ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  РІВНЕНСЬКОЇ  ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

"12" липня 2007 р.                                                                  Справа №  15/243

За позовом:          Великоомелянської сільської ради, Рівненського району Рівненської області

До відповідача:          Рівненського районного відділу земельних ресурсів Рівненського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України

Про визнання протиправними дій щодо відмови в погодженні містобудівного обгрунтування, як такої, що не грунтується на законі, зобов”язання погодити містобудівне обгрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови

Суддя: Коломис В.В.

Секретар судового засідання: Михалевська Л.В.

Представники:

від позивача: Костюченко С.А. (дов. № 51, від 01.06.2007 р.)

від відповідача: Бердін А.В.(дов у справі)

Статті 27,29, 49, 51, 127 Кодексу адміністративного судочинства України роз”яснені

В судовому засіданні оголошувалась перерва

ВСТАНОВИВ: Позивач –Великоомелянська сільська рада звернулась до господарського суду Рівненської області з адміністративним позовом, відповідно з яким просить суд визнати протиправними дії Рівненського районного відділу земельних ресурсів Рівненського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України, щодо відмови в погодженні містобудівного обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради. При цьому, просить зобов’язати Рівненський районний відділ земельних ресурсів Рівненського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України, погодити містобудівне обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради.

Безпосередньо в судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач позов не визнає в повному обсязі в зв”язку з його безпідставністю та необгрунтованістю. При цьому, посилається на  дію п.15 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України, щодо заборони відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок,  які  перебувають  у власності громадян та юридичних осіб для   ведення   товарного   сільськогосподарського    виробництва, земельних  ділянок,  виділених  в натурі (на місцевості) власникам земельних  часток  (паїв)  для  ведення   особистого   селянського господарства,  а також земельних часток (паїв). Вказує, що земельна ділянка, на якій планується   розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради, згідно містобудівного обґрунтування, належить саме до категорії земель на які розповсюджується дія мораторію. Крім того зазначає, що позивач подав містобудівне обгрунтування, однак для зміни меж населеного пункту позивач зобов’язаний був подати генеральний план забудови с.Велика Омеляна. Посилається також на відсутність повноважень погоджувати містобудівне обґрунтування.

А так, просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі фактичні докази у справі, давши цьому достатню і об’єктивну оцінку, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому суд встановив та врахував таке.

26.12.2006 року до Великоомелянської сільської ради звернулись власники земельних ділянок, розміщених на території Великоомелянської сільської ради, поза межами населеного пункту –с.Велика Омеляна  з заявами про внесення їх земельних ділянок в межі населеного пункту, для будівництва на них житлових будинків, господарських будівель та споруд для ведення особистого селянського господарства.

Підтримуючи зміну меж населеного пункту Великоомелянська сільська рада прийняла рішення від 28.12.2006 року № 158, яким погодила зміну меж с.Велика Омеляна на площі 5,70 га.(а.с.79).

6 березня 2006 року зазначена сільська рада звернулась до Рівненської районної ради, з проханням підтримати клопотання перед Рівненською обласною радою про зміну межі населеного пункту с. Велика Омеляна(а.с.12).

13 квітня 2007 року Рівненська районна рада надіслала відповідь з посиланням на лист Рівненського районного відділу земельних ресурсів, в якому вказувалось на неможливість подання клопотання про зміну меж населеного пункту до Рівненської обласної ради, у зв’язку з відсутністю необхідного пакету документів в т.ч. генерального плану забудови с.Велика Омеляна з нанесенням земельної ділянки, що планувалась для зміни меж населеного пункту с. Велика Омеляна (а.с.10-11).

4 травня 2007 року Великоомелянська сільська рада надіслала до Рівненського районного відділу земельних ресурсів необхідний пакет документів з проханням погодити містобудівне обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради, а саме «викопіювання з плану території Великоомелянської сільської ради з нанесенням земельної ділянки площею 5,7 га, що відводиться під житлову забудову с. Велика Омеляна»(а.с.9).

У відповідь Рівненський районний відділ земельних ресурсів, у своєму листі, від 17.05.2007 року № 01-11-04/994 відмовив у погодженні містобудівного обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради (а.с.8).

Свою відмову відповідач мотивував тим, що на вказану земельну ділянку, щодо якої розроблено містобудівне обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради розповсюджується дія мораторію встановленого п. 15 прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України, щодо відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок, виділених  в натурі (на місцевості) власникам земельних  часток  (паїв)  для  ведення   особистого   селянського господарства.

Безпосередньо в судовому засіданні відповідач додатково послався на те, що для зміни меж населеного пункту позивач повинен був подати генеральний план забудови населеного пункту з внесенням вказаної земельної ділянки в межі с. Велика Омеляна для розміщення кварталу індивідуальної забудови. Натомість, відповідач замість вказаного документу подав містобудівне обґрунтування, а отже підстави, на думку відповідача, для його погодження та задоволення позову відсутні. Крім того, вказує на відсутність повноважень щодо погодження містобудівного обґрунтування.

Натомість, з такими доводами і власне діями  відповідача суд погодитись не може, з огляду на таке.

Рівненський районний відділ земельних ресурсів відмовляючи в погодженні містобудівного обґрунтування невірно застосував правові норми, що регулюють відносини щодо зміни меж населених пунктів. Так, у своїй відмові Рівненський районний відділ земельних ресурсів послався на дію мораторію, щодо відчуження земельних ділянок, встановленого п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України. Однак вказана правова норма не регулює встановлення та зміну меж населених пунктів, а стосується виключно заборони відчуження та зміни цільового призначення земельних ділянок,  які  перебувають  у власності громадян та юридичних осіб для   ведення   товарного   сільськогосподарського виробництва, земельних  ділянок,  виділених  в натурі (на місцевості) власникам земельних  часток  (паїв)  для  ведення   особистого   селянського господарства,  а також земельних часток (паїв).

