донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

18.07.2007 р.                                                                            справа №1/350

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:
Гези  Т.Д.

суддів
Діброви  Г.І. , Шевкової  Т.А.

за участю представників сторін:

від позивача:
Борисова М.А. (довіреність №01/11-06 від 01.11.2006р.),

від відповідача:
Ковальова Л.В. (довіреність №01/4-1252 від 03.01.2007р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставр" м.Єнакієве Донецької області

на рішення господарського суду

Донецької області

від
10.05.2007 року

по справі
№1/350  (суддя Азарова З.П.)

за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Ставр" м.Єнакієве Донецької області

до
Державного підприємства "Орджонікідзевугілля" м.Єнакієве Донецької області

про
стягнення 25 059 грн. 56 коп.

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2006року  позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю „Ставр” м.Єнакієве Донецької області, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства „Орджонікідзевугілля” про відшкодування витрат, пов'язаних зі здійсненням реконструкції та капітального ремонту приміщення загальною площею 150,2кв.м. за договором   оренди від 01.09.2003року в сумі 24298грн.76коп.

У ході розгляду справи  позивач заявою від 06.12.2006року позовні вимоги збільшив, та наполягав на стягнення 25059грн.56коп. (а.с.81).

Ухвалою від 23.01.2007р. за заявою сторін господарським судом провадження у справі було зупинено для призначення експертизи. Матеріали справи направлені до Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз. Перед експертом були поставлені питання про визначення виду ремонту в орендованому приміщенні та об’ємів робіт, віднесення витрачених позивачем матеріалів на вартість ремонту (а.с.151).

29.03.2007р. до суду надійшов висновок експертизи, у зв’язку з чим провадження у справі було поновлено (а.с.154-158).

Рішенням від  10.05.2007року господарський суд Донецької області (суддя Азарова З.П.) у задоволені позовних вимог відмовив у зв'язку з необґрунтованістю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить  рішення суду скасувати. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування своїх апеляційних вимог заявник скарги посилається на те, що  судом першої інстанції порушені норми процесуального права, а саме: у порушення ст.ст.42,43 ГПК України розглянутий висновок експертизи повністю прийнято за основу винесеного рішення. Позивачем у судовому засіданні  10.05.2007року заявлено клопотання про проведення додаткової судової експертизи, яке залишилось без уваги суду і не відображено в рішенні. Також судом не були виконані вимоги ч.1 ст.42 ГПК України та копія висновку експертизи не надіслана сторонам у справі. Крім того, оскаржуване рішення не містить посилань щодо кримінальної відповідальності, передбаченої ст.ст.384,385 КК України.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Розпорядженням заступника голови Донецького апеляційного господарського суду була змінена судова колегія для розгляду апеляційної скарги у зв'язку з хворобою судді Дзюби О.М.

Відповідно до ст.129 Конституції України, ч.4 ст.9 Закону України “Про судоустрій в Україні”, ст.ст. 44,811 Господарського процесуального кодексу України був здійснений запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі розгляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила:

Між  Державним підприємством „Орджонікідзевугілля” (відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Ставр” (позивач) 01.09.2003року укладений договір оренди частини приміщення адміністративного корпусу загальною площею 150,20кв.м., розташованого м.Єнакієве, вул.Трестівська, 10. Приміщення передано в оренду з метою використання для розміщення офісу. (а.с.8). 12.07.2005року сторонами були внесені зміни до договору оренди щодо збільшення розміру орендованого приміщення до 206,31кв.м. (а.с.14).

Відповідно до частини 2 ст.776 ЦК України  капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 5.4 договору передбачені обов'язки  проведення поточного ремонту орендованого майна на орендаря (позивач),  а капітального  ремонту на орендодавця. Разом з тим, пунктом 6.3 договору сторони передбачили право орендаря з дозволу орендодавця проводити реконструкцію та капітальний ремонт, перебудову, технічне переозброєння приміщення, що зумовлює підвищення його вартості.

Згідно із ч.1 ст.778 ЦК України наймач може поліпшити річ, яка є предметом договору найму, лише за згодою наймодавця.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до орендодавця з листом про надання дозволу на проведення реконструкції та капітального ремонту приміщення. В матеріалах справи є лист від 12.05.2004року, в якому позивач просить дати згоду на проведення ремонту в  приміщенні площею 150,2 м2. (а.с.18).  Відповідач дав згоду на проведення реконструкції та капітального ремонту, що відображено у листі №01/4-1135 від 20.05.2004року  (а.с.19). Листом від 18.07.2006р. позивач повідомив відповідача про виконані роботи, та просив на підставі ст.778 ЦК України  розглянути питання про відшкодування затрат у сумі 159080,00грн., або зарахувати дану суму в рахунок орендних платежів (а.с.32). Даний лист відповідачем був розглянутий та дана відповідь за №01/4-1166 від 14.09.2006р., з якою вбачається,  що для розгляду даного питання необхідний кошторисний розрахунок (а.с.33).

