ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД  ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.07.07 р.                                                                               Справа № 40/148

Суддя господарського суду Донецької області Підченко Ю.О.

При секретарі судового засідання Пальчак О.М.

Розглянув у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

за позовом Акціонерного банку „Брокбізнесбанк” м. Київ в особі Донецької філії Акціонерного банку „Брокбізнесбанк”  м. Донецьк

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова група „АЕРС” м.Донецьк

про стягнення 212793 грн. 13  коп.

за участю:

представників сторін:

від позивача  Архипенко І.В. - юрисконсульт

від відповідача не з’явився

Сторін було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43 ГПК України створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлені вимоги про стягнення боргу в сумі 200000 грн. 00 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 12493 грн. 13 коп., комісійної винагороди в сумі 300 грн. 00 коп. згідно договору про відкриття кредитної лінії № 33-П-05 від 29.12.05р.

Неприбуття у судове засідання представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання не перешкоджає розгляду спору по суті згідно вимог ст. 75 ГПК України.

З’ясувавши  фактичні  обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію  відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представника позивача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 29.12.05р. між Акціонерним банком „Брокбізнесбанк” в особі Донецької філії та товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансова група „АЕРС” був укладений кредитний договір № 33-П-05 на відкриття кредитної лінії.

У відповідності п. 1.1 договору позивач прийняв на себе зобов’язання за умови наявності вільних власних кредитних ресурсів надати відповідачу кредит шляхом відкриття кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 200000 грн. (ліміт кредитної лінії).

Відповідно до п. 1.2 зазначеного кредитного договору та договору № 2 від 16.10.06р. про внесення змін до нього дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту – не пізніше 01.06.07р., або 10 днів з моменту отримання письмової вимоги позивача про повернення кредиту та сплату відсотків.

Пунктом 2.2 договору передбачена відсоткова ставка за користування позиченими грошовими коштами, яка становить 19% річних.

Згідно п. 2.3 кредитного договору та договору № 1 від 16.01.06р. про внесення змін до нього відсотки, нараховані16 числа місяця та відсотки, нараховані в передостанній робочий день місяця, сплачуються відповідачем на протязі 15 календарних днів з дати її нарахування.

Крім того, згідно п. 2.4 кредитного договору за управління кредитною лінією відповідач сплачує позивачу комісійну винагороду в сумі 100 грн., яка нараховується щомісячно у перший день місяця за поточний місяць та сплачується відповідачем протягом 5 робочих днів з дати нарахування.

Як свідчать докази у справі відповідач свої зобов’язання належним чином не виконав, тому на час звернення з позовом за ним рахується загальна сума заборгованості банку в розмірі 212793 грн.13 коп. з  котрих :

-          заборгованість по кредиту в сумі 200000 грн.00 коп.;

-          відсотки за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 12493 грн.13 коп.;

-          комісійна винагорода за управління кредитною лінією в сумі 300 грн. 00 коп. за період з лютого 2007р. по квітень 2007р.

Надавши правову кваліфікацію відносинам сторін суд дійшов висновку про те, що за своєю правовою природою між ними укладено змішаний договір,  передбачений ст.628 ЦК України, оскільки у ньому містяться елементи різних договорів. А саме: кредитного договору, передбаченого ст. 1054 ЦК України, та договору комісії в розумінні ст.1011 ЦК України.

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначається Господарським кодексом. Майнові зобов’язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Загальне поняття кредитний договір знайшло своє відображення у ст. 1054 ЦК України. Так за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов’язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов’язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цивільного кодексу та інших законодавчих актів, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Сторонами у господарському судочинстві є суб’єкти господарювання, тому з урахуванням особливості регулювання майнових правовідносин у сфері господарювання слід також застосовувати приписи Господарського кодексу України.

Статті 345, 348 ГК України визначають кредитні операції банків та здійснення контролю за використанням кредиту.

А саме стаття 346 ГК України зазначає можливість кредитування суб’єктів господарювання на підставі кредитного договору який  включає  в  себе:  мету, суму, строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов’язань позичальника, відсоткові ставки, порядок оплати за кредит, обов’язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення  кредиту.

У статті 343 ГК України передбачена відповідальність за порушення строків розрахунків за кредитним договором у випадку неповернення своєчасно грошових коштів.

Статтями 526 ЦК України, 193 ГК України визначено, що суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства. Зобов’язання припиняються виконанням проведеним належним чином за приписами ст.599 ЦК України та ст. ст. 202, 203 ГК України.

З урахуванням обставин справи та правової кваліфікації відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що своє господарське зобов’язання відповідач не виконав. Кредит отримав, однак його своєчасно не повернув. За такими обставинами позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми кредиту в розмірі 200000 грн.00 коп. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки мало місце несвоєчасне повернення кредиту позов щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в розмірі 12493 грн. 13 коп. також обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Стаття 1011 ЦК України визначає, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Відповідно до положень  ст. 1013 ЦК України комітент повинен виплатити комісіонерові плату (комісійну винагороду) в розмірі та порядку, встановлених у договорі комісії. Сторони визначили диспозитивне таке застереження у пункті 2.4 укладеного між ними кредитного договору.

За такими  обставинами суд дійшов висновку, що позовні вимоги відносно стягнення з відповідача комісійної винагороди в сумі 300 грн. 00 коп. також підлягає задоволенню.

Витрати по держмиту та забезпечення судового процесу покладаються на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Суддя може оголосити в судовому засіданні тільки вступну та резолютивну частини рішення за наявності згоди на це представників як позивача, так і відповідача, присутніх у засіданні. А в разі присутності представника лише однієї сторони - за згодою цього представника. Позивачем надана така згода, тому судом оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення по справі.

На підставі пункту ст. ст. 526, 628, 625, 1011, 1013, 1054, ЦК України 2003 року, ст. ст. 193, 202, 203, 343, 345, 346, 347, 348  ГК України, ст. ст. 22, 44, 49, 82, 84, частиною третьою ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова група „АЕРС”, 83055, м. Донецьк, пр. Комсомольський, 6, ід.код 33793346, р/р 7101 в ДФ АБ „Брокбізнесбанк”, МФО 335678, на користь:

- Акціонерного банку „Брокбізнесбанк” м. Київ в особі Донецької філії Акціонерного банку „Брокбізнесбанк”, 83086, м. Донецьк, вул. Флеровського, 33а, ід. код 24319781, р/р 7112, МФО 335687, борг в сумі 200000 грн. 00 коп., відсотків за користування кредитом в сумі 12493 грн. 13 коп., комісійної винагороди в сумі 300 грн. 00 коп., витрати по держмиту в сумі 2127 грн. 93 коп., витрати по забезпеченню судового процесу в сумі 118 грн. 00 коп., видавши наказ.

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя

Дата підписання рішення, оформленого у відповідності зі ст. 84 ГПК України: 10.07.07р.