При цьому, публічні відносини, щодо зміни чи встановлення меж населеного пункту регулюються Земельним кодексом, зокрема ст. 174 Земельного кодексу України, відповідно до якої  рішення   про   встановлення   і   зміну  меж  сіл,  селищ приймаються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською  чи Севастопольською міською радами за поданням районних та відповідних сільських, селищних рад.

В свою чергу, правові норми, що регулюють вказані відносини не містять заборони внесення в межі населеного пункту земельних ділянок визначеної категорії земель, в т.ч. тих на які розповсюджується дія мораторію, встановленого п.15 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України.

Крім того, відповідач помилково вважає, що на зазначені земельні ділянки  розповсюджується дія вищезазначеного мораторію, адже вказані земельні ділянки були придбані за договорами купівля продажу, про що свідчать відповідні записи в державних актах на право власності на земельні ділянки, а не виділенні в натурі (на місцевості) власникам земельних  часток  (паїв).

Безпосередньо в судовому засіданні, відповідач не надав доказів того, що земельні ділянки були виділенні в натурі та отримані, як земельні частки (паї)

Таким чином дія мораторію, встановленого п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Земельного кодексу України не поширюється на земельну ділянку, щодо якої розроблено містобудівне обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради, площею 5,7 га., відмова в погодженні якого є предметом судового спору.

Твердження відповідача про те, що для зміни меж населеного пункту необхідно розробити та подати на погодження відповідача генеральний план населеного пункту з нанесенням земельної ділянки для розміщення кварталу індивідуальної забудови,  а тому подане ж містобудівне обґрунтування не є належним документом не заслуговують на увагу, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій», генеральний план населеного пункту не містобудівна документація,  яка   визначає   принципові   вирішення   розвитку, планування,  забудови  та іншого використання території населеного пункту. В свою чергу під містобудівною документацією в цій же статті закону визначено затверджені текстові і графічні матеріали,  якими  регулюється  планування,   забудова   та   інше використання територій.

В поданому до суду містобудівному обґрунтуванні міститься «викопіювання з плану територій Великоомелянської сільської ради з нанесенням земельної ділянки площею 5,7 га що відводиться під житлову забудову с. Велика Омеляна», що в розумінні вищевказаної ст. 1 Закону України «Про планування і забудову територій»має усі ознаки генерального плану населеного пункту.

Крім того ст.46 Закону України «Про землеустрій»встановлено, що  для встановлення  і  зміни меж адміністративно-територіальних утворень розробляються проекти  землеустрою  щодо  встановлення  і зміни меж відповідних адміністративно-територіальних утворень.

Проекти землеустрою    щодо    встановлення   і   зміни   меж адміністративно-територіальних    утворень    розробляються    для створення   повноцінного   життєвого   середовища   та   створення сприятливих умов   їх   територіального   розвитку,   забезпечення ефективного  використання  потенціалу  територій із збереженням їх природних   ландшафтів   та   історико-культурної   цінності,    з урахуванням     інтересів     власників     земельних     ділянок, землекористувачів,  у  тому  числі   орендарів,   і   затвердженої містобудівної документації.

Таким чином,  для зміни меж населеного пункту позивач повинен був розробити та погодити з відповідачем саме містобудівне обґрунтування, до підготовки проекту землеустрою щодо зміни меж населеного пункту та подання його до відповідної районної ради в порядку встановленому ст.174 Земельного кодексу України.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на відсутність повноважень щодо погодження містобудівного обґрунтування з наступних підстав.

В оскаржуваній відмові в погодженні містобудівного обґрунтування не йдеться про відсутність компетенції відповідача погоджувати містобудівні обґрунтування.

Крім того 3.1. ДБН Б. 1.1-4-2002: «Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження містобудівного  обґрунтування»  визначено, що в випадку позитивного висновку що до можливості розміщення об’єкта містобудування, остаточний варіант погоджується з районним (міським) органом містобудування та архітектури, землевпорядними, природоохоронними, санітарними органами, і затверджується місцевою радою у відповідності до закону.

До подачі містобудівного обґрунтування до Рівненського районного відділу земельних ресурсів, як вбачається, його погодили: держуправління  охорони навколишнього природного середовища в Рівненській області, управління культури Рівненської облдержадміністрації, головний архітектор Рівненського району та Рівненська районна санепідемстанція.

Відповідно до ч.2, ст.19 Конституції України, органи державної влади та  органи  місцевого  самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти  лише  на  підставі,  в  межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та  законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України, усі  мають  право  направляти  індивідуальні  чи колективні письмові звернення або особисто звертатися  до  органів державної влади, органів місцевого самоврядування та  посадових  і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення  і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб”єкта владних повноважень обов”язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Натомість відповідач належними і достатніми доказами не довів правомірності своїх дій.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, позов, як обгрунтований, підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.94, 160-163, 186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов задоволити.

Визнати протиправними дії Рівненського районного відділу земельних ресурсів Рівненського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України, щодо відмови в погодженні містобудівного обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради.

Зобов’язати Рівненський районний відділ земельних ресурсів Рівненського обласного головного управління земельних ресурсів Держкомзему України погодити містобудівне обґрунтування розміщення кварталу індивідуальної забудови на землях Великоомелянської сільської ради.

Постанова підлягає оскарженню в порядку і строки, передбачені ст.186 КАС України.

Суддя                                                           Коломис В. В.

Постанова складена в повному обсязі

і  підписана суддею  "16" липня 2007 р.