Крім того, в матеріалах справи  знаходиться лист без номера та дати, отриманий відповідачем 28.04.2004р.,  в якому позивач просить дати згоду на проведення ремонту в тому ж приміщенні, але в ньому є умова про надання кошторису для узгодження з відповідачем (а.с.96). Наданий позивачем зведений кошторисний розрахунок №1-11 на 447,082тис.грн. не має дати, не підписаний ані замовником, ані розробником. Також кошторис не містить назву підприємства позивача, не вказана вартість робіт саме орендованого приміщення (а.с.20). Локальний кошторис №1-11 (а.с.21) не узгоджений з орендодавцем. Також в якості доказу виконаних робіт позивачем наданий акт обстеження приміщення від 12.12.2006року про виконання робіт, але даний акт підписаний в односторонньому порядку тільки ТОВ „Ставр” (а.с.95).

У зв'язку з тим, як вважає позивач, що він виконав капітальний ремонт, тому на підставі ст.ст. 776,778 ЦК України звернувся до господарського суду з вимогами про  відшкодування витрат у сумі 25059,56грн., пов'язаних з капітальним ремонтом.

З метою встановлення обставин, які підтверджують роботи виконані позивачем згідно з документами, які знаходяться в матеріалах справи, господарським судом Донецької області на підставі ст.41 ГПК України ухвалою від  23.01.2007р. була призначена судова експертиза, проведення якої доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. Даною ухвалою судом було зроблено попередження судовому експерту про кримінальну відповідальність за достовірність висновків експертизи (а.с.151), а також таке повідомлення міститься і у висновку експерта (а.с.154). Отже, заперечення скаржника відносно відсутності такого попередження не заслуговує на увагу.

Як встановлено висновком експерта  № 458/23 від 12.03.2007р. роботи, які перелічені в кошторисній документації, є роботи по переобладнанню та реконструкції приміщення для його експлуатації під розміщення офісу позивача. Виконані роботи неможливо віднести до капітального ремонту згідно нормативних вимог (а.с.154-156).

Позивачем заявлено позов про відшкодування витрат, пов'язаних зі здійсненням реконструкції та капітального ремонту орендованого приміщення.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані, згідно частини 2 зазначеної статті, встановлюються, зокрема, висновками судових експертів.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аналогічна за своїм змістом норма міститься і в Законі України „Про судоустрій України”, в якій зазначено, що суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що оцінивши висновки експертизи, надані позивачем докази та заперечення відповідача, господарський суд правомірно дійшов висновку, що посилання позивача на проведення капітального ремонту в орендованому приміщенні є  необґрунтованими.

В апеляційній скарзі заявник стверджує, що судом першої  інстанції порушені норми процесуального права, а саме:  ч.1 ст.42 ГПК України у відношенні обов'язку надіслання копії висновку сторонам по справі після проведення судової експертизи. Дані твердження судовою колегією не приймаються, оскільки , як вбачається із змісту судового рішення, сторонам у справі було пропоноване ознайомитися з висновком експерта, що підтверджується підписами сторін про ознайомлення на обкладинці справи.

Також залишаються поза увагою і посилання скаржника  на той факт, що  представником позивача 10.05.2007року заявлено клопотання про проведення додаткової судовою експертизи, яке залишилось без уваги суду  і навіть не відображене в рішенні.

Дослідивши цей факт, судова колегія встановила, що дане клопотання було розглянуто  судом та залишено без задоволення, оскільки позивачем поставлені питання, які стосуються вартості поліпшень орендованого приміщення і можливості відокремлення їх від орендованого приміщення. Тобто, позивач визначив питання,  які не є предметом спору. При цьому, господарський суд зазначив, що позивач не позбавлений права, у встановленому законом порядку, звернутися до суду з позовом з цього питання.

Таким чином, твердження скаржника про порушення і неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, в зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

Інші доводи, наведені у скарзі, зводяться до намагань скаржника надати перевагу одних доказів на іншими, і тому до уваги не беруться.

Витрати по сплаті державного мита покладаються на скаржника у справі відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.49,99,101,103,105 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Ставр” м.Єнакієве Донецької області на рішення господарського суду Донецької області від  10.05.2007року у справі №1/350 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від  10.05.2007року у справі №1/350 залишити без змін.

Головуючий          Т.Д.  Геза

Судді:          Г.І.  Діброва

Т.А.  Шевкова

Надруковано: 5 прим.

1. позивачу

2. відповідачу

3 у справу

4 ДАГС