплавства”, наказу Державного підприємства „Державна морська лоцманська служба” №472 від 30.08.06р. „Щодо встановлення ставок лоцманського збору” та Калькуляції вартості лоцманського (зовнішньопортового та внутрішньопортового) проведення судна проведення судна каботажного планування, яке прямує до/з ВАТ „МК „Азовсталь”, зі здійсненням доставки/зняття лоцмана.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

На підставі вищенаведеного, згідно ст. ст. 509, 525, 526, 614  Цивільного кодексу України, ст. ст. 173, 193, 295  Господарського кодексу України,  глави 3 Кодексу торгівельного мореплавства України, керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Державного підприємства „Дельта-лоцман” м.Миколаїв до Товариства з обмеженою відповідальністю „Скіф-Шиппінг” м.Донецьк з урахуванням уточнення.

Стягнути з  Товариства з обмеженою відповідальністю „Скіф-Шиппінг” (83000, м.Донецьк, вул. Коваля,80А, р/р0 в АК „Донгорбанк” в м.Донецьку, МФО 334970) на користь Державного підприємства „Дельта-лоцман” (54001, м.Миколаїв, вул. Лягіна,27, р/р0238 у МФ ВАТ „Кредитпромбанк”, МФО 326007) основний борг в сумі 11 665грн. 71коп., пеню в сумі 109грн. 63коп., витрати по оплаті державного мита в сумі 117грн. 75коп.  та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 88грн. 75коп.

Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття.

Рішення може бути оскаржене через господарський суд Донецької області в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня прийняття рішення або в касаційному порядку протягом одного місяця з дня набрання рішенням законної сили.

Суддя